Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної з відповідачем повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач є батьком [PERSON], на якого рішенням суду з 2009 року було покладено обовязок сплачувати аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], який на той час був неповнолітнім. У серпні 2016 року [PERSON] досяг повноліття, у звязку з чим виплати аліментів за попереднім рішенням суду припинились. Разом з тим син продовжує навчання на денній формі, самостійного заробітку не має, продовжує знаходитись на утримання позивача, а тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який її не надає. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав частково, вказавши, що він згодний сплачувати аліменти в подальшому в тому ж розмірі, як він сплачував до досягнення дитиною повноліття, а саме у розмірі ? від всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти процентів прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є сином відповідача, проживає разом з позивачем, навчається на денній формі в Державному навчальному закладі «Оріхівський професійний ліцей» за професією «обліковець» з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року, що сторонами не заперечується та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України окремого доказування не потребує, однак підтверджується довідкою, виданою зазначеним закладом 07.09.2016 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що відповідач є офіційно працевлаштованим у Запорізьких магістральних електричних мережах та отримує заробітну плату до 3200,00 грн. на місяць, інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти. Водночас, оцінюючи обґрунтованість розміру позовних вимог, суд бере до уваги те, що позивач не навів обставин, на підставі яких відповідач має сплачувати аліменти у розмірі, більшому ніж за розмір, в якому він сплачував аліменти до досягнення сином повноліття. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 7, 182, 199-202 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial