Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користування земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2004 року [PERSON] (чоловік позивачки), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №093109, набув право власності на земельну ділянку площею 0,0494 та., що розташована в м. Вінниці, Пятничанський масив, Садівниче товариство «Медик», ділянка №6, призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. Але, коли в 90-х роках, земельна ділянка за №7 в СТ «Медик», Пятничанський масив, що в м. Вінниці, була придбана [PERSON], межа між земельними ділянка за №7 та №6 почала змінюватись. [PERSON], перекопав межу між його земельною ділянкою та ділянкою [PERSON] Потім, на земельній ділянці позивачки, [PERSON] було знищено всі кущі смородини (15-18 кущів), та невелику ділянку малини. Знищення рослинності було обґрунтовано відповідачем, тим, що вона знаходиться на його земельній ділянці. Надалі, [PERSON] продовжив захоплення земельної ділянки, а саме встановив на дачній ділянці позивачки металеві труби (11-12 шт.) і натягнув стару іржаву сітку довжиною в 10 метрів, чим перемістив межу, між земельними ділянками, більш ніж на 1 метр. Далі, [PERSON] на межі між ділянками незаконного встановив, металевий гараж, частина якого знаходиться на земельній ділянці позивачки (на відстані в 1 метр). З метою уникнення переміщення межі та вирішення спірних питань щодо розташування межових знаків, позивачка разом із своїм чоловіком, звернулись до МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури» з проханням встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). 24.07.2013року інженером-землевпорядником МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури» було проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі. Межі земельної ділянки перенесені на місцевість і закріплені межовими знаками в кількості 4 шт., згідно схеми: Інженером-землевпорядником окрім встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було зафіксовано, що поворотна точка земельної ділянки (під №6) знаходиться під металевою спорудою (позначена на плані буковою «М»), яка була встановлена суміжним землевласником, і була визначена на місцевості методом засічок. Приблизно в серпні місяці 2013 року, позивачка зі своїм чоловіком, маючи вищевказаний акт меж земельної ділянки, - почали будувати паркан. При цьому [PERSON] при закладенні вимощення для паркану, відступив від встановленої в натурі межі на 15 сантиметрів в бік своєї земельної ділянки. До кінця серпня подружжям [PERSON] було закладено по межі між земельними ділянками, 14 метрів вимощення (з 36 метрів межі), забетоновано 7 профільних труб, довжиною по 3 метри кожна та натягнуто сітку «рабіцу» довжиною в 10 метрів, яку було зафіксовано оцинкованою проволокою з метою уникнення прогинання. Подальше будівництво паркану було зупинено у зв'язку з погрозами відповідача зруйнувати вже побудований паркан, і вчинення перешкод для подальшого будівництва твердої межі. Таким чином, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) компетентним органом та часткове встановлення твердих межових знаків, - не призвело до вирішення спору за межу. Відповідач продовжує перешкоджати встановленню повноцінного паркану у відповідності до технічної документації та документів, які встановлюють межі земельної ділянки в натурі (в т.ч. кадастровий план земельної ділянки. Крім того, [PERSON], постійно влаштовує скандали, погрожує та обзиває Позивачку та членів її сімї, перешкоджає вільно користуватись дачною ділянкою. У звязку з протиправною поведінкою [PERSON], власниця земельної ділянки неодноразово зверталась до правоохоронних органів. За результатами розгляду заяв, працівники правоохоронних органів обмежувались проведенням профілактичної бесіди з Відповідачем. Але останній не зважає на попередження щодо неприпустимості протиправної по віденки від працівників міліції. 07.02.2014року помер чоловік позивачки, - [PERSON]. Відповідач, скориставшись горем в сім'ї [PERSON] і безпомічністю одинокої жінки, - в період часу з травня 2014 по травень 2015 року, - перемістив межу між земельними ділянками таким чином, що на даний час межові знаки знаходяться впритул з будиночком позивачки. Відповідач постійно на земельній ділянці забиває металеві кілки, стверджуючи, що це є дійсна межа між земельними ділянками сторін спору. 21.08.2014року [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], земельну ділянку площею 0,0494 га., кадастровий номер: 0510100000:02:003:0013, яка розташована за адресою: місто Вінниця, проїзд Медичний, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 21.8.2014року [PERSON] зареєструвала право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. 12.04.2015року [PERSON] зателефонував сусід по дачній ділянці і повідомив про знищення паркану, який слугував межею між земельними ділянками позивачки та відповідача, Також сусідом було повідомлено, що паркан знищено [PERSON] ввечері 11 квітня 2015 року. 12.04.2015року Позивачка, за повідомленням сусіда, з'явилась на своїй дачній ділянці і дійсно виявила, що побудований в серпні 2013 року її зусиллями та зусиллями її чоловіка, - паркан був знищений. Таким чином, Відповідач знищивши паркан позивачки, завдав їй матеріальної шкоди, з огляду на те, що відновити паркан в попередній стан вже не представляється за можливе. Завдана матеріальна шкода оцінюється виходячи з вартості витрачених матеріалів, які були застосовані при будівництві паркану. Загальна вартість матеріалів становить, - 1631,94 грн. Окрім того, [PERSON] 04.07.2013 року було оплачено 602,52 грн. МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» за послуги по встановленню меж земельної ділянки в натурі. Так, вищевказані понесені витрати були спрямовані на відновлення порушених Відповідачем прав Позивачки на користування та володіння земельною ділянкою. На переконання [PERSON]В, понесені витрати також являються шкодою, завданою [PERSON] і підлягаю відшкодуванню, зв'язку з неправомірними діями відповідача, становить - 2 234, 46 грн. У зв'язку із протиправними діями Відповідача, Позивачці було задано моральну шкоду, яка полягає в глибоких душевних стражданнях, конкретну ситуацію, що склалась, а саме перенесені нервові стреси Позивачки, пов'язані з порушенням її права власності, та необхідністю його захищати впродовж багатьох років, шляхом звернення до органів державної влади різного рівня, та місцевого самоврядування, а також суду, порушення звичного ритму життя. Просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0494 га., кадастровий номер: 0510100000:02:003:0013, яка розташована за адресою: місто Вінниця, проїзд Медичний, що належить [PERSON], шляхом: Зобов'язати [PERSON] звільнити самочинно захоплену земельну ділянку, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинно встановлених межових знаків та господарської споруди (металевий сарай). Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод при встановленні твердих меж (паркану) між його земельною ділянкою та земельною ділянкою площею 0,0494 га., кадастровий номер: 0510100000:02:003:0013, яка розташована за адресою: місто Вінниця, проїзд Медичний, що належить [PERSON], згідно раніше розробленої та затвердженої технічної документації. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) матеріальну шкоду (реальні збитки) в розмірі 2 234, 46 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] документально підтвердженні судові витрати (в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України). 15.03.2016 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, згідно якої просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0494 га, кадастровий номер 0510100000:02:003:0013, яка розташована за адресою: м. Вінниця, проїзд Медичний б/н, що належить [PERSON], шляхом: зобовязати [PERSON] звільнити самочинно захоплену ділянку, що належить [PERSON] на праві власності шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража) згідно з додатком 3 висновку судової земельно технічної експертизи. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкод при встановленні твердих межових знаків (паркану) між його земельною ділянкою та земельною ділянкою площею 0,0494га, кадастровий номер 0510100000:02:003:0013 яка розташована за адресою: м. Вінниця, проїзд Медичний б/н, і належить [PERSON], згідно з додатком 4 висновку судової земельно технічної експертизи та затвердженої технічної документації. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2236,46грн., моральну шкоду в розмірі 20\~000грн., судовий збір в розмірі 687,22грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5121,99грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали заперечували щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №093109 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0494га, яка розташована в садовому товаристві «Медик», діл. №6, Пятничанського масиву м. Вінниця (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть 07.02.2014 року помер [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2014 року [PERSON] прийняла в спадщину земельну ділянку площею 0,0494 га кадастровий номер 0510100000:02:003:0013, яка розташована за адресою: м. Вінниця, проїзд Медичний (а.с.20). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №093110 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0470га, яка розташована в садовому товаристві «Медик», діл. №7, Пятничанського масиву м. Вінниця (а.с.74). Висновком №1177 судової земельно технічної експертизи від 12.02.2016 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:003:0013, що належить [PERSON] г.В. становить 0,0486га. Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:003:0014, що належить [PERSON] становить 0,0494га. Встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою, належною [PERSON], що розташована в м. Вінниця, проїзд Медичний, б/н, кадастровий номер 0510100000:02:003:0013 та земельною ділянкою, належною [PERSON], що розташована в м. Вінниці, проїзд Медичний, б/н, кадастровий номер 0510100000:02:003:0014 не відповідає їх правовстановлюючим документам та вимогам нормативно правових актів з питань землеустрою та землекористування. Встановлено, що в межах земельної ділянки [PERSON], що розташована в м. Вінниця, проїзд Медичний, б/н, кадастровий номер 0510100000:02:003:0013 визначених правовстановлюючими документами розташовані: дачний будинок «А», мансарда «м/А», сарай «Б», та частина металевої споруди площею 0,0006га, що знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] В межах земельної ділянки [PERSON], що розташована в м. Вінниці, проїзд Медичний, б/н, кадастровий номер 0510100000:02:003:0014визначених правовстановлюючими документами розташовані: дачний будинок (КЖ), сарай (КН), та частина металевої споруди (а.с.231-249). Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із положеннями ч.1 ст. 319 та ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 79 ЗК України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні обєкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. г, е ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянко та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити права позивача, зобовязавши відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0031га, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом знесення, за його рахунок, самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража). Щодо позовних вимог позивача про зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди при встановленні твердих межових знаків (паркану) між його земельною ділянкою та земельною ділянкою площею 0,0494га, яка належить [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. В звязку з цим, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди при встановленні твердих межових знаків (паркану) між його земельною ділянкою та земельною ділянкою площею 0,0494га, яка належить [PERSON] у майбутньому у звязку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій. Крім того, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2236,46грн. та моральної шкоди в розмірі 20\~000грн. не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995року первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксуються факти здійснення господарських операцій і мають містити певні обовязкові реквізити. Калькуляція собівартості одиниці виготовленої продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки нею не фіксується будь яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на її проведення. Надані позивачем до позовної заяви калькуляції від 09.08.2013 року на загальну суму 1556,78грн., суд не бере до уваги, як доказ у відшкодування матеріальної шкоди, оскільки вони не підтверджують факт придбання позивачем будівельних матеріалів, та не є первинним бухгалтерським документом (видаткової накладної, актом приймання передачі) і не містять всіх обовязкових реквізитів первинного документу. Крім того, надані позивачем фіскальні чеки №87033 від 03.07.2013 року на суму 172,95грн. та №87032 від 03.07.2013 року на суму 58,30грн., суд не бере до уваги так. Як з них не вбачається придбання саме позивачем цементу та оцинкової проволоки для будівництва паркану на земельній ділянці, яка належить позивачу. Щодо наданого позивачем доказу, в підтвердження завдання матеріальної шкоди, рахунку фактури № СФ-0007556 від 04.07.2013 року про сплату за послуги по встановленню меж земельної ділянки в натурі в розмірі 602,52грн., суд зазначає наступне. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Враховуючи те, що позивачем було сплачено кошти в розмірі 602,52 грн. за послуги, яка не є річчю, а позивачем не надано доказів в підтвердження того, що дані витрати були спрямовані на відновлення порушених його прав, оскільки як зазначено в позовній заяві попередній паркан межа були зруйновані позивачем самостійно, а визначені МКП «Вінницьким муніципальним центром містобудування та архітектури» нові межі збереглися на ділянці, суд приходить до висновку, що включення позивачем до розміру матеріальної шкоди витрат на суму 602,52 грн. за послуги по встановленню меж земельної ділянки в натурі є безпідставними. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує те, що позивачем та її представником не надано належних та достатніх доказів, на підтвердження наявності завданої моральної шкоди і обґрунтування розміру такої шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 7365,59гривень, з яких: 243,60 грн. судовий збір, 5121,99 грн. витрати за проведення експертизи, 2000грн. витрати на правову допомогу. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 79, 90, 91, 125, 152, 212 ЗК України, ст. ст. 23, 319, 321, 373, 1166, 1192 ЦК України, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88,

Outcome: partial