Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка є племінницею [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті тітки вона дізналась, що [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27.02.2013р. секретарем Леськівської сільської ради Черкаського району [PERSON], згідно якого все своє майно заповідала [PERSON]. Позивачка вважає, що даний заповіт необхідно визнати недійсним на підставі ч.1 ст.225, ст.1257 ЦК України, оскільки приблизно з 2013р. [PERSON] страждала на розлади психіки, а саме пресеніальний психоз, про що свідчать записи від 22.02.2013р. в амбулаторній картці хворого. Тому на момент складення заповіту від 27.02.2013р. [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. У зв'язку з цим позивачка звернулась до суду та просить: визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 27.02.2013р. Леськівською сільською радою Черкаського району, у зв'язку з тим, що заповідач у момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю, вказавши, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки немає і небуло будь-яких даних про те, що [PERSON] за життя страждала на якісь психічні хвороби чи зверталась за допомогою до лікаря-психіатра. [PERSON] була психічно здоровою. Вказав, що він з 2013року здійснював догляд за [PERSON] за адресою [ADDRESS], допомагав вести її господарство до дня смерті останньої. Після смерті [PERSON] він здійснив за власні кошти її поховання. Дані обставини підтверджуються показами свідків та письмовими доказами. За життя [PERSON] дійсно склала на нього заповіт від 27.02.2013р., однак у заповіті допущена помилка у написанні його прізвища: вказано «[PERSON]», а правильним є «[PERSON]». Третя особа Леськівська сільська рада Черкаського району в судове засідання не з'явилась, надіславши до суду лист про розгляд справи без участі її представника, а вирішення спору по суті віднесла на розсуд суду. Також надіслала лист, згідно якого вказала, що при записуванні заповіту [PERSON] було допущено помилку в написанні прізвища, а саме зазначено «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», однак дана помилка не впливає на форму або зміст заповіту та розуміння волі спадкодавця. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 27.02.2013р. [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Леськівської сільської ради Черкаського району [PERSON], згідно якого все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON], 1970р.н. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними відділу ДРАЦС Черкаського РУЮ, отриманими на запит суду. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами померлої, які пояснили, що десь із 2013р. [PERSON] доглядав за [PERSON] до дня її смерті. За життя [PERSON] ніякими психічними хворобами чи розладами психіки не страждала, за допомогою до психіатра не зверталась. У неї боліло серце, на що вона і скаржилась. У неї була гарна пам'ять. Свідки знали [PERSON] довгий час та часто заходили до неї в гості, щось допомагали по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на момент посвідчення заповіту вона працювала секретарем у Леськівській сільській раді і 27.02.2013р. вона посвідчувала заповіт [PERSON], яка прийшла в сільську раду і сказала, що вона бажає скласти заповіт на [PERSON] Вона склала заповіт, [PERSON] його прочитала і підписала. Ніякого тиску чи впливу на [PERSON] не було. Ніяких сумнівів у дієздатності [PERSON] не виникло та не було ніяких даних, які б вказували на те, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] (син позивачки), який пояснив, що десь у 2013р. він привозив [PERSON] у лікарню, оскільки остання скаржилась на головні болі, марила, погано себе почувала. Однак, який саме у неї був діагноз він не знає. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що вона працювала медсестрою в Леськівській лікарні. Десь взимку 2013 року в лікарню привозили [PERSON] на огляд, десь два рази. В неї були відхилення, то вона забувалась, то щось невнятне говорила, забувалась, як її звати. Який конкретно був поставлений діагноз [PERSON] - свідок не знає, які конкретно розлади психіки були у [PERSON] - свідок також не знає. В судовому засіданні досліджені записи в амбулаторній картці [PERSON], зокрема запис від 22.02.2013р. на які посилається позивачка. Із вказаних записів суд не зміг достовірно встановити їх зміст, встановлений діагноз та яким саме лікарем вони зроблені, оскільки записи зроблені рукописно нерозбірливим почерком. При вирішенні даного спору суд вважає необхідним керуватись наступним. Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд зазначає, що висновок про те, чи усвідомлювала [PERSON] значення своїх дій та могла керувати ними в момент складення заповіту, повинна надавати посмертна судово-психіатрична експертиза на підставі відповідних підтверджуючих даних, оскільки суд не є експертом в даній галузі і не може самостійно зробити такий висновок. Для вирішення питання про призначення такої експертизи повинні бути належні підстави та клопотання сторони по справі. Суд констатує, що судом було роз'яснено сторонам їх права, в т.ч. щодо можливості заявлення відповідних клопотань. Однак ні позивачка, ні відповідач не заявляли клопотань про призначення експертизи по справі, зокрема посмертної судово-психіатричної експертизи. У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та необґрунтованими; у суду відсутні підстави вважати, що на момент складення заповіту від 27.02.2013р. [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed