Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем проживає у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони з відповідачем мають спільну дитину дочку [PERSON], 12.12.2013р.н. , яка знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. Доходів позивачки недостатньо для забезпечення належного рівня дитини, а тому вона потребує матеріальної допомоги. У звязку з цим просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації розміру аліментів відповідно до закону, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що відповідач працює за тимчасовими угодами, які приносять йому значний дохід, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти, та вказала, що інших дітей на утриманні відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, аліменти просила стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заперечував. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при попередньому розгляді справи згідно зі ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі зареєстрованому 21.06.2013 року виконавчим комітетом Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, за актовим записом №2 (а.с.2). Від цього шлюбу мають дитину дочку [PERSON], 12.12.2013 р.н.(а.с.3). Дитина знаходяться на вихованні та утриманні позивачки, і її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня дитини, а тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має задовільний стан здоров'я, працездатний, працює за тимчасовими угодами, має нерегулярний, мінливий заробіток, тому спроможний надавати матеріальну допомогу. Інших дітей відповідач не має і будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Вказані обставини відповідачем не оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 184 СК України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід. З огляду на викладене, враховуючи те, що[PERSON] власних доходів не має, має задовільний стан здоровя, а також те, що відповідач має задовільний стан здоровя, працездатний, працює за тимчасовими угодами, має нерегулярний, мінливий заробіток, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Крім того, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. У стягненні судових витрат, понесених позивачкою на правову допомогу у розмірі 400 (чотириста) грн., суд відмовляє, оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами. На підставі наведеного,

Outcome: approved