Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 грудня 1995 року Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 161. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що шлюбні відносини припинені. Між ними втрачене почуття любові та взаємоповаги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просять провести за її відсутності. Також вказала у заяві, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, завчасно сповіщений про час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву не скористався. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач надала згоду на заочне рішення, що вбачається з її заяви, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 23 грудня 1995 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 161 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Судом встановлено, що позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України кореспондується зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка, дружини. Ураховуючи викладене, а також, відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позивач [PERSON] у позовній заяві просила змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved