Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] до [PERSON], [PERSON] та з врахуванням уточнених позовних вимог просила встановити конкретний порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити їй разом з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] в користування ізольовану кімнату в цій квартирі житловою площею 21,0 кв.м., відповідачу [PERSON] виділити в користування кімнату житловою площею 11,7 кв.м., відповідачу [PERSON] виділити в користування кімнату житловою площею 13,4 кв.м. у вказаній квартирі, а вбиральню, кухню, коридор залишити в спільному користуванні усіх співвласників та розділити особовий рахунок між позивачкою та відповідачами відповідно до визначеного порядку користування квартирою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано в лютому 2011р., від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] і неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2003р. усім сторонам у справі належить в рівних частках квартира [ADDRESS], яка складається із трьох ізольованих кімнат житлоплощею: 13,4 кв.м., 11,7 кв.м. і 21,0 кв.м. Договір про надання комунальний послуг укладений з відповідачем [PERSON] Оскільки відповідач [PERSON] самостійно вселив в спірну квартиру сторонніх осіб, які перешкоджають їй проживати в спірній квартирі, між ними виникають непорозуміння щодо оплати житлово-комунальних послуг в цій квартирі, а тому просила задовольнити позов з врахуванням уточнень на підставі ст.ст. 63, 64, 104 ЖК України. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також пояснив про те, що позивачка має ключі від спірної квартири, приходить до неї за речами, в спірній квартирі не проживає приблизно півтора роки, а до цього вони мешкали з відповідачем як сім*я в одній кімнаті, вказав, що такий порядок користування спірною квартирою, про встановлення якого просить позивачка, склався приблизно протягом двох років до того часу, як позивачка залишила спірне житло. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на не відповідність дійсним обставинам справи тих обставин, що викладені в позові, зокрема, вказав про те, що в жовтні 2010р. позивачка знайшла іншого чоловіка та добровільно переїхала мешкати до нього, а діти залишились мешкати з ним в спірній квартирі, в лютому 2011р. шлюб між ними було офіційно розірвано, на даний час позивачка має іншу родину та малолітню дитину 2013р. народження і проживає з чоловіком і дитиною в двоповерховому будинку по [ADDRESS], побудованому в новому шлюбі. Їх малолітня дочка завжди проживала в маленькій кімнаті 11,7 кв.м., де знаходяться її ліжко, стіл та плакати на стінах, але дочка часто ночує у матері в приватному будинку, оскільки це дозволяє його площа, лише він особисто несе усі витрати по спірній квартирі, а позивачка ніколи не надавала йому коштів для цієї мети, позивачка має ключі від квартири та можливість заходити в неї в любий час, проживати або брати свої речі, але в неї інша сім*я та маленька дитина, а тому вважав нелогічним заявлені позовні вимоги, пояснив, що в спірній квартирі тимчасово проживає його сестра [PERSON] з чоловіком [PERSON], які чекають своє житло в ЖК «Відпочинок», що не перешкоджає позивачці користуватися спірною квартирою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, направив суду заяву, де вказував, що позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 47). КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» просила розглядати справу без представника (а.с. 30 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] і представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачка і відповідач [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано в лютому 2011р., від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] і неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2003р. усім сторонам у справі належить в рівних частках квартира [ADDRESS] (а.с. 6 - копія свідоцтва про право власності), які є зареєстрованими в цій квартирі (а.с. 9 - довідка по формі №3). Квартира [ADDRESS] складається із трьох ізольованих кімнат житлоплощею: 13,4 кв.м., 11,7 кв.м. і 21,0 кв.м. (а.с. 7-8 - копія технічного паспорту). Таким чином, житлоплоща, яка відповідає ідеальній долі кожного із співвласників спірної квартири складає 11,5 кв.м. (46,1 : 4). Кімната, яку позивачка просить виділити їй та неповнолітній дочці [PERSON], [INFO] в користування, має житлову площу 21,0 кв.м., тобто, на 2 кв.м. є меншою, ніж ідеальна доля житлової площі позивачки і неповнолітньої дочки в спірній квартирі, відповідачу [PERSON] позивачка просить виділити в користування кімнату житлоплощею 11,7 кв.м., що на 0,2 кв.м. є більшої його долі в спірній житлоплощі, а відповідачу [PERSON] просить виділити кімнату житлоплощею 13,4 кв.м., що на 1,9 кв.м. є більшою за його ідеальну долю в житловій площі спірної квартири. Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Згідно частини 1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх спільною згодою. Відповідно до частини 3 цієї ж норми права, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності… У відповідності до пункту 3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В ст.391 ЦК України вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім цього, при постановленні судового рішення, яке стосується інтересів неповнолітньої дитини, суд зобов*язаний враховувати її інтереси. При вирішенні спору суд враховує конкретний порядок користування спірною квартирою між її співвласниками, згідно якого неповнолітня дочка позивачки і відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO] займає кімнату 11,7 кв.м., де знаходиться її ліжко, стіл та інші особисті речі та яка обладнана за її смаком і задоволення позову в його формулюванні, це призведе до порушення конкретного порядку користування спірною квартирою по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO] та переселення її з кімнати житлоплощею 11,7 кв.м. в кімнату житлоплощею 21,0 кв.м., що може призвести до порушення її прав. Також, судом встановлено, що позивачка має іншу родину та малолітню дитину 2013р., з якою постійно мешкає в приватному будинку по [ADDRESS], має ключі від спірної квартири та не має перешкод у відвідуванні цієї квартири. Доказів про те, що між учасниками спільної часткової власності в спірній квартирі тривалий час склався такий порядок користування квартирою, про встановлення якого просить позивачка, суду не надано, натомість відповідач пояснив про те, що за часи спільного проживання його і позивачки в спірній квартирі як родини, вони мешкали в одній з маленьких кімнат, діти мешкали в іншій маленькій кімнаті, а велика кімната використовувалась як вітальня, речі усіх співвласників спірної квартири знаходяться у всіх її кімнатах. Також, крім особистих пояснень представника позивачки, суду не надано належних і допустимих доказів про те, що позивака має будь-які перешкоди в користуванні частиною спірної квартири, що належить їй на праві власності. Оцінюючи зібрані по справі докази в частині позовних вимог про встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою в їх сукупності та співставленні, а також приймаючи до уваги ті обставини, що задоволення позову може привести до порушення прав неповнолітньої [PERSON], [INFO], в інтересах якої позивачкою також заявлено позов, конкретний порядок користування, про встановлення якого просить позивачка, не відповідає конкретному порядку користування спірною квартирою, що тривалий час склався за спільною волею між її співвласниками, позивачка фактично не проживає в спірній квартирі і доказів про те, що причинами такого не проживання є перешкоди в користуванні своєю частиною у спільній частковій власності спірної квартири суду не надано, що в сукупності дає для суду підстави зробити висновок про необхідність відмови в позові в цій частині. Що стосується позовних вимог про розподіл особового рахунку відповідно до визначеного порядку користування спірною квартирою, суд приходить до наступного. По-перше, квартира [ADDRESS] перебуває в спільній частковій власності сторін у справі, а тому кожен із співвласників згідно правил ст.ст. 317, 319, 322 ЦК України несе обов*язки щодо спірної квартири виключно відповідно до своєї частки в спільній частковій власності і ці обов*язки не залежать від встановлення або не встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою. По-друге, позивачкою не вказано, який саме рахунок вона просить розділити, в яких саме частинах, враховуючи те, що співвласниками спірної квартири є чотири особи, одна з яких є неповнолітньою дочкою сторін. Крім цього, суду не надано належних і допустимих доказів, крім особистих пояснень представника позивачки, про те, з ким укладений договір про надання комунальних послуг, як вказано про нього в позові, але в прохальній його частині йде мова вже не про договір, а про розподіл особового рахунку, тобто, позовні вимоги не є конкретними. Окрім вказаного, суд вважає за необхідне зазначити про те, що ст.ст. 63, 64, 104 ЖК України і пункт 16 постанови Пленуму Верхового Суду України №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985р. з наступними змінами і доповненнями, не регулюють спірних правовідносин, оскільки стосуються житлових приміщень, які знаходяться в будинках державного і громадського житлового фонду, а не приватного житлового фонду, що має місце в спірному випадку. Також, позивачка просить розділити особовий рахунок між нею і відповідачами саме відповідно до встановленого судом конкретного порядку користування спірною квартирою, але суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. При цьому, позивачка в позовній вимозі вказує про поділ особового рахунку між нею і відповідачами, тобто, між трьома особами, але співвласниками спірної квартири є чотири особи, при цьому позивачкою до КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» жодної позовної вимоги не заявлено, оскільки процесуальний статус Дирекції в позові визначений позивачкою як третя особа. Враховуючи наведене в сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову і в цій частині. Виключно обставина тимчасове вселення відповідачем [PERSON] в спірну квартиру своєї сестри [PERSON] і її чоловіка [PERSON] не може бути правовою підставою для задоволення заявленого позову.

Outcome: dismissed