Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем 06 жовтня 2007 року був укладений шлюб, який заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року розірвано. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає. У зв`язку із цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 20.08.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем на адресу суду подано заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також зазначив, що відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] є інвалідом ІІ групи, а тому просив звільнити його від сплати судового збору. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , який перебуває на утриманні позивача відповідно до актів про фактично проживаючих осіб від 02.08.2021 року, виданого головою правління ОСББ «Смірнова 3», а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції в розмірі 5000 грн. та компенсацію фактичних витрат на поштовий зв`язок, пов`язані з виконанням договору про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 28 вересня 2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Стрелецькою О.С. подано через канцелярію суду клопотання про розподіл судових витрат, понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи судом першої інстанції в розмірі 5000 грн. На обґрунтування клопотання додає Договір № 01-07/21 про надання (правничої) допомоги від 19.07.2021 року, Додаток до договору № 01-07/21 про надання правової (правничої) допомоги від 19.07.2021 року, квитанцію № 1/01-07/21 від 19.07.2021 року та акт приймання-передавання наданих послуг до Договору № 01-07/21 про надання правової (правничої) допомоги від 19.07.2021 року. Частиною 4 ст.\~137\~ЦПК Українипередбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з наданими представником позивача доказами на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, вбачається, що останній було надано такі послуги: усна консультація 200 грн., збирання доказів 300 грн., складання адвокатського запиту про надання довідки про доходи пенсіонера 500 грн., складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини 1500 грн., складання клопотання про розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції 500 грн., представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції (участь у судовому процесі) 2000 грн. Суд, виходячи з положень ст. 137 ЦПК України, вважає, що вимога позивача щодо стягнення витрат з відповідача на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Так, суд враховуює, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.08.2021 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, зокрема щодо участі у судовому процесі, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, суд приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3000 грн., що буде справедливим за даних обставин справи. Відповідно до\~приписів ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з тим, п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , то він звільнений від сплати судового збору, однак з нього на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки як позивача, так і відповідача звільнено від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 908 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial