Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 7/24 квартири № 1 в корпусі 3 будинок 5 по бульвару Жасміновому в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 лютого 1999 року відповідач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Харківської міської ради від 02.02.1999 № 7620 отримали у спільну сумісну власність квартиру № 1 в корп. 3, буд. 5 по вул. Слинька в м. Харкові. 25 червня 2006 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір про визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності, відповідно якого встановили розмір ідеальних часток для кожного із співвласників - по 1/3. 05 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, за яким [PERSON] після смерті [PERSON] набув право власності на його майно, яке складається з 1/3 частини квартири № 1, що знаходиться в м Харкові, вул. Слинька, буд 5, корп 3. На момент укладення вищевказаного спадкового договору [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] ,яка надала нотаріально засвідчену згоду на укладення зазначеного спадкового договору. Таким чином, [PERSON] та позивач [PERSON] набули у спільну сумісну власність 1/3 частину вказаного житла після смерті [PERSON] Однак [PERSON] в передбаченому законом порядку права власності по спадковому договору не зареєстрував. 10 жовтня 2015 року [PERSON] помер. [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після [PERSON] Доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] 11 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з огляду на той факт, що право власності на набуте за спадковим договором майно в установленому законом порядку не зареєстроване. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує. 25.08.2016 року представником відповідача [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON], в якому вона просить визнати за [PERSON] право власності на 1/24 частину квартири № 1 в корпусі 3 будинок 5 по бульвару Жасміновому (вул. Слинька) в м. Харкові. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що [PERSON] після смерті [PERSON] належить 1/24 квартири № 1 по бульвару Жасміновому (вул. Слинька), буд. 5, корп. 3, в м. Харкові, яку померлий набув по спадковому договору. Однак [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки [PERSON] право власності на спадкове майно в установленому законом порядку не зареєстрував. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов визнала в повному обсязі. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 лютого 1999 року відповідач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Харківської міської ради від 02.02.1999 № 7620 отримали у спільну сумісну власність квартиру № 1 в буд. 5 корп. 3 по вул. Слинька в м. Харкові, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. 25 червня 2006 року співвласники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір про визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності, відповідно якого встановили розмір ідеальних часток для кожного із співвласників - по 1/3. 05 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, за яким [PERSON] після смерті [PERSON] набуває право власності на майно, останнього яке складається з 1/3 частки квартири № 1, що знаходиться в м Харкові, вул. Слинька, буд 5, корп. 3. 03.10.2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Таким чином, після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 1, що знаходиться в м Харкові, вул. Слинька, буд. 5, корп. 3., перейшло до [PERSON] На момент укладення вказаного спадкового договору [PERSON] перебував зареєстрованому в передбаченому законом порядку шлюбі з позивачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Позивач до укладення спадкового договору надала нотаріально засвідчену згоду на його укладення. Відповідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної ресторації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Конституцією України передбачено право спадкування власності громадян і забезпечується можливість розпоряджатися своїм майном на випадок смерті. Тому на виконання даного положення Конституції України, в Цивільному кодексі України передбачено дві групи нормативних конструкцій щодо переходу прав та обов'язків від померлої особи до інших осіб: перша - норми щодо спадкування і друга - спадковий договір. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Законодавством України включено спадковий договір до Книги шостої Цивільного кодексу України, що, в свою чергу, зумовлює необхідність визначення правової природи спадкового договору, встановлення його специфічних ознак. Так, статтею 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ЦК України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. При цьому до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права. Істотною умовою спадкового договору є його предмет, яким виступає майно відчужувача. Отже, спадковий договір має подвійну правову природі, він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором змістом якого визначаються його істотні умови. При цьому інститут спадкового договору має тісний зв'язок з підгалуззю зобов'язального, а не спадкового права, оскільки виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача. Крім того, у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов'язкову частку. З огляду на викладене, 1/3 частка квартири № 1, що знаходиться в м Харкові, вул. Слинька, буд 5, корп. 3, отримана [PERSON] по спадковому договору є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута під час перебування позивача та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, на підставі укладеного спадкового договору в інтересах сім'ї, за письмовою згодою другого з подружжя. Таким чином, позовні вимоги про визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частку (1/3:2=1/6) квартири № 1 у будинку № 5 корпус 3 по бульвару Жасміновому (вул. Слинька) у м. Харкові в порядку поділу майна подружжя підлягають задоволенню. Крім того, як вбачається з матеріалів справи 10.10.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] набув право власності на 1/6 частину квартири № 1 у будинку № 5 корпус 3 по вул. Слинька у м. Харкові, однак належним чином це право не оформив. З огляду на викладене, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, серед іншого, з вказаної частки у праві власності на квартиру. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач за первісним позовом [PERSON], позивач за зустрічним позовом [PERSON], з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] доньки померлого [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. На заяви [PERSON] та [PERSON] про видачу свідоцтв про право на спадщину приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі таких свідоцтв в зв'язку з тим, що право власності на 1/6 частку квартири не було зареєстровано за померлим у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлені права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 3/24 (1/6:4*3) частки квартири № 1 у будинку № 5 корпус 3 по бульвару Жасміновому (вул. Слинька) у м. Харкові, а за [PERSON] право власності на 1/24 (1/6:4*1) частку квартири. Приймаючи до уваги викладене, первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved