Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12.05.1973 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного подружнього життя сторони побудували житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який було зареєстроване за відповідачем. Даний будинок побудований на земельній ділянці площею 0,1875 га, кадастровий номер 0522685700:04:002:0135, право власності на яку згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 742948 від 09.12.2010 також зареєстроване за [PERSON] . Крім цього, перебуваючи у шлюбі, сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «RENAULT MEGANE», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Даний транспортний засіб теж зареєстрований за відповідачем. Так як вказане вище майно було придбане сторонами під час шлюбу, позивач вважає, що майно належить їй та відповідачу як подружжю на праві спільної сумісної власності. В добровільному порядку поділити спірне майно сторони не можуть. Відтак позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 1/2 частки даних житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 17.10.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті та наданий відповідачу строк для подання відзиву. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Середюк О.В. позов підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Королюк О.В. позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що з 12.05.1973 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 14). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстроване 29.11.2004 комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 5621371 (а.с. 15). Також відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 742948 від 13.05.2010 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1875 га, кадастровий номер 0522685700:04:002:0135, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 44). Зі змісту даного акта вбачається, що останній зареєстрований за відповідачем 09.12.2010. Вказане також підтверджується інформацією, наданою Відділом у Могилів-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у листі № 0-2-0.24-235/110-19 від 23.10.2019 (а.с. 43). Рішенням Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 17.12.2015 вулицю Червоноармійську у с. Серебрія перейменовано на вулицю Армійську (а.с. 46). Крім цього, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Вказане підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру № 0543 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 24.09.2019 (а.с. 24) та визнавалось сторонами у судовому засіданні. Вказані обставини дають суду підстави прийти до висновку, що спірні житловий будинок, земельна ділянка та транспортний засіб придбані сторонами та зареєстровані за відповідачем під час їх перебування у шлюбі. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При зверненні до суду з даним позовом та при збільшенні позовних вимог [PERSON] вказала, а відповідач не заперечував, що вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 199402 грн., вартість земельної ділянки площею 0,1875 га, кадастровий номер 0522685700:04:002:0135, розташованої за вказаною вище адресою, становить 73852 грн., а вартість автомобіля марки «RENAULT MEGANE», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , становить 72628 грн. Вартість спірного майна також підтверджується висновками незалежного оцінювача (а.с. 16-20, 25, 45). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічною є норма ч. 2 ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частина перша ст. 71 СК України визначає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що сторони не досягли згоди щодо поділу спірного майна в позасудовому порядку. При цьому житловий будинок [ADDRESS] , земельна ділянка за даною адресою та автомобіль марки «RENAULT MEGANE», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , придбані та зареєстровані за [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем, а тому в силу ст. 60 СК України вони є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України підлягають поділу в рівних частках. За таких підстав, з урахуванням визнання представником відповідача позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанцій № 0.0.1478352010.1 від 27.09.2019 (а.с 1), № 0.0.1478352319.1 від 27.09.2019 (а.с. 2) та № 0.0.1508229282.2 від 29.10.2019 (а.с. 40), при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у загальному розмірі 2305,20 грн. Разом з тим, загальна вартість майна, на яке позивач просила визнати за нею право власності, становить 172941 грн., а відтак згідно з вимогами ч. 1 ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач мала сплатити судовий збір у сумі 1729,41 грн. За таких підстав суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1729,41 грн. При цьому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про повернення переплаченого судового збору.

Outcome: approved