Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] із вказаним позовом, у якому просила стягнути із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення їхньою дочкою [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з ним не склалось через різні причини, тому на теперішній час шлюбні стосунки між ними припинені, і вони проживають окремо один від одного. У період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні, оскільки батько жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому, враховуючи, що обов'язок матеріального утримання дитини лежить на кожному із батьків, [PERSON] просила стягнути аліменти на дитину через суд. Крім того, вказувала, що вона знаходиться у декретній відпустці, самостійно утримує дочку, працювати не може, тому просила стягнути із відповідача також аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьохрічного віку. Зазначала, що відповідач знаходиться на заробітках, утриманців не має, тому може сплачувати аліменти. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання також не з'явився, причини неявки до суду не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За матеріалами справи ,14.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб, та у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони мешкають окремо один від одного через погіршення сімейних стосунків, позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Дочка [PERSON] проживає із матір'ю, тобто із [PERSON], знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд бере до уваги, що згідно зазначеного позивачем у позовній заяві відповідач офіційно не працює, сталого, регулярного доходу не має, але перебуває на заробітках за кордоном та має дохід. Відповідач доводи позивача не спростував. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, позивач не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров'я, вік дитини та її матеріальні потреби, та беручи до уваги, що із 01 січня по 30 квітня 2017 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років встановлений у сумі 1355 гривень, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 450 гривень щомісячно. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, а відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 цієї статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частинами 1 і 2 ст. 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати, тому з останнього на користь позивача підлягають стягненню аліменти на дружину з урахуванням матеріального становища сторін у розмірі 400 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: partial