Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що діду [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,77\~га., на території [PERSON] сільської ради, на підставі державного акта. 06 березня 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно. 09 липня 2014 року [PERSON] помер. Державний акт на земельну ділянку втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Вільне Слово». [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,77\~га., на території [PERSON] сільської ради, належали [PERSON] на підставі державного акта серії Р1 №645477 від 04 вересня 2003 року. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала клопотання, в якому позовні вимоги уточнила, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,77\~га., на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 612308700:01:001:0178, належала [PERSON] на підставі державного акта серії Р1 №645477 від 04 вересня 2003 року. Просить справу розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,77\~га. на території [PERSON] сільської ради, на підставі державного акта серії Р1 №645477 від 04 вересня 2003 року, підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1909-99.9-2893/2-16 від 25 серпня 2016 року. 06 березня 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно (а.с.3). 09 липня 2014 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №171393 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №324/2-19 від 18 липня 2016 року, з [PERSON] на день смерті постійно проживали та були зареєстровані внучка [PERSON], правнучка [PERSON] (а.с.4). Державний акт на земельну ділянку втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Вільне Слово» №13 від 25 березня 2016 року (а.с.6). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №536/01-16 від 20 липня 2016 року (а.с.5). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved