overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований за згодою попереднього власника відповідач, який в ній не проживає з дня набуття позивачами права власності на вказану квартиру. На даний час місцезнаходження його не відоме, особистих речей в квартирі не має, він не є членом сімї позивача, а його перебування на реєстраційному обліку ускладнює реалізацію права власності позивача на своє майно. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25.01.2016 року, та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даній квартирі зареєстрований [PERSON] (згідно довідки ЖЕК №1). Відповідач у вказаній квартирі не проживає, не є членом сімї позивача, особистих речей в ній не має, в утриманні житла, оплаті послуг участі не приймає. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не є членом сімї позивача та не проживає у її квартирі, а відтак тратив право користування зазначеним майном. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею будинку [ADDRESS], який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.03.2008 року. Разом з нею у вказаному будинку була зареєстрована [PERSON], яка з 2012 року не проживає у вказаному будинку, що підтверджується актом від 25.06.2014 року, виданим Талаковською селищною радою. На підставі цього позивачка просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в порядку ст..224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею жилого [ADDRESS], який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2003. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], що підтверджується домовою книгою на домоволодіння. Відповідно до акту обстеження від 25 червня 2014 року, виданого Талаковською селищною радою встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 2012 року у вказаному будинку не проживає та її майно в даному будинку не зберігається. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами, тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок шляхом зняття з реєстрації. В судовому засіданні позивача позовні вимоги уточнила та пояснила, що їй на праві власності належить житловий будинок, в якому вона постійно проживає. У вказаному будинку зареєстрований також її син - відповідач по справі. Проте, понад 25 років її син фактично в належному їй будинку не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. У зв'язку з тим, що їй не відомо місцезнаходження її сина, вона просить у судовому порядку визнати її сина таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання. Відповідно до положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, суду показали, що вони проживають по сусідству з [PERSON] Підтвердили, що [PERSON] проживає у своєму будинку одна, її син [PERSON] понад рік не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії САС № 939178 належить житловий будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], але фактично в ньому понад рік не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права володіння. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та пояснила, що в належній їй на праві власності частині житлового будинку зареєстрований відповідач - колишній чоловік її дочки, який фактично жодного дня у будинку не проживав. Враховуючи, що відповідач фактично не проживає понад два роки у належній їй частині житлового будинку, його особисті речі в будинку відсутні та його місцезнаходження їй не відоме, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання. Відповідно до положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач з моменту придбання частини вищевказаного житлового будинку проживає по сусідству з нею. В останні два роки відповідача - колишнього чоловіка доньки позивача - вона не бачила, до позивача приїжджали в гості лише дочка та онук. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач з моменту придбання частини вищевказаного житлового будинку проживає по сусідству з нею. Вона часто ходить в гості до позивача, тому може підтвердити, що понад два роки відповідач у позивача не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 14.01.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 69, [PERSON] належить на праві власності 36/100 частин житлового будинку з належною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік доньки позивача [PERSON], який фактично на протязі останніх двох років в будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки був відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 01.09.2011 року в цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично з дати своєї реєстрації у вказаному будинку не проживає і добровільно знятись з реєстрації відмовляється. Де зараз проживає відповідач, їй невідомо, тому, на підставі ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялась копія позовної заяви і додатків, про час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено у встановленому Законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової Влади України. Відзиву на позов відповідач не подав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку з 01.09.2011 року, однак фактично з дати своєї реєстрації у даному будинку не проживає, а добровільно знятися з реєстрації відмовляється, що підтверджується позовною заявою (а.с.2), довідкою Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.10), актом обстеження від 08.07.2019 року (а.с.11), ксерокопією домової книги (а.с 7-9), ксерокопією договору дарування від 12.11.1997 року, Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5,6), які містяться в матеріалах справи. Відповідач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів про порушення його права на проживання в спірном будинку, про наявність поважних причин непроживання. Тому, на підставі викладеного, в силу ч.2 ст.405 ЦК України, враховуючи, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачкою при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] . Позивач є власником вищезазначеного будинку, зареєстрована та проживає в ньому разом з донькою [PERSON] , батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] .. Відповідач зареєстрований в даному будинку, проте з грудня 2003 року в будинку не проживає та з того часу не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню житлового будинку. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстрації та вести будь-які перемовини з цього приводу, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Від позивача [PERSON] надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просять їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надіслили до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримуєть та просять їх задовольнити. Судом встановлено, що власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є [PERSON] (1/3 частки), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13). Відповідно до довідки виконкому Сашанської сільської ради № 38 від 31.01.2020 виданої [PERSON] , в вищевказаному житловому будинку зареєстровані: позивач - [PERSON] , донька - [PERSON] , батька - [PERSON] , мати [PERSON] , відповідач - [PERSON] , зареєстрований проте не проживає (а.с. 15). Також встановлено ту обставину, що [PERSON] зареєстрований, проте не проживає з грудня 2003 року в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 16). Відносини між сторонами регулюються ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік в житловому будинку, який належить позивачу, судом не встановлено поважність причини його відсутності чи наявність домовленості між ним та власниками будинку щодо порядку користування житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] . Позивач є власником вищезазначеного будинку та проживає в ньому. Відповідач зареєстрований в даному будинку, проте з 2014 року в будинку не проживає, добровільно знятись зреєстрації в будинку відмовляється. В позивача виникають проблеми з оплатою комунальних послуг та нарахуванням субсидії, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивачі проти цього не заперечують. Судом встановлено, що власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором куплі-продажу житлового будинку від 05.04.2019 (а.с. 6-9) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162405590 (а.с. 10-11). Також встановлено ту обставину, що [PERSON] зареєстрований, проте не проживає в вищевказаному будинку з 2014 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10.03.2021 (а.с. 12). Відносини між сторонами регулюються ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік в житловому будинку, який належить позивачу, судом не встановлено поважність причини його відсутності чи наявність домовленості між ним та власником будинку щодо порядку користування житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] . Позивач є власником вищезазначеного будинку та проживає в ньому. Відповідач зареєстрований в даному будинку, проте з 2016 року в будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації в будинку відмовляється. В позивача виникають проблеми з оплатою комунальних послуг та нарахуванням субсидії тому вона звернулась до суду з даним позовом. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 90334864 (а.с. 9). Також встановлено ту обставину, що [PERSON] зареєстрований, проте не проживає в вищевказаному будинку з 2016 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 31.08.2020 (а.с. 10). Відносини між сторонами регулюються ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік в житловому будинку, який належить позивачу, судом не встановлено поважність причини його відсутності чи наявність домовленості між ним та власником будинку щодо порядку користування житловим будинком.

Outcome: approved