Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно, свої вимоги обґрунтувала тим, що 21 червня 2011 року померла її мати [PERSON], після її смерті вона як спадкоємець 1-ї черги подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини , яка лишилась після смерті її матері, а [PERSON], відповідач у справі відмовився від своєї частки на користь батька. 18 травня 2016 року помер батько [PERSON]. [PERSON] на праві приватної власності мав будинок № 21 по вул. Брусиловича у м. Краматорську, котрий він побудував перебуваючи у шлюбі з [PERSON] Їй стало відомо про те, що батько [PERSON] склав заповіт у відповідності до котрого заповів будинок та земельну ділянку відповідачу у справі. Вважає, що їй належить право власності на 1\\6 частку будинку та земельної ділянки, як спадщина від померлої матері. Просить суд визнати заповіт, складений [PERSON], 22 грудня 2011 року, на користь [PERSON] недійсним в частині 1\\6 частки житлового будинку та 1\\6 частці земельної ділянки, що розташовані за адресою буд. 21 вул. Брусиловича м. Краматорськ, визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1\\6 частку житлового будинку № 21 та 1\\6 частку земельної ділянки за адресою № 21 по вул. Брусиловича в м. Краматорськ, кадастровий номер 1412947700:00:004:0110. Представник позивачки, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила вимоги задовольнити. Навела пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач заперечував проти задоволення заявлених вимог, посилався на те, що позов не підлягає розгляду судом. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 25 грудня 1959 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. 27 травня 1960 року на ім?я [PERSON] було надано земельну ділянку під будівництво та в період шлюбу було побудовано будинок. 21 червня 2011 року померла [PERSON] Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на дану норму закону, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином , після смерті [PERSON], залишилась спадщина у вигляді 1\\2 частки будинку та земельної ділянки, що розташована за адресою м. Краматорськ вул. Брусиловича, 21. Позивачка [PERSON] звернулась с заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], також с заявою звернувся [PERSON], а відповідач у справі [PERSON] відмовився від своєї частки на користь батька. Таким чином, кожному з спадкоємців, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1\\6 частки будинку та земельної ділянки. Згідно наданого Заповіту [PERSON] заповів [PERSON] усе своє майно котре йому буде належати на праві приватної власності на час його смерті. Постановою нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування , після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на спірний будинок та земельну ділянку. Відповідності до ст.. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обєктами спадкування є цивільні права й обовязки спадкодавця, що можуть (мають здатність) переходити у спадщину. Але йдеться не про будь-які права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а лише ті, існування яких не припиняється смертю певної фізичної особи. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Розглядаючи спори, повязані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За умови вищевикладеного, суд набуває висновку про необхідність визнання заповіту в 1\\6 частці недійсним, та задоволені вимог позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved