Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду даним з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за нею право власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , власником якого вона являлась згідно довідки Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 148 від 06.09.2019р., а після її смерті головою двору став її син [PERSON] . Спадкоємцями майна, що залишилося після смерті [PERSON] за заповітом є її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, так як проживав разом з померлою на день її смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР), однак не оформив спадкові права на своє ім`я, а також правнука померлої - [PERSON] , яка не прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Також спадкоємцем за заповітом є відповідачка, внука померлої - [PERSON] , однак вона не прийняла спадщину та не має права на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Крім того, спадкоємцем після смерті своєї матері за законом є вона, дочка померлої - [PERSON] . Інших спадкоємців та утриманців померлої, передбачених законом, немає. 22.09.2000р. [PERSON] вчинила заповіт в частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , на користь [PERSON] та [PERSON] , який посвідчено секретарем виконавчого комітету Валявської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 136. Вона, у встановленому законом поярдку, прийняла спадщину: разом з братом [PERSON] поховала померлу, розпорядилася її речами та разом з братом підтримувала в належному стані житловий будинок та господарські споруди, обробляла присадибну ділянку. [PERSON] постійно по день смерті проживав в спадкових будівлях та мав намір оформити спадкові права на своє ім`я, однак не зробив цього та помер [INFO] . Таким чином, її брат - [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та мав на неї право. Згідно довідки виданої Валявською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області від 06.05.2019р. № 80/1 згідно записів погосподарської книги № 6 особового рахунку № [NUMBER] (2001-2005 рр) станом на 16.02.2003р. в господарстві, що розташоване в [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] . Єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] за законом у відповідності до ст.1262 ЦК Укріїни є вона, сестра померлого. Рішенням Кіманського районного суду Чернівецької області від 06.06.2019р. (справа № 718/1385/19) встановлено факт родинних відносин між нею та її рідним братом - [PERSON] . Інших спадкоємців та утриманців померлого, передбачених законом, немає. Вона своєчасно вступила в управління спадковим майном: поховала померлого, розпорядилася його речами та у шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на будівлі та необхідно встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю - [PERSON] , і постановою державного нотаріуса Кіцманської нотаріальної контори від 31.10.2019р. за № 1560/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. У свідоцтві про смерть та інших правовстановлюючих документах її матір вказана як [PERSON] , а у її свідоцтві про народження - [PERSON] . Такі розбіжності, вважає, є орфографічною помилкою, яку допустила посадова особа під час оформлення відповідного документу, в розмові прізвище « [PERSON] » - « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » - « [PERSON] » є подібними та співзвучними, а по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » - тотожними. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про її народження та її свідоцтвом про шлюб. Також, факт родинних відносин підтверджується, довідкою Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 09.04.2019р. № 253, де вказано, що вона, [PERSON] , є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочка померлої. З підстав, передбачених ст.ст.317, 328, 392, 1225, 1261, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.524, 525, 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР, просила задовольнити позов. Відповідачем [PERSON] від імені якої діє [PERSON] , пред`явлено зустрічний позов, в якому позивач просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [INFO] [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину спадкового майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої за місцем її реєстрації, постійного проживання та перебування відкрилась спадщина до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , майновий пай і земельна частка в ТОВ «Валявське». За життя [PERSON] вчинила заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Валівської ради народних депутатів Кіцманського району Чернівецького області зареєстрований в реєстрі № 136 від 22.09.200р., в якому зробила таке розпорядження: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] і [PERSON] у рівних долях. Майновий пай і земельну частку в ТОВ «Валявське» заповіла [PERSON] . Після смерті останньої, спадкоємцями за заповітом є: син - [PERSON] , 1937р.н., правнучка - [PERSON] , 1991р.н., внучка [PERSON] , 1971р.н.. Спадкоємцем за законом залишилась дочка спадкодавця [PERSON] , 1940р.н. Після смерті спадкодавця, організацією похорону та оплатою поховання займалась [PERSON] та [PERSON] . Похоронивши спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] продовжили користуватись будинком та господарськими будівлями та приналежною земельною ділянкою. Будинок не цегляний, тому неодноразово доводилось змащувати глиною та білити стіни, красити пліт та обробляти город. Також разом із [PERSON] утримували худобу. Систематично оплачували комунальні послуги. Позивач [PERSON] участі в утриманні будинку від дня смерті [PERSON] до смерті [PERSON] участі не приймала, в управління управління спадковим майно після смерті [PERSON] не вступила та нотаріальної контори не зверталась. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , які вступили у право управління та володіння прийняли спадщину у рівних частках по 1/2. Вона, [PERSON] , яка прийняла свою частку у спадщині, шляхом вступу у право управління та володіння майном, звернулась із заявою до державного нотаріуса про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.12.2019р. Тому, вважаємо що [PERSON] не може успадковувати після [PERSON] померлої [INFO] . З підстав, передбачених ст.ст.528, 534, 535, 548, 549, 553, 554 ЦК УРСР, ст.ст.328, 392, 1297 ЦК України, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримала заявлені за первісним позовом вимоги з наведених підстав та не визнала вимог за зустрічним позовом, вказуючи також, що після смерті у 2003 році її матері ні [PERSON] ні [PERSON] не проживали у спадковому будинку, там проживав [PERSON] . Мати заповіла будинок [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер у 2018 році і ні дружини ні дітей він не мав. Вона єдиний спадкоємиць. Вона хоронила матір, доглядала за нею, лікувала, і за братом доглядала, за будинком, а отже весь будинок належить їй. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги за первісним позовом, не визнавши заявлені за зустрічним позовом вимоги, пояснивши також, що на час смерті [PERSON] у 2003 році [PERSON] була неповнолітньою, в її інтересах із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори її законний представник не звертався. Для прийняття спадщини необхідно було або подати заяву або вступити в управління спадковим майном, а таких дій [PERSON] не вчиняла. Спадщину (весь житловий будинок) фактично прийняв [PERSON] , але не оформив, проте став головою двору. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідач [PERSON] частково визнала заявлені за первісним позовом вимоги, лише стосовно факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , пояснивши, що [PERSON] є її прабабою, яка вчинила на її користь та на користь [PERSON] заповіт. Вона із сестрою [PERSON] та матір`ю [PERSON] допомагали бабусі, а потім і [PERSON] , по господарству, на городі. Похованням [PERSON] займався [PERSON] із дружиною, допомагала [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] взнав частково вимоги за первісним позовом вимоги стосовно факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , пояснивши, що [PERSON] , яка померла у 2003 році, розпорядилась своїм майно, склала заповіт на [PERSON] та [PERSON] щодо будинку, та на [PERSON] щодо земельного паю. Похованням [PERSON] займався [PERSON] із дружиною, допомагала [PERSON] . У спадковому будинку проживав [PERSON] , а [PERSON] із дітьми йому допомагала, а отже [PERSON] фактично вступила у володіння. [PERSON] спадщину не прийняла і заповіту не оспорювала. Відмова нотаріуса не стосується пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] може спадкувати після смерті брата [PERSON] належну йому часку, яку він прийняв, але не оформив. Відповідач [PERSON] заявлених за первісним вимог не визнала, визнала заявлені за зустрічним позовом вимоги, пояснивши, що вона прийняла спадщину - земельний пай після смерті [PERSON] , [PERSON] була неповнолітня, похованням [PERSON] займався [PERSON] із дружиною. Спочатку в будинку ніхто не проживав, лише обробляли город, потім став проживати [PERSON] , а вона із дітьми йому допомагала. Свідок [PERSON] показала, що вона проживає неподалік від будинку [PERSON] , де потім проживав [PERSON]. [PERSON] допомагала [PERSON] , то її мати, а потім братові [PERSON]. [PERSON] закликала її готувати на похороні [PERSON] та розраховувалась за це. До [PERSON] вже приходила [PERSON] . Як показав свідок [PERSON] , [PERSON] хоронив [PERSON] , він на той час жив із матір`ю. Після смерті [PERSON] за будинком дивились [PERSON] та [PERSON] , вони обробляли город. Хоронила [PERSON] [PERSON] дочкою [PERSON] . Відповідно до показань свідка [PERSON] він знає [PERSON] , із нею проживав [PERSON] . Зі слів [PERSON] половина будинку належатиме [PERSON] , половина - [PERSON] . По господарству [PERSON] допомагала [PERSON] , вона і хоронила [PERSON] . З [PERSON] до [PERSON] приходили її діти: [PERSON] із сестрою. Свідок [PERSON] показала, що позивач неодноразово зверталась до неї, як лікаря, з приводу здоров`я матері [PERSON] . За життя останньої племінниці [PERSON] вона не бачила. Після смерті [PERSON] в її будинку проживав син [PERSON] . [PERSON] вже приходила до [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] в с.Валява Кіцманського району Чернівецької області померла [PERSON] , яка [INFO] винила на користь [PERSON] та [PERSON] заповіт щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Ради народних депутатів Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та зареєстровано в реєстрі за № 136. Згідно довідки Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 148 від 06.09.2019р. власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , була [PERSON] , а після її смерті головою двору став її син [PERSON] . Спадкоємцями майна, що залишилося після смерті [PERSON] , за заповітом є її син - [PERSON] , правнука - [PERSON] , внука - [PERSON] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є дочка померлої - [PERSON] , що вбачається із змісту довідки Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 253 від 09.04.2019р. [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцем за законом після його смерті є сестра померлого - [PERSON] , згідно довідки Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 80/2 від 06.05.2019р. Як вбачається із змісту довідки Валявською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області від 06.05.2019р. № 80/1, згідно записів погосподарської книги № 6 особового рахунку № [NUMBER] (2001-2005р.р.) станом на 16.02.2003р. в господарстві, що розташоване в [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] . Згідно довідки-характеристики Кіцманського РБТІ за № 195 від 19.07.2019р. розташований по [ADDRESS] житловий будинок (літ.А-І), 1958 року побудови, загальною площею 37,30кв.м., житловою площею 17,30кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: сараї (літ. Б, В, Г, Д, Е, И, З), вбиральню (літ. Ж), огорожу (№ 1, 2), загальною вартістю 85621грн. Дійсна (ринкова) вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , станом на 31.10.2019р. становить 85621грн., згідно Висновку експерта-оцінювача. Рішенням Кіманського районного суду Чернівецької області від 06.06.2019р. у справі № 718/1385/19 встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її рідним братом - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Кіцманської нотаріальної контори від 31.10.2019р. за № 1560/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину) з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будівлі та необхідності встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Кіцманської нотаріальної контори від 17.12.2019р. за № 1621/02-31 [PERSON] . відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину) з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будівлі. Цивільний кодексу України набув чинності 01.01.2004 року. На час відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] діяв Цивільний кодекс 1963 року. Згідно ст.524 ЦК (1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.525 ЦК (1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК (1963р.) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Як визначено статтею 527 ЦК (1963р.), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.530 ЦК (1963р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.534 ЦК (1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст.535 ЦК (1963р.) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини. Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в інформаційному листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних і самочинних). Записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки і споруди у порядку спадкування, оцінюються у сукупності з іншими доказами, такими як: рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР з 01.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995р. № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності . Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992р., при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992р., на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Згідно п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об`єкти права власності на підставі технічного паспорту. Позивач спадщину прийняла, однак позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на будівлі. Оскільки прийняття в експлуатацію таких будівель на час збудування житлового будинку (1958р.) не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно, підлягають задоволенню заявлені вимоги про визнання права власності на спадковий будинок. Оцінюючи досліджені докази та встановивши обставини справи, суд знаходить, що факт родинних відносин що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , знайшли своє підтвердження, змістом довідки Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 09.04.2019р. № 253, де вказано, що [PERSON] є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочка померлої, а також наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Окрім того, судом достовірно встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] після смерті матері [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , що підтверджується змістом довідок Валявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 148 від 06.09.2019р. та № 80/1 від 06.05.219р., а також наданими в судовому засіданні показаннями свідків. [PERSON] у відповідності до ст.535 ЦК (1963р.) та ст.1241 ЦК України, будучи станом на [INFO] у віці 62 років, як непрацездатна дитина померлої [PERSON] , мала право на обов`язкову частку. Якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила статті 1241 ЦК України не застосовуються. Таким чином, суд приходить до висновку, зо заявлені за первісним позовом вимоги підлягають частковому задоволенню і за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно: 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. що розташовані в [ADDRESS] , і належали померлій [PERSON] . Стосовно визнання за [PERSON] права на спадкування на іншу 1/2 частину вказаного майна слід відмовити. Стосовно вимоги за зустрічним позовом про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , то суд знаходить, що, оскільки неповнолітній вважається таким, що прийняв спадщину, в цій частині її слід задовольнити. Також, заявлені з зустрічним позовом вимоги підлягають задоволенню і за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно: 1/2 частину житлового з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , і належали померлій [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 530, 534, 535, 548, 549, 553, 554 ЦК УРСР, ст.ст.317, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України,

Outcome: partial