Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO]. Після розлучення неповнолітня дитина мешкає спільно зі своєю матір'ю, яка повністю забезпечила духовний й фізичний розвиток сина. Причинами виникнення вказаних обставин стали невиконання, за позицією позивача, батьком дитини покладених на нього батьківських обов'язків. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 13 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач жодного разу не відвідував сина, не дивлячись на те, що дитина має хворобу серця. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON] в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник служби у справах дітей Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Грушковська І.В. (діюча на підставі довіреності) у судовому засіданні зазначила, що немає можливості надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. З 30 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 13 травня 2011 року шлюб між сторона розірвано, рішення оскаржене не було та набрало законної сили 23 травня 2011 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області). Після розлучення сторін по справі неповнолітній [PERSON] мешкає разом зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Позивач [PERSON] прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку сина, забезпечення належного догляду та уваги. Так, згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 06 лютого 2017 року позивач проживає разом з неповнолітнім сином в с. Веселий Гай в задовільних умовах; дитина забезпечена одягом, взуттям, іграшками, має свою кімнату, в сім'ї взаєморозуміння. З довідки начальника Цеху водопостачання вбачається, що [PERSON] працює в цеху водопостачання з 06.12.2006 року по теперішній час. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з пояснень учасників процесу, належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не турбується за стан його здоров'я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не підтримує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківських обов'язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Будь-які об'єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню неповнолітнього сина відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення 5/5 від 20 квітня 2017 року комісії з питань захисту прав дитини Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області вбачається, що немає можливості надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про невиконання ним батьківських обов'язків не проживання його на території району. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON], оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз'яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 164-165 СК України,

Outcome: approved