Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до відповідачки з позовом про визначення порядку користування квартирою та вселення. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що разом з відповідачкою 05.11.2010 року придбала у власність квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживає відповідачка з сином. Позивачка не має можливості там проживати, оскільки не визначено порядок користування квартирою між співвласниками. Крім цього, [PERSON] чинить перешкоди позивачці у користуванні квартирою. У зв`язку з цим [PERSON] просить в своїх вимогах вселити її до квартири [ADDRESS] та встановити порядок користування квартирою, а саме співвласнику [PERSON] виділити кімнату №2, житлова площа -13,1 кв.м., кімнату №3, житлова площа - 5,9 кв.м., реальна частка яких складає 43/100. Виділити співвласнику [PERSON] кімнату №4 - житлова площа 8,5 кв.м, кімнату №5- житлова площа 15,6 кв.м., I- балкон, площа 0,8 кв.м., реальна частка складає 57/100. У спільному користуванні сторін залишити: коридор - площею 6,4 кв.м., кухню - площею 8,6 кв.м, ванну- площею 1,9 кв.м., туалет - площею 1,1 кв.м. Ухвалою 26.08.2021 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 22.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В заяві про скасування заочного рішення представник відповідача вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження неможливості позивача потрапити до спірної квартири. Крім цього, вказав, що виділена кімната відповідачу №5 є прохідною для кімнати №4, виділеною також відповідачу та для кімнати №3 виділеною позивачу, таким чином фактично кімната №5 залишилась у користуванні обох сторін. Представник відповідача зазначив, що в рішенні суду визначено реальні частки сторін в іншому розмірі ніж встановлено договором купівлі-продажу. Просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала свої повноваження представнику, яка просила судове засідання проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та її представник після скасування заочного рішення повторно в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи належним чином. Відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, інших заяв та клопотань не подавала. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] придбали чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстровано в реєстрі за №1287. Згідно з Витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.03.2021 року квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по Ѕ частині належить [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживає на дачі товариства «Мирний» №9858 з 2010 року, що підтверджується довідкою, виданою головою правління «Мирний». Згідно, наданого позивачем, висновку експерта від 23.10.2019 року №19/446 позивачці пропонується виділити житлову кімнату №2 - загальною площею 13,1 кв.м., житлову кімнату №3 - загальною площею - 5,9 кв.м., реальна частка яких складає 43/100. Виділити співвласнику [PERSON] кімнату №4 - житлова площа 8,5 кв.м, кімнату №5- житлова площа 15,6 кв.м., I- балкон, площа 0,8 кв.м., реальна частка складає 57/100. У спільному користуванні сторін залишити: коридор - площею 6,4 кв.м., кухню - площею 8,6 кв.м, ванну- площею 1,9 кв.м., туалет - площею 1,1 кв.м. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачка не має вільного доступу до майна, співвласником якого вона є, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та вселити позивачку до спірної квартири, а тому позовні вимоги щодо вселення підлягають задоволенню. Щодо вимог про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підстав для відступлення від неї колегія суддів не знаходить. Отже, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовну вимоги є законними та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1681,60 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та витрати на проведення експертизи в сумі 3600 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 358 ЦК України, -

Outcome: approved