Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені від суми несплачених аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2016 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Також вказала, що одружилася вдруге, на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Всі витрати по утриманню дітей несе самостійно, коштів не вистачає. Покликаючись на викладенні обставини, просить стягнути з відповідача в її користь 12825 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 року по 30.09.2018 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19.11.2019 року позовну заяву в частині вимог про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] залишено без розгляду. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 30.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого, 30.06.2017 року. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу Шевчик (а.с. 16). Судом встановлено також, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей позов задоволено повністю, вирішено шлюб між сторонами розірвати та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 3-4). Згідно\~ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та\~громадян\~і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі вказаного рішення позивачу був виданий виконавчий лист. Виконання судових рішень щодо матеріальних стягнень покладено на відповідні відділи Державної виконавчої служби. Згідно\~ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Із розрахунку державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк вбачається, що станом на 30.09.2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей становить 15000 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.1\~ст. 196 Сімейного Кодексу України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка\~\~ від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3\~\~ «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що передбачена\~\~\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати\~\~ у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти\~\~ таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або\~\~ неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Згідно ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного\~\~ розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, відповідно до вимог\~ст.196 СК України, наявні підстави для покладення на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені). Визначаючи розмір неустойки (пені), суд виходить із того, що пеня нараховується на суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12835 грн., що визнана відповідачем Підстав, передбачених ч.2\~ст.196 СК України, для зменшення розміру неустойки судом не встановлено. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved