Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою, поданою в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання виключити із суми заборгованості заборгованість попереднього власника приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2020 року належить квартира [ADDRESS] . Позивач звернулась до відповідача для переоформлення особового рахунку та надання послуг, однак їй було повідомлено про наявність боргу у розмірі: 39\~685 грн. 71 коп., який виник до набуття нею права власності. На підставі викладеного просить виключити зазначену суму заборгованості, яка утворилась до 22.09.2020 року, як таку, що безпідставно включена до її особового рахунку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду. призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. На адресу суду, 11.06.2021 року (вх. № 17399) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника позивача [PERSON] , згідно якого представник зазначає, що станом на час розгляду справи відповідач будь-яких вимог до позивача з приводу заборгованості не заявляв, наявність боргу за квартирою, що перебуває у власності позивача не є підставою для пред`явлення позову. Крім іншого, зазначив. що сума боргу по квартирі підлягає стягненню зі всіх співвласників будинку в солідарному порядку. Крім іншого зазначив, що при зміні власника приміщення відбувається трансмісія зобов`язань, коли кожний новий користувач теплової енергії зобов`язаний сплатити вартість продукції спожитої попереднім користувачем. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки гіпотетичне судження позивача про можливе порушення його прав та інтересів в майбутньому захисту підлягати не може (а.с.13-15). Не погоджуючись із відзивом на позов, представник позивача 18.08.2021 р. (вх. № 24164) звернувся до суду з відповіддю на відзив, згідно якої зазначив, що твердження зазначені у відзиві на позов на увагу не заслуговують, оскільки позивач у справі має безумне право на звернення до суду за захистом порушених прав. Особовий рахунок позивача містить відомості про наявність заборгованості, а відтак зазначене в повній мірі впливає на права та обов`язки власника житла, посилання відповідача на те, що відповідач не звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості, не свідчить про відсутність такого наміру, взагалі, оскільки представник відповідача у відзиві посилається на застосування трансмісії, та зазначає про сплату боргу в той чи інший спосіб (а.с.24-28). З клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи 18.10.2021 року (вх. № 29743) звернувся представник позивача, який просив приєднати копію договору купівлі-продажу від 22.09.2020 року та копію витягу про реєстрацію права власності (а.с.34-39). Також, 05.11.2021 року (вх. № 32151) на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів, згідно якого представник позивача просив приєднати до матеріалів справи рахунок за послуги теплопостачання за листопад 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , де, в графі «борг» зазначено: 39\~685 грн. 17 коп., разом до сплати станом на 01.12.2020 року: 40\~560 грн. 09 коп. Та рахунок за послуги теплопостачання, особовий рахунок № [NUMBER] за січень 2021 року, де, борг на початок періоду становить: 41\~785 грн. 48 коп., разом до сплати станом на 01.02.2021 року 43\~225 грн. 57 коп. (а.с.51). В останнє судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Муляр В.П., не з`явились, на адресу суду 02.12.2021 року (вх. № 35333) надійшло клопотання представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, що викладені в позові (а.с.53). Представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.45), про причини не явки суд не повідомив. Заяв про відкладення слухання справи не надав. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст. 211ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази на підтвердження та спростування позовних вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі Дацковою Ф.А., 22.09.2020 року, [PERSON] , продав, а [PERSON] , купила квартиру [ADDRESS] (а.с.34-38). Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] , 22.09.2020 року (а.с.39). Позивач звертаючись до суду з позовом в порядку захисту прав споживачів зазначила, що до її особового рахунку приєднано борг попереднього власника, що становить: 39\~685 грн. 71 коп., який не є боргом, що утворився за нею, як за новим власником, а відтак просить виключити дану заборгованість, що утворилась за попереднім власником. Так, згідно рахунку за послуги теплопостачання за листопад 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , де, в графі «борг» зазначено: 39\~685 грн. 17 коп., разом до сплати станом на 01.12.2020 року: 40\~560 грн. 09 коп. Та рахунок за послуги теплопостачання, особовий рахунок № [NUMBER] за січень 2021 року, де, борг на початок періоду становить: 41\~785 грн. 48 коп., разом до сплати станом на 01.02.2021 року 43\~225 грн. 57 коп. Таким чином, матеріали справи встановлено, що за особовим рахунком позивача нарахована заборгованість, що станом на листопад 2020 року становить: 39\~685 грн. 71 коп., та відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, дана заборгованість є такою, що нарахована на попереднього власника квартири. Вирішуючи спірне питання суд виходить з наступного обґрунтування. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і споживачем регулюються Договором, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», постановами КМУ № 630 від 21.07.2005 року та № 830 від 21.08. 2019 року. Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов`язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України) та належними сторонами (ст.527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Новий власник не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо буде установлено, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. При цьому договір купівлі-продажу квартири, від 22.09.2020 року, не містить в собі жодного застереження про переведення боргів попереднього власника майна, або відомостей про наявність такого боргу. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд критично ставиться до посилання представника відповідача щодо того, що позивач передчасно звернулась до суду з даним позовом, а також того, що наявність боргу не створює власнику будь-яких застережень, оскільки відповідач до суду з позовом про стягнення заборгованості не звертався. Крім іншого, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні, яке відбулось 19.10.2021 року, за участю учасників провадження, судом було оголошено перерву для надання відповідачем доказів на підтвердження остаточної суми заборгованості, та розрахунку заборгованості, що виник станом на 22.09.2020 року. Станом на грудень 2021 року зазначеного розрахунку не надано. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вирішуючи даний спір, з метою захисту прав позивача, суд вважає правильним та доцільним зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» виключити заборгованість за послуги з теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у розмірі: 39\~685 грн. 71 коп., що виникла до 22.09.2020 року. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягнення судові витрати у розмірі: 908 гривень.

Outcome: approved