Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначає, що вона, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], кожному із співвласників належить по 1/3 частині вказаної квартири. 26.08.1999 р. [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] вона та її чоловік [PERSON] користувались та проживали у належній померлому частині квартири [ADDRESS], утримувала та здійснювала поточний ремонт квартири, сплачувала комунальні платежі. 24.05.2009 р. помер [PERSON] Посилаючись на ст.ст.16, 344 ЦК України, за позовом [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер 26.08.1999 р. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської Ради в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, ст. 344 якого визначає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 25.11.1997 р., посвідченого Південно-Українською біржею «Славутич» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], по 1/3 частині кожен (а.с.6), право власності яких зареєстровано в Запорізькому бюро технічної інвентаризації (а.с.7, 8-9). 26.08.1999 р. [PERSON] помер (а.с.10). 24.05.2009 р. помер [PERSON] (а.с.11). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 19.11.1997 р., квартира в цілому має загальну площу 29,8 кв.м, житлову площу 15,9 кв.м (а.с. 8-9). Як вбачається з паспорту громадянина України (а.с.5) позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 02 грудня 1997 року. [PERSON] мешкає за цією адресою понад десять років, що підтверджується як даними про реєстрацію її проживання у паспорті, так і довідкою про склад сім'ї, виданою ЕРЦ (а.с.15). Із наданої П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 07.07.2015 р. інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], відсутня. Отже є всі підстави вважати, що позивач [PERSON], будучи власником 1/3 частин квартири, понад десять років тому добросовісно заволоділа 1/3 частиною тієї ж квартири [ADDRESS], які належали померлому 26.08.1999 р. [PERSON] і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом десяти років. Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи у суду є достатні підстави вважати, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, безперервно та відкрито володіла ним понад десять років, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved