Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказавши, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу їй на праві власності належить автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007р. випуску. 10 травня 2012р., приблизно о 10 год.05 хв., відповідач [PERSON] керував автомобілем «Isuzu» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності ТОВ «Арсенал-Центр» та рухався на ньому на 460 км + 300м автодороги Знам'янка -Луганськ - Ізваріно. Попереду нього та в попутному напрямку рухався автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, відповідач [PERSON] при керуванні вказаним автомобілем не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Постановою судді Кіровського райсуду м. Донецька від 13 червня 2012р. відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні цього ДТП та притягнено до адмінстративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Арсенал-Центр», якому належав на праві власності автомобіль «Isuzu» державний реєстраційний номер [NUMBER], на час скоєння ДТП була застрахована НАСК «Оранта», що підтверджується Страховим полісом АА/3270696, виданим відповідачем-страховою компанією - НАСК «Оранта». Строк дії страхового полісу- з 02 червня 2011р. до01 червня 2012р. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб за вказаним страховим полісом - 50000 грн. Подія вказаного ДТП страховою компанією - відповідачем НАСК «Оранта» була визнана страховим випадком. Після події ДТП вона звернулась з заявою до відповідача - страхової компанії - НАСК «Оранта» про виплату їй страхового відшкодування. 21 березня 2013р., за вих.№5943, відповідач - НАСК «Оранта» повідомив її про прийняття страховою компанією рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 12556,35грн., але, в порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до цього часу страхове відшкодування відповідачем на виплачено, хоч воно повинно було виплачене у строк, не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Так як п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, то за період з 12 серпня 2012р. до 02 грудня 2013р. з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня у розмірі 2301,31грн., яка вираховується з суми страхового відшкодування -12566,35 грн., розміру подвійної облікової ставки НБУ з 12 серпня 2012р. по 09 червня 2013р.-0,041%; з 10 червня 2013р. до 12 серпня 2013р. -0,038%; з 13 серпня 2013р. до 02 грудня 2013р. -0,032%. Крім того, вказаним ДТП їй була завдана і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок скоєного ДТП і протягом тривалого часу не відшкодування спричиненої при ДТП шкоди вона перенесла значні моральні та душевні страждання. Внаслідок цього вона втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення відповідних документів та звернень, проведення експертизи. Відсутність можливості протягом тривалого часу користуватись транспортним засобом в повсякденному житті позбавила її звичного розпорядку дня, до якого вона звикла, що негативно вплинуло на реалізацію її намірів та ділових стосунків, погіршило її нормальні життєві зв'язки. Спричинену моральну шкоду вона оцінює в 2000грн. Просила ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача - НАСК «Оранта»на її користь страхове відшкодування майнової шкоди в сумі 12556,35грн., пеню в сумі 2301,31грн. та судові витрати в сумі 229,4грн., а з відповідача [PERSON] в відшкодування спричиненої моральної шкоди 2000грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON] в повному обсязі підтримала позовні вимоги [PERSON] та надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача - НАСК «Оранта» в відшкодування майнової шкоди судових витрат у розмірах, вказаних у позові. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] в відшкодування спричиненої при ДТП моральної шкоди просила залишити без розгляду і судом позовні вимоги [PERSON] в цій частині залишені без розгляду. Представник відповідача - НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду направив заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав частково: в частині виплати страхового відшкодування майнової шкоди на суму 12566, 35грн. - позов визнав повністю, а в частині стягнення пені - не визнав, так як, на його думку, позивач звернувся до суду за межами строку позовної давності стосовно стягнення пені і немає законних підстав длявого поновлення. З урахуванням викладеного, просив ухвалити судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе розглянути цивільну справу за відсутністю представника відповідача - НАСК «Оранта» на підставі наявних по справі на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу їй на праві власності належить автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007р. випуску. Суд, заслухавши пояснення представника позивача-адвоката , дослідивши матеріали справи, приходить до переконання у тому, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі), грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.ст. 3, 22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену школу. Яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ст.526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007р. випуску. 10 травня 2012р., приблизно о 10 год.05 хв., водій [PERSON] керував автомобілем «Isuzu» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності ТОВ «Арсенал-Центр» та рухався на ньому на 460 км + 300м автодороги Знам'янка -Луганськ - Ізваріно. Попереду нього та в попутному напрямку рухався автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій [PERSON] при керуванні вказаним автомобілем не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Постановою судді Кіровського райсуду м. Донецька від 13 червня 2012р. водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні цього ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Вказана постанова не оскаржувалась та набула чинності. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Арсенал-Центр», якому належав на праві власності керований водієм [PERSON] автомобіль «Isuzu» державний реєстраційний номер [NUMBER], на час скоєння ДТП була застрахована НАСК «Оранта», що підтверджується Страховим полісом АА/3270696, виданим відповідачем-страховою компанією - НАСК «Оранта». Строк дії страхового полісу - з 02 червня 2011р. до01 червня 2012р. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб за вказаним страховим полісом - 50000 грн. Подія даного ДТП відповідачем НАСК «Оранта» була визнана страховим випадком. Після події ДТП позивач [PERSON] звернулась з заявою до відповідача - НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування. 21 березня 2013р., за вих.№5943, відповідач - НАСК «Оранта» повідомив позивача [PERSON] про прийняття страховою компанією рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 12556,35грн. Вказану суму страхового відшкодування відповідач - НАСК «Оранта» повинен був виплатити позивачу у строк, не більше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. В порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.526 ЦК України. відповідач - НАСК «Оранта» належним чином не виконав своє зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з НАСК «Оранта» страхового відшкодування за майнову шкоду, спричинену при ДТП, в розмірі 12556грн.35 коп., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з НАСК «Оранта» пені в сумі 2301,31грн. за прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика, суд приходить до наступного. 12 травня 2012р. позивач [PERSON] звернулась з заявою до страховика- відповідача НАСК «Оранта» щодо виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) в відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. Пункт 36.2 ст.36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. В порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик- відповідач НАСК «Оранта», визнавши вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, не виплатив позивачу протягом 90 днів страхове відшкодування (регламентну виплату). Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки, штрафу (пені). Так як позивач [PERSON] 12 травня 2012р. подала відповідачу- НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування, то початок перебігу строку позовної давності починається через 90 днів, протягом яких відповідач повинен був, визнавши вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими, виплатити позивачу страхове відшкодування (регламентну виплату), тобто з 20 серпня 2012р. [PERSON] звернулась до суду з позовом 05 грудня 2013р. (вх. 26649), тобто за межами строку позовної давності для стягнення пені, передбаченого ч.2 ст.258 ЦК України. Причин пропуску цього строку позивач [PERSON] суду не надала, заяви про поновлення вказаного строку позовної давності до суду не надходило. З огляду на наведене, суд не знаходить законних підстав для поновлення позивачу [PERSON] строку позовної давності для звернення з позовом до НАСК «Оранта» про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика. За таких обставин суд приходить до переконання у тому, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача -НАСК «Оранта» на її користь пені в розмірі 2301,31грн. за прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика. Згідно наявною у матеріалах справи квитанцією, позивач [PERSON] понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн., Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача НАСК «Оранта» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню в відшкодування частини сплаченого судового збору 229 грн.40 коп.

Outcome: partial