Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - [PERSON] , у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої судом, просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить одна друга частина квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником квартири є [PERSON] . Онук позивачки [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, однак, з 2009 року не проживає у ній без поважних причин. Достовірних даних про його постійне місце проживання позивач не має. [PERSON] не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житлового приміщення, його особисті речі в квартирі відсутні. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні [PERSON] , ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Вказаними діями відповідач створює позивачу як власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 02.09.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу та третій особі запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов та письмові пояснення щодо позову або відзиву. Заходи забезпечення позову не вживались. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали з підстав, викладених в останній. На задоволенні позовних вимог наполягали, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неприбуття до суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неприбуття до суду не повідомила. Письмових пояснень щодо позову не подала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин), відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 14.02.2011, виданого Богодухівським міським комітетом приватизації, та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» 18.02.2011, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7, 13). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.07.2020, виданої виконавчим комітетом Богодухівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1946 року народження, та [PERSON] , 1992 року народження (а.с.12). Як вбачається з довідки від 01.08.2020, складеної депутатом Богодухівської міської ради Ярошенко Н.М., за адресою: [ADDRESS] мешкають позивачка [PERSON] та її син [PERSON] . За вказаною адресою зареєстрований також [PERSON] , який з 2009 року в даному житловому приміщенні не проживає та перебуває поза межами України (Росія). Факт відсутності [PERSON] за місцем його реєстрації в період з 2009 року засвідчено підписами мешканців [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до листа Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 28.09.2020 № 9аз/119-71/01-2020, з 2019 року по теперішній час 2020 року [PERSON] з приводу вчинення перешкод у користуванні жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS] , з боку [PERSON] або інших осіб, до Богодухівського ВП не звертався (а.с. 50). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає в одному будинку з [PERSON] , а саме у квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що відповідач [PERSON] протягом останніх десяти років не проживає у квартирі [ADDRESS] . Перешкод в користуванні квартирою ніхто не створює. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] та проживає у квартирі [ADDRESS] . Зазначив, що не бачив [PERSON] близько останніх 10 років, після того, як останній виїхав на навчання. Жодного разу після цього свідок [PERSON] не бачив. Про створення позивачкою або іншими особами перешкод [PERSON] у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , свідку невідомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та проживає у квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що не бачила [PERSON] останніх 6-7 років, жодного разу у квартирі [ADDRESS] він не з`являвся. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. В силу ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Беручи до уваги, що [PERSON] є онуком позивачки та був зареєстрований у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що відповідач є членом сім`ї [PERSON] у розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, показань свідків, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , та невикористання житла за його прямим призначенням понад один рік. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано. За таких умов, встановивши, що відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі, яку залишив добровільно, витрат на її утримання не несе, до правоохоронних органів щодо захисту своїх прав чи інтересів або з позовом про усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням (вселення) до суду не звертався, враховуючи, що доказів поважних причин його відсутності понад рік у вказаній квартирі не надано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд зауважує, що згідно з наявними в матеріалах справи копіями паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.02.2009 Богодухівським РВ ГУМВС України в Харківській області, свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , картки фізичної особи-платника податків, датою народження [PERSON] є [INFO] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved