Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 29 вересня 2012 року було зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про шлюб, актовий запис №126. Відповідно свідоцтва серії І-КИ №235201 від 29 вересня 2017 року, виданого Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області раніше укладений між ними шлюб, розірвано, актовий запис №25. За час сумісного життя у шлюбі ними було набуто (придбано) спільне майно, крім іншого, зокрема: -квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями з реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 травня 2014 року. Згідно висновку про оцінку майна експерта [PERSON] від 01 листопада 2017 року, ринкова вартість вказаної квартири складає 212 270,00 гривень. Ідеальна та реальна доля позивача в розмірі ? частини складає в грошовому виразі 106 135,00 гривень. Автомобіль марки Skoda Octavia tour, 2006 року виробництва, придбаний 03 вересня 2015 року, зареєстрований на імя [PERSON] та проданий відповідачем 09 вересня 2017 року (ніякої згоди на продаж позивач не надавала) за 49 000,00 гривень, що підтверджується повідомленням територіального сервісного центру №1247. Ідеальна та реальна доля позивача в розмірі ? частини складає в грошовому виразі 24 500,00 гривень. Таким чином ідеальна та реальна доля позивача в розмірі ? частини у грошовому виразі складає 130 635,00 гривень, про виплату якої домовитись з відповідачем у добровільному порядку не вдалося. Позивач не має намір на поділ майна в натурі, а бажає отримати грошову компенсацію у розмірі 130 635,00 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину вартості набутого у шлюбі майна у розмірі 130 635 гривень 00 гривень та сплачений судовий збір у сумі 1 306 гривень 35 копійок. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд в подальшому справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач надав суду відзив в якому зазначив, що з фактами та вимогами, викладеними в позовній заяві він не згоден, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з того, що все майно вказане в позовній заяві, а саме квартира [ADDRESS] та автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а належить йому на праві особистої приватної власності, оскільки все вказане майно придбано за його особисті кошти. Позивачці достеменно відомо, що двокімнатну квартиру [ADDRESS] ним було придбано за особисті грошові кошти, які він отримав від продажу квартири [ADDRESS], до речі яка йому належала на праві особистої приватної власності на підставі рішення Першотравенського міського суду від 08 вересня 2004 року та зареєстрована в КП «Павлоградське МБТІ» 22 вересня 2004 року. Так, 02 грудня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Продаж вказаної квартири було здійснено за суму еквівалентну 74000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського натурального округу [PERSON] за № 2650. Копією розписки від 02 грудня 2013 року підтверджується факт отримання ним від [PERSON] грошових коштів в розмірі 9200 доларів США, що було еквівалентом 74000 гривень (9200 х 7,99). До речі, вказані кошти в іноземній валюті були отримані в касі КБ «ПриватБанк» її сином [PERSON] в його присутності в день укладення угоди, який і виступив свідком передачі коштів. В січні 2014 року було виставлено на продаж квартиру [ADDRESS] за 11 400 доларів США. Після її огляду ним було прийнято рішення про її купівлю. Через декілька місяців (цей час необхідний був продавцю для підготовки документів, звільнення квартири та здійснення угоди), а саме 22 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Продаж вказаної квартири було здійснено за суму еквівалентну 133 578 гривень. На момент укладення вказаної угоди в нього були особисті грошові кошти в розмірі 9200 доларів США, що складало 107916 гривень (9200 доларів США х 11,73). Для укладення угоди йому не вистачало приблизно 26 000 гривень. Оскільки вказану квартиру він покупав за власні кошти та для задоволення особистих потреб, в дружини він не просив ні копійки. На допомогу прийшла його мати [PERSON], яка вже тривалий час працює закордоном. Вона надала йому кошти в розмірі 26 000 гривень, які він зобовязався повернути до січня 2018 року. 04 січня 2018 року (після розірвання шлюбу) він повернув матері - [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 000 гривень. Вказана обставина підтверджується власноручно написаною розпискою та заявою від 04 січня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] за № 8. До речі, вказані кошти в розмірі 26 000 він повернув матері отримавши їх від продажу власного автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR. Також необхідно звернути увагу суду на то факт, що з моменту купівлі квартири [ADDRESS] та до моменту розірвання шлюбу позивачка жодного дня зареєстрована за вказаною адресою не була. Спільних дітей вони не мають. Цей факт також підтверджує, що вказана квартира була придбана ним особисто та для задоволення власних особистих потреб. Позивачці достеменно відомо, що спірний автомобіль він придбав за особисті кошти отримані від продажу автомобіля, який йому належав на праві особистої приватної власності. Так, копією довідки № 31/4-1247 від 12 вересня 2017 року підтверджується той факт, що з 17 березня 2012 року, тобто до шлюбу, йому на праві особистої приватної власності належав автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску. Цією ж довідкою підтверджується той факт, що 21 серпня 2015 року вказаний автомобіль ним було знято з обліку для реалізації. Копією довідки-рахунку серія ААЕ № 277121 від 21.08.2015 року підтверджується факт продажу автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] за суму в розмірі 49 000 гривень. Копією довідки рахунку серія ААЕ № 226774 від 25 серпня 2015 року підтверджується факт купівлі автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] за суму в розмірі 45 000 гривень. З даної ситуації вбачається, що автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], який є предметом спору, було придбано за час шлюбу але за особисті кошти отримані з продажу автомобіля, що належав на праві особистої приватної власності та право власності на який ним було набуто до шлюбу, до речі новий автомобіль він придбав через 4 дні після продажу колишнього автомобіля. Позивачка не надала будь яких доказів, що спірне майно було придбано за спільні кошти чи вона якось своєю працею сприяла його набутті. Жодного дня позивачка в спірній квартирі зареєстрована не була. Посвідчення водія також не має. Тобто вбачається що спірне майно було придбано для задоволення його особистих потреб увязку з чим просить в задоволені просить відмовити. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували з підстав зазначених у відзиві, надали суду заяву в подальшому розглядати справу за їх відсутності в задоволені позову відмовити. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в 2013 році він купив квартиру у [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за 9200 доларів США, угода оформлювалась на його матір [PERSON], але гроші він віддавав особисто свої та купляв для себе. Він давав долари, міняв гривні. Зняв 50 000 гривень зі своєї кредитної картки, та ще 24 000 дала його кума. Він особисто віддав ці гроші [PERSON] в банку «Приват» ще і міняв на валюту. Навіщо [PERSON] необхідні були гроші він не знає. Він контактував лише з [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є знайомою [PERSON] /відповідача/ та [PERSON] /позивача/. Приблизно в 2013 2014 році восени їй подзвонила [PERSON] та попросила позичити кошти в сумі 30\~000 гривень на придбання квартири, бо вони з чоловіком [PERSON] вирішили придбати квартиру. Вона погодилась та позичила їм ці гроші в той же день. Галина прийшла до неї на роботу, коли вона дзвонила з ранку, вона була ще вдома та взяла гроші з собою, і на роботі передала їх. Галина була одна, але її колеги по роботі бачили, що вона передає кошти. Розписка не писалась. З [PERSON] вона познайомилась приблизно в 2000 році, вона їй довіряла. Вона обслуговувалась у позивачки в той час в перукарні. Артема вона також добре знала, він в неї робив ремонт. Кошти вони повернули двома частинами. Влітку 2014 року в липні серпні 15000 гривень, а в листопаді 2014 року інші 15000 гривень, віддала [PERSON]. Віддавати вони приходили разом з [PERSON]. [PERSON] з [PERSON] дякували її за позику, казали що придбали квартиру і там роблять ремонт. Галина казала що для придбання цієї квартири ще в когось також позичали долари. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він не памятає коли саме, до нього зверталась [PERSON] /позивачка/ з проханням позичити кошти, на що вона позичала не казала, він їй позичив 40\~000 гривень. Приходила сама та сама й повернула. До цього він знав її років 40, що вона купила за ці гроші він не знає. Пізніше трохи ще 500 доларів США позичала та повернула, за цю суму вона казала що придбали з чоловіком автомобіль. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює в фізіотерапевтичному відділенні міської лікарні разом з свідком [PERSON] [PERSON] /позивачку/ вона знає тому що вони спілкувались. Вона бачила коли приблизно в 2014 році [PERSON] приходила до них на роботу в кабінеті завідуючої терапії вона у [PERSON] в її присутності /випадково вона була присутньою/ позичила гроші на придбання квартири, суму вона не знає. [PERSON] казала що вона допомагає придбати квартиру. Їй відомо що гроші повернули двома частинами, спершу [PERSON], а другу частину вдвох повертали [PERSON] та [PERSON], про це вона дізналась ще тоді, коли повертали. В 2013 році Зорін в квартирі [PERSON] міняв міжкімнатні двері, вони були знайомі, він приходив до неї на роботу не одноразово. Свідок [PERSON] пояснив суду, що приблизно в 13-14 році до нього звернулась [PERSON] з проханням позичити кошти для придбання квартири для спільного проживання з [PERSON]. Вона знаходилась на 2-3 поверсі направо в 2-3 підїзді, точної адреси він не памятає. Жодних розписок він не брав та позичив 40\~000 гривень, бо були дружні стосунки. Борг йому повернули. Гроші він давав [PERSON], вона й повернула. [PERSON] присутній не був. На кого була оформлена ця квартира йому не відомо. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб /а.с.7/ від 29 вересня 2012 року встановлено, що [PERSON] /позивач/ перебувала у шлюбі з [PERSON] /відповідачем/ з 29 вересня 2012 року, та 29 вересня 2017 року він був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.8/ серії 1-КИ №235201 від 29 вересня 2017 року. Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2004 року /а.с.26/ та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4820842 від 22 вересня 2004 року /а.с.27/ встановлено, що [PERSON] /відповідачу/ належала квартира [ADDRESS], яку він продав за 74\~000 гривень [PERSON] 02 грудня 2013 року, що підтверджується договором купівлі продажу від 02 грудня 2013 року /а.с.28/, який було посвідчено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу. Відповідно до розписки від 02 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] в присутності [PERSON] грошові кошти в розмірі 9200 доларів США, що еквівалентно 74000,00 гривень в рахунок купівлі продажу квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі продажу квартири від 22 травня 2014 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22006847 від 22 травня 2014 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №106430560 від 06 грудня 2017 року встановлено /а.с. 31, 32, 9/, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за 134\~000 гривень. Відповідно до інформаційної довідки від 12 вересня 2017 року територіального сервісного центру №1247 встановлено, що на імя [PERSON] 17 березня 2012 року був зареєстрований автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] та знятий з обліку для реалізації 21 серпня 2015 року; 03 вересня 2015 року був зареєстрований автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], та 09 вересня 2017 року перереєстрований на нового власника /а.с.10/. Відповідно до довідки - рахунку серії ААЕ №277121 від 21 серпня 2015 року та довідки рахунку серії ААЕ №226774 від 25 серпня 2015 року встановлено, що автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] було продано відповідачем за 49000,00 гривень, а автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] було придбано відповідачем за 45000,00 гривень /а.с. 33,34/. Згідно зави посвідченої приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року та розписки від 04 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] передав матері [PERSON] 26\~000 гривень /а.с.35,36/. Згідно довідки про доходи №889 виданої міським відділом освіти встановлено, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 29 вересня 2012 року по 31 серпня 2017 року становить 60 680,76 гривень /а.с.37/. Згідно довідки про доходи №410 виданої міським відділом освіти встановлено, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01 жовтня 2012 року по 30 квітня 2014 року становить 30 118,11 гривень /а.с.50/. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №7791 від 23 травня 2018 року та довідки №902 від 29 березня 2018 року встановлено, що [PERSON] в період з 01 січня 2012 року 31 грудня 2015 року отримувала дохід у вигляді заробітної плати та до листопада 2013 року виплати з пенсійного фонду /а.с.115,120/. Згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу №1249 від 09 липня 2018 року встановлено, що свідок [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 40000 гривень від [PERSON] /а.с.131/. Відповідно до висновку про вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] встановлено, що ринкова вартість спірної квартири на дату оцінки 01 листопада 2017 року складає 212 270 гривень /а.с.59/. Відповідно до висновку про вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] встановлено, що ринкова вартість спірної квартири на дату оцінки 10 квітня 2018 року складає 156 927 гривень /а.с.113/. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. В частині позовних вимог про стягнення компенсації вартості ? частки автомобіля марки Skoda Octavia tour. Статтею 60 Сімейного кодексу України /далі СК України/ визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Так судом встановлено, що відповідач придбав спірний автомобіль марки Skoda Octavia tour за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто та отримані від продажу автомобіля DAEWOO LANOS який належав йому до шлюбу. Враховуючи вище зазначене спірний автомобіль Skoda Octavia tour не належить до обєктів спільної сумісної власності подружжя, а тому в задоволені позовних вимог в цій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації ? частки вартості спірної квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. Тлумачення\~статті 60 СК України\~свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в\~постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~ст. 70 Сімейного кодексу\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Частиною 1\~ст. 70 СК України\~та ст.ст.\~370,\~372 ЦК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.\~71\~Сімейного кодексу\~України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду /Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2811цс15/. Під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою зясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки / Правова позиція ВСУ, Постанова від 19 лютого 2014 р. у справі № 6-4цс14/. Так судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] придбана відповідачем в період шлюбу з позивачкою частково за рахунок коштів, які належали йому особисто та отримані від продажу квартири [ADDRESS], яку він продав за 74\~000 гривень [PERSON] 02 грудня 2013 року, що підтверджується договором купівлі продажу від 02 грудня 2013 року /а.с.28/, який було посвідчено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу. Зазначена квартира [ADDRESS] належала відповідачу на праві особистої власності та придбана до реєстрації шлюбу з позивачкою. В той же час спірну квартиру [ADDRESS] відповідач придбав згідно договору купівлі продажу квартири від 22 травня 2014 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22006847 від 22 травня 2014 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №106430560 від 06 грудня 2017 року встановлено /а.с. 31, 32, 9/, за 134\~000 гривень. Отже різниця складає 134\~000 74\~000 = 60\~000 гривень, що на час придбання квартири складало 44,8 % від її вартості. Зазначені кошти на момент придбання спірної квартири відповідно до ст. 60 СК України були обєктом спільної сумісної власності подружжя. Так, згідно ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. А тому, суд приходить до висновку, що позивачка має право на компенсацію 22,4% вартості спірної квартири визначеної на час розгляду справи, а саме відповідно до висновку про вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] встановлено, що ринкова вартість спірної квартири на дату оцінки 10 квітня 2018 року складає 156 927 гривень /а.с.113/. Докази надані позивачем /а.с.35,36/ та відповідачем /а.с.131/, так само як і покази свідків допитаних судом на підтвердження того, що спірна квартира придбана за рахунок запозичених коштів та насправді розрахунки відбувалися в іноземній валюті суд оцінює критично оскільки вони суперечать один одному. Так, статтею 657\~ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин,\~встановлено,\~що договір\~купівлі-продажу\~житлового будинку\~(квартири)\~або іншого\~нерухомого майна\~укладається у\~письмовій формі\~і підлягає\~нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищезазначене\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги в\~частині стягнення компенсації\~? частки\~вартості спірної\~квартири [ADDRESS] підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача /156\~927х22,4%/ 35 151,64 гривні. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial