Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON], третя особа страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування даного позову зазначила, що 11.01.2015р. на 29 км. автодороги Київ-Овруч у Вишгородському районі сталося дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були гр. [PERSON], який керував автомобілем «Ваз 21150», державний номер [NUMBER] та гр. [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER]. В результаті зазначеного ДТП, [PERSON] отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні у Вишгородській центральній районній лікарні. Під час тривалого лікування, нею були понесенні витрати на оплату медичних послуг на суму 1231,61 грн.. Крім того, під час ДТП було пошкоджено автомобіль та згідно незалежної експертизи, яку було проведено на вимогу страхової компанії, прямі збитки становлять більше 80000 грн. На підставі цього акту, страховою компанією було виплачено суму 32480,91 грн. в рахунок часткового відшкодування спричинених збитків. Таким чином, залишились невідшкодовані збитки по автомобілю у розмірі 45519,09 грн. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2015р., винуватцем ДТП визнано [PERSON], крім того зазначену постанову, залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016р. Крім спричинення в результаті ДТП матеріальної шкоди та болючих травм, а також відмови відповідача своєчасно відшкодувати збитки, [PERSON] було завдано важкої моральної травми. Так, незадовго до аварії, позивачка пройшла співбесіду з питання працевлаштування, однак після ДТП вона отримала відмову в отриманні роботи у звязку із тим, що у неї було пошкоджено язик, та повністю порушена дикція і тривалий час вона практично не могла розмовляти. Крім того, у звязку із зазначеними травмами та втратою фінансової незалежності, почались проблеми у сім`ї, погіршились відносини з чоловіком, що ледве не призвело до повного розриву відношень. Оскільки відповідач відмовився добровільно відшкодовувати збитки на лікування та відновлення автомобіля, вона змушена звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 46750,7 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У подальшому позивачка [PERSON] відмовилась від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди та просила стягнути з [PERSON] на її користь лише моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Представник відповідача, у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вони признають частково, а саме в розмірі мінімального прожиткового мінімуму, враховуючи, що страховою компанією «Провідна» позивачу було відшкодовано моральну шкоду. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 11.01.2015р. приблизно о 09.00 год. на 29 кілометрі автодороги Київ-Овруч у Вишгородському районі за участі автомобіля ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталась ДТП, в результаті якого позивач отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні у Комунальному закладі «Вишгородська центральна районна лікарня» (а.с.9-12). Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 18.03.2015 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/4270/15-п винним у скоєні вказаного ДТП був визнаний відповідач [PERSON] та дана постанова суду згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 10.02.2016 року залишена без змін (а.с.5-8). У відповідності до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м.Києва у судовому засіданні доказуванню не підлягають, а саме щодо доведеності вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до інформації та документів наданих ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», [PERSON] ,за її заявою про виплату відшкодування у звязку із ушкодженням здоровя, ПрАТ «СК «Провідна» було проведено виплату 1231 гривні 63 копійок витрат на лікування та 61 гривні 58 копійок моральна шкода (5% від 1231,63 грн.) (а.с.97-130) та у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 32480 гривень 91 копійка (а.с.13-14). Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки сторонами по справі, не оспорюється факт сплати Страховиком на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 32480,91 гривня та витрат на лікування у сумі 1231,63 гривні, моральної шкоди у сумі 61,58 гривень, дані факти доказуванню не підлягають. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги позивача у частині стягненні з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень є обґрунтованими та співмірними, з врахуванням моральних страждань позивача, перенесення емоційного напруження повязаного з тривалим лікуванням та відновленням нормальних умов життя. Крім того, з врахуванням вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень. Враховуючи викладене та

Outcome: approved