Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до слідчого СВ ОМУ ГУВС України в Одеській області Демчева Романа Федоровича, уточнивши який, просить виключити з-під арешту, накладеного постановою б/н слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Дімчева Романа Федоровича від 22.02.2010 року квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить їй на праві приватної власності. В своєму позові [PERSON] вказує, що у 2016 році, вирішила подарувати свою квартиру доньці, а коли звернулася до нотаріуса то дізналась про арешт своєї квартири. Із довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.08.2016 року стало відомо, що Слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] 22.02.2010 року винесена постанова без номера про накладення арешту на належну їй квартиру. У звязку з тим, що позивачка не має відношення до будь-якого злочину та будь-якого порушеного кримінального провадження, а арешт накладений на її квартиру безпідставний, незаконний, чинить перешкоди у реалізації права власності на нерухоме майно, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити, розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Слідчий СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] «Продавці» з одного боку та [PERSON] «Покупець» з іншого боку, Продавці продали а [PERSON] купила квартиру під номером 22 у будинку № 43 по вулиці Адмірала Лазарева (колишня вулиця Лазарева) в місті Одесі, яка в цілому складається з однієї кімнати загальною площею 18,7 кв.м, в тому числі житловою 11,0 кв.м. 03.09.2008 року право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», номер витягу 20106023, реєстраційний номер 10618503 номер запису: 298 в книзі : 699 пр-78. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованого службовцем юридичного департаментом Одеської міської Ради [PERSON], 26.02.2010 року 15:00:52 за № 9563940 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, вулиця Бреуса, 26/2, зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: Постанова про накладення арешту на майно, б/н, 22.02.2010, СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Слідчий Дімчев Роман Федорович; Обєкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], Власник [PERSON], Обтяжувач: СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Код: 08674407,65045, Одеська область, м. Одеса, вулиця Преображенська, 44, Заявник: СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Матеріалами справи підтверджується, що до звернення до суду, позивачка зверталася з заявами та скаргами до Слідчого Управління Головного Управління Національної поліції в Одеській області. Як вбачається з відповіді заступника начальника СУ ГУНП в Одеській області № 4/Г-2669 від 24.10.2016 року, заявницю повідомлено, що на підставі її заяви від 04.08.2016 року направлено запит до Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з метою отримання копії постанови про накладення арешту, однак отримано відповідь, що всі реєстраційні справи були передані під акти юридичному департаменту Одеської міської Ради на підставі рішення Одеської міської Ради № 16-У11 від 16.12.2015 «Про здійснення виконавчим органом Одеської місцевої ради на території міста Одеси повноважень субєктів державної реєстрації прав, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та № 247-У11 від 03.02.2016. З урахуванням вищевикладеного пропонують звернутися до суду. 05.09.2016 року за № 4/Г-2660 заступником начальника СУ ГУНП в Одеській області представнику позивачки надіслано відповідь на скаргу, з якої вбачається, що згідно бази даних УІЗ ГУНП в Одеській області за період 2000-2010 роки перевірялись відомості щодо порушення кримінальних справ у яких можливо накладався арешт на вищевказану квартиру, однак встановити дані, саме в рамках якої кримінальної справи накладався арешт не виявилося можливим, у звязку з недостатньою інформацією. Крім того, журнали вхідної та вихідної кореспонденції СВ ОМУ ГУМВС за 2010 рік на підставі наказу МЮ України за № 578-12 знищені. На виконання ухвали суду про витребування доказів по справі, Директором КП «БТІ та РОН» повідомлено, що постанова про накладення арешту від 22.02.2010 року на квартиру [ADDRESS], винесена слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області до КП «ОМБТІ та РОН» не надходила. Згідно відповіді начальника відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської Ради надісланої на адресу суду за вхідним номером 29380 -17 від 05.05.2017 року, вбачається що згідно довідки відділу документального та інформативного забезпечення управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради запитуваний документ постанова про накладення арешту від 22.02.2010 року на квартиру [ADDRESS], винесена слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області слідчого Дімчева Романа Федоровича в архіві управління відсутній. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2017 року щодо витребування з ГУНП в Одеській області довідки про несудимість [PERSON], [INFO] було здійснено перевірку вищевказаної особи за централізованими обліками Департаменту інформаційних технологій МВС України. Згідно наданої довідки № 17163394415311663370 по запитуваним даним [PERSON], [INFO] до кримінальної відповідальності не притягалася. Відповідно до кримінально-процесуального законодавства (в редакції 1960 року), діючого на час накладення арешту на спірну частину квартири, арешт на нерухоме майно міг бути накладений тільки на підставі статей 78 КПК України та ст.126 КПК України. Згідно ст.78 КПК України, на нерухоме мав би бути накладений арешт, якщо б квартира [ADDRESS] мала правовий статус речового доказу по порушеній кримінальній справі , а згідно зі ст. 126 КПК України якщо б була арештована з метою забезпечення виконання цивільного позову у кримінальній справі або можливої конфіскації майна за вироком суду. Відповідно до статті 29 КПК України при наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода, або понесені витрати закладом охорони здоров'я нестаціонарне лікування потерпілого від злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор і суд зобов'язані вжити заходів до забезпечення цивільного позову. При провадженні в кримінальній справі про злочин, за який може бути застосована додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов'язані вжити заходів до забезпечення можливої конфіскації майна обвинуваченого. В контексті даної статті вказані заходи полягають: - у здійсненні активних розшукових слідчих дій по виявленню майна підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які за законом несуть відповідальність за його дії; - у накладенні арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого або підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилося; у вилученні майна, на яке накладено арешт; у складанні опису майна, на яке накладено арешт; - при необхідності - у передачі майна на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого або іншими особам. В контексті статті 29 КПК України заяви осіб про виключення майна з акту описи розглядаються в порядку цивільного судочинства і заявник має подати докази про його право власності на відповідне майно. Згідно діючого на час накладення арешту законодавства, арешт міг бути накладений тільки майно підозрюваного або обвинуваченого чи на майно осіб, які за законом несуть майнову відповідальність за винну особу. Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи документів, дозволяє суду зробити висновок, що в межах розслідування кримінальної справи накладався арешт на квартиру [ADDRESS], однак до участі в кримінальному провадженні в якості підозрюваної, потерпілої або свідка [PERSON] не залучалася. Досліджені правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] підтверджують право власності [PERSON] на дану квартиру. Договір купівлі-продажу від 08 серпня 2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі якого [PERSON] набула право власності на вказану квартиру, не скасований, її право власності ніким навіть не оспорюється. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що квартира № 22, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вулиця Адмірала Лазарева, 43 в місті Одесі, належить позивачці, суд вважає можливим захистити її право власності, задовольнити позовні вимоги, виключивши з-під арешту спірне нерухоме майно.

Outcome: approved