Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Печенізької селищної ради Харківської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за набувальною давністю. Позивачка в позові вказує, що з 06.01.1988 року зареєстрована та фактично проживає в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого виконкомом Печенізької селищної ради 08.04.1983 р. за реєстровим № 44 та зареєстрованого в Чугуївському БТІ 13.04.1983 р. за реєстраційним номером 1957. Цей житловий будинок, позначений літерою « А» з брусів, обкладений в 0,5 цегли, загальною площю 63,1 кв.м., житловою- 33,0 кв.м., при ньому є : а- веранда, а1 - веранда, Б-сарай, Б1 - літня кухня, б- сарай прибудова, В - погріб, Г-гараж, Д- туалет, л1 - ворота з хвірткою, л 2- паркан. Позивачка вказує, що вона купила у [PERSON] вищевказаний житловий будинок, сплатила за нього грошові кошти у повному обсязі, привезла до житлового будинку свої особисті речі, зареєструвалась в ньому і мешкає в ньому безперервно по даний час. Також зазначає, що з невідомих їй причин [PERSON] так і не підготувала документи для вчинення нотаріальних дій, а саме укладання договору купівлі- продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, тому договір ними не було укладено. [INFO] [PERSON] померла, на майно померлої за законом спадкоємцями є її доньки - [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців не має. Через деякий час позивачка звернулась до спадкоємців померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] щоб укласти з ними договір купівлі-продажу. Спадкоємиці в цьому проханні позивачці відмовили, посилаючись на те, що їхня мати багато років тому продала вищевказаний житловий будинок. [PERSON] вказує, що з дня набуття вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, мешкає в ньому, ремонтує його, провела газ до житлового будинку за власні кошти - тобто продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж 10 років. Позивачка просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивачка в підготовче судове засідання не прибула, але надала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули, але надали письмові заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги позивачки визнали. Представник відповідача - Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області в підготовче судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позовну заяву задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 02-30/1581 від 04.07.2019 р., виданої виконкомом Печенізької селищної ради Харківської області [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , що також підтверджується копією паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого Печенізьким РВ УМВС України в Харківській області 19.07.2001 р. ( аркуші 4-5). На вищевказаний житловий будинок КП «Печенізьке бюро технічної інвентарізації» 31.05.2019 р. видано технічний паспорт. ( аркуші 7-10). Користування позивачкою житловим будинком підтверджується також платіжними квитанціями про користування комунальними послугами, а саме електричною енергією, газом. ( аркуші 12-15). Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджено копією договору купівлі- продажу, складеного 08.04.1983 р.( аркуш 16). З повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за № 00023236006 від 26 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 111. Актовий запис складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області.( аркуші 17-18). Згідно відповіді на запит суду з Печенізького КП «БТІ» від 07.08.2019 р. вбачається, що житловий будинок за адресою : [ADDRESS] станом на 31.12.2012р належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі- продажу, складеного 08.04.1983 р. ( аркуш 49). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] відсутні. ( аркуш 51). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] дані про спадкоємців відсутні.( аркуш 52). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що позивач вже майже 15 років добросовісно володіє житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відкрито, безперервно здійснює обслуговування даного будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Суд не стягує судові витрати з відповідачів в зв`язку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього, яку він надав суду.

Outcome: approved