Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка був постійною жителькою с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,3973 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована: [ADDRESS] ; сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 801279, виданого 10.10.2003 року, площею 1.71 умовних кадастрових гектарів без визначення меж ділянки в натурі, що підлягає виділу із земель колективної власності ВАТ «Племптахозавод «Коробіський». Позивач спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори у встановленому законом порядку та оформила спадщину на половину спадкового майна за заповітом. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів про родинні відносини з померлою. За таких обставин [PERSON] змушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, направивши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог та повідомив, що подав до нотаріуса заяву про відмову від спадщини. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2020 року, [PERSON] державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що стверджують про родинні відносини з померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.08.2003 року [PERSON] померла [INFO] . Суд бере до уваги, що актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.1944 рік по теперішній час не виявлені, що стверджується повідомленням Золотоніського міськрайонного відділу ДРАЦС виданим 01.04.2021 року № 387/22.3-01-10, яке додане до матеріалів справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.1996 року [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Золотоніського міськрайонного відділу ДРАЦС від 01.04.2021 року за вих. № 386/22.3-01-10 [PERSON] в результаті одруження (актовий запис № 2444 від 27.09.1986 року, вчинений Черкаським міським відділом ДРАЦСу) змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу дружині прізвище не змінювалось. Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] (нотаріально посвідчена заява від 27.02.2021 року реєстровий № 65) та [PERSON] (нотаріально посвідчена заява від 27.02.2021 року реєстровий № 64) [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , 1944 року народження, і онукою [PERSON] , 1912 року народження, яка померла [INFO] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , 1944 року народження, та онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.08.2003 року [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно. Так до спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3973 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 801279 від 10.10.2003 року, площею 1.71 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, що підлягає виділу із земель колективної власності ВАТ «Племптахозавод «Коробівський». Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 129166, копія якого додана до матеріалів справи, [PERSON] власником земельної ділянки площею 0,3973 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована: [ADDRESS] . Як вбачається із Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 801279 від 10.10.2003 року, [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай), площею 1.71 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, що підлягає виділу із земель колективної власності ВАТ «Племптахозавод «Коробівський». Відповідно до Виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Коробівської сільської ради №136 від 14.21.2020 року, згідно запису в погосподарській книзі №3, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , що померла [INFO] , обліковується 1/2 частина будинку (1969 року побудови) з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Будинок розміщений на земельній ділянці, площею 0.3973 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 7121586201:02:002:0009. Земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Так із вказаної Виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Коробівської сільської ради №136 від 14.21.2020 року, вбачається, що будинок був побудований у 1969 році , а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами, хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 11.08.2003 року) [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 23. Спадщину після померлої [PERSON] прийняла її онука [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса\~Золотоніського районної\~державної нотаріальної\~контори Гавриленко\~Н.П.,син померлої [PERSON] своєю заявою від 18.04.2012 року (реєстровий № 1460) ствердив, що заяву про прийняття спадщини не подавав та в судовому порядку визначати додатковий термін на прийняття спадщини не буде, відмовився від спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач по справі є єдиною спадкоємницею після смерті [PERSON] . Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №17/01-16 від 19.01.2021 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 28 березня 2006 року за № 220. 28 березня 2006 року на ім1я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка виявила бажання та належним чином прийняла спадщину після її смерті, а тому з метою захисту її прав та інтересів позов підлягає до повного задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного та

Outcome: approved