Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.10.2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, з травня 2014 року, кошти на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн., щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позов. Не заперечував проти задоволення позовної вимоги щодо розірвання шлюбу та просив визначити розмір аліментів на утримання сина у розмірі 460 грн. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]/дошлюбне прізвище Климух/ Л.В. 28.10.2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №021859 виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1062. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №080917 від 29.10.2008 року, виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1294. Шлюбні відносини сторони припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя, проживають окремо. Відновити сімейні стосунки вони не бажають. Малолітній син сторін проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає коштів позивачу та утримання малолітньої дитини. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання [PERSON] після розірвання шлюбу суд визначає з матір'ю. Враховуючи бажання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківський обовязок по утриманню малолітнього сина, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним, не має на своєму утриманні інших малолітніх дітей, непрацездатних осіб. Також суд приймає до уваги те, що на даний час відповідач не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній та не отримує допомоги по безробіттю, має нерегулярний, мінливий дохід, частково визнав позов і не надав суду доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів. Крім того, суд відзначає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 року становить 1531 грн.. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №35 від 11.04.2016 року, а на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved