Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ», Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з позовними вимогами про встановлення факту припинення трудових відносин, визнання директора таким, що звільнений за власним бажанням, внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до трудового контракту з Засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» її було призначено наказом від 25.09.2012 року на посаду директора. Відповідно до Статуту та Витягу з державного реєстру юридичних осіб, [PERSON] , є єдиним засновником та єдиним кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ». Так, з 20 червня 2019 року позивач мала намір звільнитися з посади директора, однак її листи на ім`я засновника не можливо направити на окуповану територію м. Луганськ, за адресою реєстрації засновника, а за новою юридичною адресою ТОВ- повернуті без вручення. В подальшому позивачу стало відомо, що засновник [PERSON] помер. Таким чином, питання щодо звільнення позивача з посади директора не вирішено, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 січня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи у судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 січня 2020 року клопотання позивача було задоволено та витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори м. Одеси відомості щодо прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.48). В останнє судове засідання позивач не з`явилась, разом з цим, звернулась на адресу суду з заявою про проведення судового засідання за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду повідомлені не були, відзив на позовну заяву не надходив. Відповідач, Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в судові засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини не явки суду повідомлені не були, відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до трудового договору (контракту) з директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» [PERSON] прийнята на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» (а.с.21-24). Відповідно до наказу № 1 від 25.09.2012 року ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» [PERSON] приступила до обов`язків директора згідно рішення учасника від 25.09.2012 року з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с.25). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38413668) зареєстровано за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, буд. 96, офіс 94 (а.с.30). Рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» про зміну місця знаходження товариства від 23.02.2015 року [PERSON] змінено місце знаходження Товариства на: м. Одеса, проспект Добровольського, буд. 96, офіс 94 (а.с.31-33). Згідно Статуту ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» затвердженого рішенням учасника від 15.01.2013 року, зареєстрованого 25.02.2015 року (нова редакція) розділ № 3 Учасником Товариства є: [PERSON] . Також, відповідно до розділу 6 - Органами управління Товариством є: Учасник або призначений ним представник. Згідно п.п.6.2.розділу 6 - учасник товариства - призначає директора Товариства, ревізійну комісію, а також звільняє їх з посади (а.с.9-19). Так, як вбачається з заяви директора ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» від 19.06.2019 року на ім`я Засновника ТОВ [PERSON] , [PERSON] звернулась з заявою про звільнення за власним бажанням з 19.06.2019 року (а.с.34). Відповідно до поштового повідомлення (Укрпошта стандарт) дата оформлення 19.06.2019 року, поштове повідомлення повернуто відправнику з підстав зазначених працівником поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.35). Також, з матеріалів справи вбачається наявність заяви директора ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» вх. № 2 від 27.06.2019 року на ім`я Учасника ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» - [PERSON] щодо скликання зборів учасників товариства з приводу розгляду заяви директора щодо звільнення на підставі ст. 38 КЗпП з 03.07.2019 року (а.с.37). Відповідно до поштового повідомлення (Укрпошта стандарт) дата оформлення 01.07.2019 року поштове повідомлення повернуто відправнику з підстав зазначених працівником поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.38). Також, матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] . який помер [INFO] про, що 11.10.2016 року зроблено відповідний актовий запис № 1564. Свідоцтво про смерть видане Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції міністерства юстиції Луганської народної Республіки (серія [NUMBER] ) (а.с.40). Згідно листа-відповіді Суворовська державна нотаріальна контори у м. Одесі вих. № 576/01-16 від 19.02.2020 року повідомлено про відсутність даних Спадкового Реєстру щодо наявності заведеної спадкової справи до майна померлого [INFO] - [PERSON] (а.с.56). Даючи аналіз встановленим обставинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема вільний вибір виду діяльності, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Крім цього щодо вимоги про встановлення факту розірвання трудового договору суд констатує наступне. Відповідно до роз`яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 30 червня 2005 року №06-К 29121/14 від та від 09 листопада 2014 року №06-2/33 зняття з реєстрації трудового договору в державній службі зайнятості здійснюється відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 08 червня 2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року №554/5745 і тільки в присутності двох сторін, які уклали між собою даний договір. За відсутності однієї зі сторін трудових відносин зняття з реєстрації трудового договору, можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде подано рішення суду, яке набрало законної сили, щодо припинення дії такого договору або визнання його таким, що втратив силу. Від встановлення факту припинення трудових відносин та факту розірвання трудового договору залежить право заявника на отримання статусу безробітної особи. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 201/1384/16-ц та від 19.09.2019 року у справі 233/2529/18. Так, відповідно до даних Постанов обставини, що виключають можливість розірвання трудового договору можуть бути спрямовані на припинення трудових відносин, які не суперечать закону. Частиною першою ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Таке звернення позивача відбулося 19 червня 2019 року, проте відповідачем було порушено право позивача на розірвання трудового договору. За змістом ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Тому і рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст.36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41 КЗпП та інші законодавчі акти). При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору. За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: - взаємне волевиявлення сторін; - ініціатива працівника;- ініціатива власника або уповноваженого ним органу; - ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; - порушення правил прийому на роботу. Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі. Отже, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію припинення трудового договору, оскільки зв`язок з Засновником ТОВ «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» [PERSON] , втрачено, за даними свідоцтва про смерть, він є померлим, а відтак, встановлення факту припинення трудових відносин не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Припинення трудових відносин з відповідачем є єдиним способом захисту прав [PERSON] та реалізації її права на працевлаштування в порядку передбаченому трудовим законодавством України, або набуття статусу безробітної. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно, для реалізації заявником права на працевлаштування є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадянина України, якою є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про припинення трудових відносин, оскільки законом не передбачено іншого порядку звільнення, що надасть можливість заявнику реалізувати своє право на подальше працевлаштування тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих позивачем доказів дозволяє зробити висновок про доведеність позивачем підстав припинення трудових відносин між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСТ ЛАЙН КОМПАНІ» з 03 липня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial