Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що з листопада 2015 року по грудень 2018 року вона, перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від яких [INFO] року у них народилась донька [PERSON], про що 03.03.2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 255, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 28.09.2018 року №[NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та дублікатом довідки від 28.09.2018 року №7072 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідач не виконує обов'язки батька по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В зв’язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Представник позивача – адвокат Нікончик Н.О., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від яких [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Відповідач не виконує обов'язки батька по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов’язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьком неповнолітньої [PERSON] є [PERSON], тобто відповідач по справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов’язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 768,40 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved