Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], де зареєстровані вона, її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] Вказує, що син, тривалий час не проживає за місцем реєстрації. Позивач вказує, що реєстрація відповідача створює перешкоди у здійсненні нею права власності та тягне додаткові витрати на утримання житла. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування від 19 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23 жовтня 2018 року. Відповідно до Акту від 07.02.2019 року про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб), виданого за підписом директора ТзОВ «КК «Захадна» громадянин [PERSON], за адресою [ADDRESS] не проживає з лютого 2018 року. Згідно ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1 ст.383\~ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved