Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності, просить поділити квартиру за адресою [ADDRESS], визнавши право власності на 2/3 за нею та 1/3 за відповідачем. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2007 року уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2011 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 500 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Рівненського міського суду від 23 березня 2015 року стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 800 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Рівненського міського суду від 20 січня 2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В період шлюбу, 11.07.2013 року ними було придбано квартиру [ADDRESS] вартістю 206\~142 грн., право власності на яку зареєстровано на [PERSON] Оскільки дане майно набуто під час шлюбу, отже воно належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на те, що на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а також те, що відповідач аліменти не сплачує та дітей не утримує, вважає, що її частка повинна бути збільшена з 1/2 до 2/3. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала, просили позов задовольнити. В судове засіданні відповідач не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 212.10.2007 року, який в подальшому рішенням Рівненського міського суду від 20 січня 2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2011 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 500 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 18.01.2016 року, виконавчий лист виданий на підставі вищевказаного рішення предявлений до виконання 26.02.2015 року, загальна сума заборгованості за період з 26.02.2012 р. по 31.12.2015 року становить 23\~068, 96 грн. Рішенням Рівненського міського суду від 23 березня 2015 року стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 800 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 25.04.2016 року, виконавчий лист виданий на підставі вищевказаного рішення предявлений до виконання 26.02.2015 року, загальна сума заборгованості станом на 31.03.2016 року становить 9\~780, 60 грн. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 11.07.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 70 СК України,у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~ Враховуючи те, що позивачем надано докази про ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання їх двох спільних дітей, суд вважає можливим відступити від засад рівності часток подружжя при поділі їх спільного майна та застосувати вимоги ч. 3 ст. 70 СК України. Таким чином, за [PERSON] слід визнати право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], а за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved