Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Слобожанська, буд. 31-а, в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 03 січня 1984 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON] (позашлюбне прізвище [PERSON]). Після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер 08.11.2010 року, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ії було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Слобожанська, буд. 31-а. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без їх участі. Третя особа: Південноміська рада Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Виходячи з наведеного та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справи за відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 1961 року [PERSON] на земельній ділянці за адресою: м. Південне, вул. Слобожанська ( колишня вул. Ленінградська) буд. 31-а, Харківського району Харківської області почав самовільне будівництво житлового будинку. Рішенням № 913 від 12.12.1989 року Виконавчого комітету Південноміської ради народних депутатів Харківського району Харківської області було надано дозвіл [PERSON] на закінчення будівництва житлового будинку та виділено під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 800 м2 за адресою: м. Південне, вул. Слобожанська (колишня вул. Ленінградська) буд. 31-а, Харківського району Харківської області (а.с. 6). У грудні 1989 року було проведено закріплення меж земельної ділянки за вказаною адресою (а.с. 7). З 1961 року по 1991 рік на вказаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок, прибудова, надвірні споруди, до житлового будинку підвели газ, світло (а.с. 13). Згідно довідки-характеристики, наданої Комунальним підприємством «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» вих. № 711 від 10.11.2017 року будівництво недобудованого житлового будинку було закінчено у 1991 році, згідно матеріалів справи з технічної інвентаризації станом на 05.12.2016 року за адресою: м. Південне, вул. Слобожанська (колишня вул. Ленінградська) буд. 31-а, Харківського району Харківської області розташовано: житловий будинок літ. «А-1» (стіни - цегла) загальною площею 116,20 кв.м., житловою площею 69,00 кв.м., сарай літ. «В», навіс літ. «Г», альтанка літ. «Ж», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Д», огорожа літ. «№ 1», «№ 4» - «№ 6», колонка літ. «к», вигрібна яма літ. «Я» (а.с. 65). 08 листопада 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 287717 від 08.11.2010 року (а.с. 19). Суд вважає, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок набув за своє життя в порядку забудови виходячи з наступного. Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991 р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки. Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української PCP, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, якіадміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в Погосподарській книзі. Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим. Спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 08.11.2010 року, виникли в 2010 році, тому вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, який діяв на час їх виникнення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Яз вбачається з листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області листом № 4104/01.16 від 21.11.2017 р., після смерті [PERSON], померлого 08 листопада 2010 року, в нарядах відкритих спадкових справ нотаріальної контори за 2010-2017 роки відкритої спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину за 2010-2017 роки нікому не видавались (а. с. 67-69). Спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки постійно мешкає в зазначеному будинку з моменту його будівництва ( з 1991 року) і по теперішній час, доглядає за будинком, сплачує всі необхідні платежі, що підтверджується актом від 23.03.2017 року, виданим депутатом Південноміської ради Харківського району Харківської області (а.с. 20), копіями квитанцій про сплату комунальних платежів (а.с. 26-28). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок входить до спадкової маси, позивачем були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини та інші спадкоємці першої черги позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд залишає за рахунок позивача відповідно до її заяви.

Outcome: approved