Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати недійсним пункт 1.3.1. кредитного договору №BL7242 від 21 липня 2008 року, який укладений між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем, посилаючись на те, що зазначений пункт договору порушує права [PERSON], суперечить ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник ПАТ «Універсал Банк» у судовому засіданні просив у задоволені позову відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, справу №520/16049/14-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21 липня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВL 7242, згідно якого Банком надано позивачу у тимчасове платне користування кредитні кошти в сумі 75 000 гривень терміном користування до 01 липня 2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 34,95% річних. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. [PERSON] у судовому засіданні визнала, що вона особисто підписувала договір, а тому посилання позивачки на те, що вищевказаний кредитний договір укладений з порушенням вимог діючого законодавства є безпідставними, оскільки під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов цього договору точно в договорі визначили свої наміри. При цьому сторони не мали на меті інших цілей, ніж ті, що передбачені чинним законодавством України для кредитних договорів, а саме: банк зобов'язався надати позичальнику кредит у відповідному розмірі, а позичальник зобов'язався повернути кредит у строки, встановлені договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Крім того, 22 січня 2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ВL 7242/1, згідно якого Банком надано позивачу у тимчасове платне користування кредитні кошти в сумі 96\~400 гривень 29 коп. терміном користування до 01 січня 2015 року. Згідно п. 1.4 кредитного договору від 22 січня 2010 року, цільове використання кредиту - погашення заборгованості позивачем перед Банком за кредитним договором №ВL 7242 від 21 липня 2008 року. При таких обставинах та враховуючи, що на момент вчинення правочину, тобто укладення кредитного договору, волевиявлення позивача було вільним і відповідало її внутрішній волі, укладений кредитний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були ним обумовлені, тобто відповідач надав, а позивач прийняла кредит і зобов'язалася повернути його відповідачу у встановлені кредитним договором розмірі і строки, суд вважає вимоги [PERSON] не обґрунтованими, не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed