Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів», у якій просила стягнути з ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на свою користь суми заборгованості на харчування замість добових які належали [PERSON], але не були ним одержані за життя у розмірі 207220,22 гривень, та у вигляді відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю годувальника внаслідок нещасного випадку суму у розмірі 575955,00 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення заборгованості по виплатам та відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю годувальника, виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю годувальника, направлено виділені матеріали справи для автоматичного перерозподілу іншому судді. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Суворової О.В. від 19 листопада 2013 року було відкрите провадження у справі за позовною заявою [PERSON] у частині позовних вимог [PERSON] до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю годувальника. В обґрунтування своєї вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивачка посилається на те, що її чоловік, [PERSON], [INFO], 28 років працював у ДП «Чоразморшлях» на різних посадах пов'язаних з експлуатацією морських суден, 08.12.2011 року [PERSON] згідно наказу №186/к ДП «Чоразморшлях» було призначено старшим механіком земснаряду «Перекопський», який знаходиться на судноремонтному заводі «ARS», м. Ла-Плата, Аргентина, 12.12.2011 р. [PERSON] прибув на територію республіки Аргентина і приступив до виконання своїх службових обов'язків старшого механіка земснаряду «Перекопський». [INFO] за аргентинським часом, [PERSON] помер на борту земснаряду «Перекопський», згідно висновків акту № 1 про нещасний випадок від 27.12.2012 р. та Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.12.2012 р. територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області (Держгірпромнагляд), комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 17.11.2012 р. (за українським часом) на борту «Перекопський», є таким, що пов'язаний з виробництвом, підставою настання нещасного випадку стало порушення посадовими особами відповідача максимальної тривалості роботи членів екіпажу на судах між двома періодами відпочинку на березі, у зв'язку із чим позивачка вважає, що відповідач своїми діями спричинив їй моральну шкоду. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення, у яких відповідач посилався на те, що смерть чоловіка позивачки відбулась внаслідок хвороби серця, яку ним при переведенні на посаду та відправленні у відрядження було приховано, чоловік позивачки сам відмовлявся від заміни, розрахунок розміру суми на відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, а сума відшкодування моральної шкоди не є виплатою, яка входить до спадщини. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання не сповістив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів. 8 липня 1977 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.12.2012 р. територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області, Акту № 1 від 27 грудня 2012 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, встановлено, що Згідно наказу ДП «Чоразморшлях» від 08.12.2011 року № 186/к [PERSON] з 10.12 2011 року було призначено старшим механіком земснаряда «Перекопський», який з 08.02.2007 року знаходиться на судноремонтному заводі «ARS», м. Ла-Плата, республіки Аргентина. Згідно відміток в загальногромадянському закордонному паспорті (датоштампів) [PERSON] 12.12.2011 року прибув на територію республіки Аргентина, де і перебував до часу нещасного випадку, з порушенням максимальних термінів роботи членів екіпажу між двома періодами відпочинку на березі. 17 листопада 2012 року о 08 год.00 хв. (13 год. 00 хв. за Київським часом) старший електромеханік [PERSON] прибув до каюти старшого механіка [PERSON] для проведення передачі вахти. Двері до каюти головного механіка були відчинені, [PERSON] зайшов до каюти та побачив, що в спальному приміщенні на підлозі біля столу на правому боці лежить потерпілий, його голова впиралася в перегородку, руки трохи попереду тулуба, ноги зігнуті в колінах. Одягнений у шорти, сорочку, капці. [PERSON] з початку не зрозумів, що сталося. Він окликнув потерпілого, але відповіді не отримав. Тоді він присів біля [PERSON] та потряс його за стегно, але останній ніяких ознак життя не подавав. Пощупавши пульс у потерпілого [PERSON] упевнився, що [PERSON] мертвий. Останній раз [PERSON] спілкувався з потерпілим [PERSON] близько 17 год. 00 хв. [INFO] року, на стан самопочуття потерпілий не скаржився. Він одразу сповістив агента судна в м. Ла-Плата, начальника відділу кадрів ДП «Чоразморшлях» про нещасний випадок. Агент викликав швидку медичну допомогу та поліцію. О 09 год. 20 хв. на судно прибули чергові медики судноремонтного заводу «ARS», швидка медична допомога прибула через декілька хвилин, о 09 год. 40 хв. на борт земснаряда прибула поліція. Лікарі, які прибули на місце події, констатували смерть [PERSON] Після проведення поліцією всіх необхідних процесуальних дій тіло потерпілого було відправлене в морг. Смерть [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 23 листопада 2012 року у м. Енсенаді, провінція Буенос-Айрес (Аргентина). Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.12.2012 р. територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області, комісія прийшла до висновку, що підставою настання нещасного випадку стало порушення посадовими особами відповідача максимальної тривалості роботи членів екіпажу на судах між двома періодами відпочинку на березі. Комісією встановлено, що організаційними причинами нещасного випадку є порушення режиму праці та відпочинку, незадовільні фізичні дані або стан здоров'я [PERSON], який зв'язаний з хронічною ішемічною хворобою серця, іншими причини, що виразилося в перевищенні максимальної тривалості роботи членів екіпажу на суднах між двома періодами відпочинку на березі. Так, комісія дійшла до висновку, що особою, дії або бездіяльність якої привели до настання нещасного випадку є в.о. начальника Управління ДП «Чоразморшлях» [PERSON], який не забезпечив своєчасну зміну членів екіпажу на земснаряді «Перекопський», чим порушив, п.2.23 «Положення про робочий час та час відпочинку плаваючого складу морського і річкового транспорту України», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 29.02.2012 року №135, а саме: «Максимальна тривалість роботи членів екіпажу на суднах між двома періодами відпочинку на березі не може перевищувати, як правило, 150 календарних днів. У разі виникнення труднощів зі зміною всього екіпажу чи окремих його членів в іноземних морських портах, затримки судна в рейсі, стоянки в порту, де зміна екіпажу пов'язана із значними витратами коштів і часу, тривалість роботи на судні екіпажу чи його окремих членів може бути збільшена до 180 календарних днів.», та п.п. 2.7, 2.8. «Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Чорноморсько-Азовського виробничо-експлуатаційного Управління морських шляхів», ухваленого на спільному засіданні адміністрації та профспілки Управління ДП «Чоразморшлях» 14.05.2004 року, а саме: «Тривалість облікового періоду визначається адміністрацією. Виходячи з конкретних умов роботи судна і встановленого графіка вахт (робіт) членів екіпажів, а також виходячи з того, що максимальна тривалість роботи членів екіпажів на суднах між двома періодами відпочинку не березі (знаходження у відпустці, використання підсумованих днів відпочинку) не повинна перевищувати шість календарних місяців. У разі наявності труднощів зі зміною всього екіпажу або окремих його членів у період роботи судна на закордонних об'єктах, стоянки в іноземному порту, де зміна екіпажу пов'язана зі значними витратами коштів і часу, тривалість роботи на судні екіпажу або окремих його членів може бути збільшена до 7 календарних місяців». Судом також встановлено, що відповідно до даних, які були виявлені при проходженні ЕКГ від 18 квітня 2011 року, [PERSON] мав відхилення електричної вісі серця вліво та неповну блокаду правої ніжки пучка Гіса. При проходженні ЕКГ 21 листопада 2011 року було виявлено, що [PERSON] має блокаду правої вісі пучка Гіса та гіпертрофію лівого шлуночка. [PERSON] було надане медичне свідоцтво моряка від 21 листопада 2011 року № [NUMBER] про придатність до роботи строком на один рік. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, позивачка як дружина померлого [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки смерть її чоловіка була спричинена у тому числі бездіяльністю в.о. начальника Управління ДП «Чоразморшлях» [PERSON], який не забезпечив своєчасну зміну членів екіпажу на земснаряді «Перекопський», чим порушив, п.2.23 «Положення про робочий час та час відпочинку плаваючого складу морського і річкового транспорту України», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 29.02.2012 року №135 та п.п. 2.7, 2.8. Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Чорноморсько-Азовського виробничо-експлуатаційного Управління морських шляхів. При цьому суд вважає, що той факт, що [PERSON] мав такі симптоми як відхилення електричної вісі серця вліво та неповну блокаду правої ніжки пучка Гіса, гіпертрофію лівого шлуночка, не спростовує вини в.о. начальника Управління ДП «Чоразморшлях». Крім того, дані симптоми не відносяться до Переліку загальних медичних протипоказань для осіб всіх груп професій для роботи на суднах, який є Додатком № 5 до Правил визначення придатності за станом здоров'я осіб для роботи на суднах, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 347 від 19 листопада 1996 року. Не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності й те, що [PERSON] відмовлявся від заміни, оскільки відповідальність за виконання вимог п. 2.23 «Положення про робочий час та час відпочинку плаваючого складу морського і річкового транспорту України», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 29.02.2012 року №135 та п.п. 2.7, 2.8. Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Чорноморсько-Азовського виробничо-експлуатаційного Управління морських шляхів лежить саме на керівникові підприємства, а не на працівникові. Крім того, з Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.12.2012 р. вбачається, що відповідна пропозиція була зроблена [PERSON] у вересні 2012 року, тобто більш ніж через 9 місяців знаходження [PERSON] на судні при максимальній тривалості такого знаходження у 6 (у виключних випадках - 7) місяців. Що стосується посилання відповідача на те, що сума відшкодування моральної шкоди не є виплатою, яка входить до спадщини, суд зауважує, що предметом розгляду справи є відшкодування моральної шкоди, завданої саме позивачці у зв'язку із смертю її чоловіка, з огляду на що спірні правовідносини не зачіпають правовідносин із спадкування. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування факту спричинення їй моральної шкоди посилається на те, що дана шкода виражається у душевних стражданнях, пов'язаних із смертю близької людини, постійних думках щодо його долі і не реалізованих сумісних життєвих планів. Одночасно з цим, суд не погоджується із розрахунком моральної шкоди позивачки, який ґрунтується на аналогії закону , а саме Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності» , в якому в п. 7 ст. 34 зазначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, оскільки правовідносини, які врегульовані даною нормою не є однорідними із правовідносинами щодо відшкодування моральної шкоди. При цьому суд, враховуючи глибину та ступінь моральних страждань позивачки, тривалість часу, який позивачка витратила на відновлення своїх прав, той факт, що моральна шкода не була відшкодована відповідачем добровільно та одночасно з цим той факт, що винна бездіяльність відповідача не є єдиною причиною смерті чоловіка позивачки, оцінює розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 100000 гривень. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial