Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 4,27 га, що розташована на території Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та складається із ріллі 2,42 га - кадастровий номер 7425581300:06:000:0214 і пасовища 1,85 га - кадастровий номер 7425581300:06:000:1214, в порядку спадкування за заповітом, в порядку спадкування після смерті [INFO] її матері [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті матері позивачки відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входять і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на праві власності, однак у зв'язку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку при написанні «імені та по-батькові» спадкодавця, а також вчинено їх виправлення, то позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку у нотаріальній конторі і їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У судове засідання позивачка не з'явилась, завчасно, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також уточнила позовні вимоги та просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 4,2704 га, відповідно до даних технічної документації із землеустрою. /а.с.34/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Ведильцівської сільської ради у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає та проти їх задоволення не заперечує. /а.с.27/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, від завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.29/ Представник третьої особи на стороні відповідача - Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області - у судове засідання не з'явився завчасно подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо позовних вимог не має, просить справу розглянути на розсуд суду. /а.с.32, 33/ Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 93 років у с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.35/ Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON]. /а.с.36, 37/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої крім іншого входить земельна ділянка площею 4,27 га, яка складається із ріллі 2,42 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:0214 та пасовища 1,85 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:1214, що належала спадкодавцю на праві власності, згідно Державного акту на право власності на землю серії «ЯБ» №936772, виданого 02.03.2006 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 31.08.2005 р. №405, розташованої на території Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Держаний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010683500109. В акті, при написанні імені та по-батькові власника, мається виправлення, з «[PERSON]» на «[PERSON]». /а.с.10/ Належність [PERSON] земельної ділянки з дійсною площею 4,2704 га, яка складається із ріллі 2,4186 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:0214 та пасовища 1,8518 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:1214, що розташовані на території Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на праві власності підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держземагенства у Чернігівської області №4400 від 25.11.2014 р., витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7401574222014 від 31.10.2014, де ім'я та по-батькові спадкодавця зазначено «[PERSON]». /а.с.13, 14-16,/ Фактичний розмір земельної ділянки, що розташована на території Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 4,2704 га, яка складається із ріллі 2,4186 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:0214 та пасовища 1,8518 га, кадастровий номер 7425581300:06:000:1214, підтверджується також даними технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). /а.с.17-21/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 02.09.2014 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,27 га, розташовану на території Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у зв'язку з виправленнями у Державному акті. /а.с.12/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом N43 від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, виправлення у державних актах на право власності на земельну ділянку не допускаються. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальному порядку. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved