Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свої вимоги мотивує наступним. З 26.09.1989 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірваний 06.10.2009 року. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується актом про передання будинку, складеним СТОВ «Новокримське», згідно якого будинок викуплений в повному обсязі 09.12.2001 року. Після повної сплати вартості будинку подружжя правовстановлюючий документ не отримувало. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок видане Новокримською сільською радою вже після розірвання шлюбу 29.03.2010 року на ім'я відповідача [PERSON] Посилаючись на ст.ст. 370, 373 ЦК України, просить поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, за відповідачем залишити право власності на іншу 1/2 частку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просять поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя: житловий будинок [ADDRESS] відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, виготовленого ПП «Юг-Експерт» №91 від 30.10.2013 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі, зазначили, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, був придбаний під час шлюбу за спільні кошти, не заперечують проти його поділу відповідно до варіанту, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи, виготовленого ПП «Юг-Експерт» №91 від 30.10.2013 року. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, докази, які надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1989 року, який розірваний 06.10.2009 року. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується актом про передання будинку, складеним СТОВ «Новокримське», згідно якого будинок викуплений в повному обсязі 09.12.2001 року (а.с.14). Після повної сплати СТОВ «Новокримське» вартості будинку подружжя правовстановлюючий документ не отримувало. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок видане Новокримською сільською радою вже після розірвання шлюбу 29.03.2010 року на ім'я відповідача [PERSON] (а.с.11). В судовому засіданні відповідач підтвердив ту обставину, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний під час шлюбу. Правовідносини сторін регулюються ст. 60, 68-71 Сімейного кодексу України. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до вимог ст. 61 Сімейного кодексу України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із вимогами ст. 70 Сімейного кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до змісту ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз'яснень пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності,вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може буде виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з виділенням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 91, виготовленого ПП «Юг-Експерт» експертом запропоноване один варіант поділу житлового будинку [ADDRESS], згідно якого позивачу на 1/2 частку пропонується виділити у власність частину житлового будинку літер «А» з частиною прибудови літер «а» загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м., а саме приміщення 2-1 передню площею 4,1 кв.м., приміщення 2-2 житлову кімнату площею 13,2 кв.м., приміщення 2-3 кухню площею 10,0 кв.м., приміщення 2-4 житлову кімнату площею 11,4 кв.м., приміщення ІІ коридор площею 13,9 кв.м., приміщення ІІІ ванну кімнату площею 7,2 кв.м., частину навісу літер «а1», частину сараю літер «Б», сарай літер «З», погріб літер «Ж» загальною вартістю 38515 грн., що менше ніж належить на 1/2 частку на 977 грн. 50 коп., на додатках №№1,2 до висновку експертизи дані будівлі та споруди розфарбовані жовтим кольором. Відповідачу [PERSON] пропонується виділити на 1/2 частку: частину житлового будинку літер «А» з частиною прибудови літер «а» загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., а саме: приміщення 1-1 передню площею 4,4 кв.м., приміщення 1-2 кухню площею 12,9 кв.м., приміщення 1-3 житлову кімнату площею 11,6 кв.м., приміщення 1-4 житлову кімнату площею 10,0 кв.м., приміщення №І коридор площею 22,8 кв.м., частину навісу літер «а1», частину сараю літер «Б», навіс літер «В», сарай літер «Г», сарай літер «Д», вбиральню літер «Е» загальною вартістю 40470, 00 грн., що більше ніж належить на 1/2 частку на 977,50 грн., на додатках №№1,2 до висновку експертизи дані будівлі та споруди розфарбовані зеленим кольором. Межа розділу визначена на додатках №№1,2 до висновку експертизи червоною літерою з усіма необхідними прив'язками. Реальний поділ спірного домоволодіння можливий без проведення переобладнань. Сторони не заперечували проти запропонованого експертом варіанту поділу домоволодіння, з урахуванням чого суд вважає можливим здійснити поділ спільного майна подружжя відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість 1/2 частки спірного житлового будинку складає 39492 грн. 50 коп., розмір компенсації 977 грн. 50 коп., всього ціна позову складає 40470 грн. 00 коп., відповідно сума судового збору - 404 грн. 70 коп., з яких позивач просить відшкодувати 1/2 частку, що складає 202 грн. 35 коп., які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. Крім того, позивачем понесені витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3500 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 74,75). Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частку понесених витрат на проведення експертизи, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування зазначених судових витрат 1750 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved