Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої прохала суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель, кузов NMTDB26R20R002471, № [NUMBER] , 2009 року виготовлення; поділити майно, що є у спільній сумісній власності, в натурі: визнати автомобіль Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель, кузов [NUMBER] , № [NUMBER] , 2009 року виготовлення, приватною власністю [PERSON] , припинивши право спільної сумісної власності; стягнути з [PERSON] на її користь вартість 1/2 частини автомобіля Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель, кузов [NUMBER] , № [NUMBER] , 2009 року виготовлення, на суму 124934 гривень 54 копійок. В обґрунтування позову вказала, що за час шлюбу і в інтересах сім`ї 22.03.2019 року спільно із відповідачем було придбано автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 року виготовлення. У кінці липня 2020 року вона дізналась про подачу позову про розірвання шлюбу та поставила питання щодо розподілу спільного майна. Відповідач одразу забрав ключі від автомобіля та перегнав у невідомому напрямку, у зв`язку із чим вона провела експертне дослідження для визначення вартості автомобіля та звернулась до суду. 29.09.2020 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач по справі [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 03.11.2020 за клопотанням представника позивача судом витребувані із Сервісного центру в Полтавській області територіального сервісного центру №5342 відомості щодо наявності/відсутності реєстрації за [PERSON] автомобіля Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель. 17.11.2020 року до суду надійшла відповідь з територіального сервісного центру № 5342 на запит за вих.. №31/16-15-1509 від 11.11.2020 року згідно якої автомобіль Toyota Verso, 2009 року виготовлення, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] з 22.03.2019 року числився зареєстрованим за [PERSON] . 29.08.2020 року вказаний вище транспортний засіб по договору купівлі продажу перереєстрований у ТСЦ 5348 (м. Горішні Плавні) на [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач [PERSON] також пояснила, що з відповіді Територіального сервісного центру під час розгляду справи дізналась про відчуження спірного автомобіля відповідачем без її згоди. Вказали, що наразі шлюб між ними вже розірвано та прохала долучити до матеріалів справи копію відповідного рішення. В судове засідання відповідач - [PERSON] та його представник - адвокат Гузь Т.О. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, будь-яких клопотань, чи заяв до суду не направили. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 квітня 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 9. За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 23.10.2020 року. Як вбачається з вказаного вище рішення, з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] до суду звернувся 07.07.2020 року вказуючи, що на час звернення шлюбно-сімейні відносини припинені. 22.03.2019 року, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [PERSON] придбано автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 року виготовлення, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , наявного в матеріалах справи. Згідно із частиною третьою\~статті 368 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Частиною першою та другою\~статті 364 ЦК України\~визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі\~статті 364 ЦК України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу.\~Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Враховуючи наведені обставини ,суд дійшов висновку, що спірне майно набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а, отже, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на його придбання були використані спільні кошти. Доказів, які б свідчили, що для придбання спірного транспортного засобу витрачені особисті кошти відповідач до суду не надав. З відповіді територіального сервісного центру № 5342, за вих.. №31/16-15-1509 від 11.11.2020 року, вбачається що автомобіль Toyota Verso, 2009 року виготовлення, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] з 22.03.2019 року числився зареєстрованим за [PERSON] , а 29.08.2020 року вказаний вище транспортний засіб по договору купівлі продажу перереєстрований у ТСЦ 5348 (м. Горішні Плавні) на [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що вказаний автомобіль було відчужено без згоди позивача, і про його відчуження позивач дізналася з відповіді наданої суду. Тобто, вказаний автомобіль було відчужено відповідачем по справі [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , після звернення [PERSON] до суду із позовом про розірвання шлюбу та після припинення спільного сімейного життя, не в інтересах сім`ї. Присуджуючи позивачу грошову компенсацію замість її частки на вказаний автомобіль, суд\~\~виходить\~\~із того, що автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 року виготовлення, кузов [NUMBER] набутий сторонами за час шлюбу, проте відповідач відчужив його іншій особі без згоди позивача, а так суд приходить до висновку щодо наявності права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля, вона має право на відповідну компенсацію вартості майна, відчуженого без її згоди та не в інтересах сім`ї. Відповідно до висновку експерта №99 від 03.08.2020 року ринкова вартість автомобіля Toyota Verso, універсал, 2009 року виготовлення, кузов [NUMBER] , яка визначена без його огляду на підставі даних з свідоцтва про реєстрацію, складає 249869 грн 07 коп. Відповідачем експертиза не оспорювалась, докази на підтвердження іншої вартості не надано. Вимога позивача про визнання автомобіля Toyota Verso, універсал, 2009 року виготовлення, кузов [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, поділ даного майна в натурі не підлягає до задоволення, оскільки наразі майно вже відчужене та належить іншій особі. Згідно п.6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial