Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно суми заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири, у розмірі 35 954, 00 грн. та суми заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2018 року та 13.12.2018 року відбулося залиття квартири [NUMBER] , що належить Позивачу. Вказане підтверджується Актами , складеними 21.11.2018 року та 13.12.2018 року, комісією у складі ст. майстра [PERSON] , майстра [PERSON] та майстра [PERSON] , ділянки № 8 КП ЖКС «Порто -Франківський». В актах зазначено, що обстежена квартира розташована на третьому поверсі противоворотнего чотирьох поверхового флігеля, самостійна приватизована і в результаті її обстеження встановлено наступне: при вході зліва на стелі та на стіні візуально вбачаються сліди залиття у вигляді сіро-жовтих плям, фрагментарне вздуття та відшарування побілочного шару, загальною площею 3,5 кв. м.; на декоративному багеті розміщеному навколо люстри візуально спостерігаються сліди замокання, вздуття та відшарування шару фарби площею 0,5 кв.м.; коридор: при вході праворуч на стіні візуально спостерігаються сліди залиття у вигляді жовтих плям, площею 0,5 кв.м., на стелі сліди замокання на площі 0,7 кв.м. і головне зазначено, що як залиття, що відбулося 21.11.2018 так і залиття, що мало місце 13.12.2018 року, відбулося з вище розміщеної квартири [NUMBER] внаслідок недбалого відношення до санітарно-технічних пристроїв на загальній кухні; заявок про несправність вказаних санітарно-технічних пристроїв з квартири [NUMBER] , у ділянку № 8 не надходило, про що і складено вказані акти. Згідно з висновком експертного дослідження, складеного 20.12.2018 року, та висновку додаткового експертного дослідження від 11.01.2019 року, розмір завданої матеріальної шкоди становить 28 430 грн. (щодо приміщення кухні) та 7524, 00 грн. (щодо приміщень коридору та санвузлу (з антресоллю). Посилалась на те, що відповідачі добровільно завдані збитки відмовляється відшкодувати, а тому змушена була звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків. Недоліки позову були усунуті позивачем 02.04.2019 року. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року провадження у справі було відкрито, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08 травня 2019 року розгляд справи було відкладено на 13.06.2019 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 261/1000 квартири, що належить [PERSON] (номер запису про право власності: 25631065) та розташована за адресою: [ADDRESS] (Загальна площа квартири (кв.м.): 70,9, житлова площа (кв.м.):46,3, трьох кімнатна квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1526296451101) та 356/1000 квартири, що належить [PERSON] (номер запису про право власності: 25629228) та розташована за адресою: [ADDRESS] (Загальна площа квартири (кв.м.): 70,9, житлова площа (кв.м.): 46,3, трьох кімнатна квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1526296451101), відмовлено. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року було повторно розглянуто клопотання позивача про забезпечення позову та залишено його без задоволення. У судове засідання, призначене на 13.06.2019 року, сторони не зявились, сповіщались про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу [PERSON] на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Відповідачка ж повідомлялась про розгляд справи через оголошення у пресі, між тим до суду відповідачі не з`явились та причини неявки суду не повідомили, жодних клопотань до суду не заявляли, заяв по суті справи до суду не надали. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням ними відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 18.06.2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1409. У свою чергу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою № 152955125 від 17.01.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 21.11.2018 року та 13.12.2018 року відбулося залиття квартири [NUMBER] , що належить Позивачу. Вказане підтверджується Актами , складеними 21.11.2018 року та 13.12.2018 року, комісією у складі ст. майстра [PERSON] , майстра [PERSON] та майстра [PERSON] , ділянки № 8 КП ЖКС «Порто-Франківський » (а.с.18-19). Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. У відповідності до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Факт залиття підтверджується Актами, складеними 21.11.2108 року та 13.12.2018 року, комісією у складі ст. майстра [PERSON] , майстра [PERSON] та майстра [PERSON] , ділянки № 8 КП ЖКС «Порто -Франківський». В актах зазначено, що обстежена квартира розташована на третьому поверсі противоворотнего чотирьох поверхового флігеля, самостійна приватизована і в результаті її обстеження встановлено наступне: при вході зліва на стелі та на стіні візуально вбачаються сліди залиття у вигляді сіро-жовтих плям, фрагментарне вздуття та відшарування побілочного шару загальною площею 3,5 кв. м.; на декоративному багеті розміщеному навколо люстри візуально спостерігаються сліди замокання, вздуття та відшарування шару фарби площею 0,5 кв.м.; коридор: при вході праворуч на стіні візуально спостерігаються сліди залиття у вигляді жовтих плям площею 0,5 кв.м., на стелі сліди замокання на площі 0,7 кв.м. і головне зазначено, що як залиття, що відбулося 21.11.2018 так і залиття, що мало місце 13.12.2018 року, відбулося з вище розміщеної квартири [NUMBER] внаслідок недбалого відношення до санітарно-технічних пристроїв на загальній кухні; заявок про несправність вказаних санітарно-технічних пристроїв з квартири [NUMBER] , у ділянку № 8 не надходило, про що і складено вказані акти. Тобто, у вказаних актах наведено: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, а тому вони є належними та допустимими доказами обставин, що в них наведені. Згідно з висновком №ED-2502-1-1211.18 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 20.12.2018 року та висновком №ED-2502-1-1233.19 додаткового будівельно-технічного експертного дослідження, складеного11.01.2019 року, встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, окремо для приміщення кухні в квартирі [ADDRESS] та окремо для приміщень коридору та санвузлу у вказаній квартирі станом на момент проведення експертного дослідження становить: -Щодо приміщення кухні: 28430 (двадцять вісім тисяч чотириста тридцять) грн..; -Щодо приміщень коридору та санвузлу (з антресоллю): 7524 (сім тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн. Суд приймає вказані дослідження як докази по справі, оскільки вони відповідають вимогам, визначеним законодавством, складені особою, яка відповідно до свідоцтва судового експерта Мінюста України № 1597, виданого відповідно до рішення від 02 жовтня 2015 року, має кваліфікацію Судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз за спеціальностями: 10.6. «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7. «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.8. «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд». Окрім того, дані докази не спростовані відповідачами. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частинами першою і другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Оскільки наявність шкоди відповідачів у завданні збитків позивачу та їх розміру не спростовані відповідачами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 35 954,00 грн.. Щодо стягнення на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд виходить з наступного. Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів на користь того, чим підтверджується розмір моральної шкоди та з яких міркувань вона оцінює її саме у розмірі 10 000,00 грн., а також у чому полягала завдана моральна шкода, тому в цій частині позову суд відмовляє. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані із проведення експертизи у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial