Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009 року. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинено з 22.02.2021 року. За час шлюбу сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з фактичним розірванням шлюбних відносин, подальше проживання з [PERSON] стало неможливим та позивач була змушена покинути спільне житло. Позивач намагалась в добровільному порядку домовитись про поділ спільного майна, але відповідач відмовився укласти відповідну угоду. З цих підстав, позивач просить суд поділити спільне майно подружжя - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири. Ухвалою суду від 06.08.2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача\~ [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача\~ [PERSON] в судовому засіданні зазначила про визнання відповідачем позовних вимог, у зв`язку з чим, не заперечувала проти поділу спільного майна подружжя квартири за адресою: [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку вказаної квартири. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно заявлених вимог про поділ спільного майна подружжя - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем права власності на 1/2 частку вказаної квартири, суд дійшов до такого. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визнано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 60 СК України, майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу)\~(ч.\~1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбі від 12.09.2009 року серії [NUMBER] , актовий запис №664. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розглянувши позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем права власності на 1/2 частку вказаної квартири, враховуючи, що [PERSON] визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Стягнення судових витрат. Згідно з\~ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4) (ч. 2). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених\~частиною п`ятою\~статті 216,\~статтею 1212\~ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Для визначення вартості спірного майна для сплати судового збору позивач звернулась до ФОП [PERSON] , якою складено звіт про оцінку майна висновок про вартість об`єкту оцінки - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За послуги по визначенню вартості спірного житла [PERSON] сплачено на користь ФОП [PERSON] 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 24.06.2021 року №63/21. Враховуючи, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього зазначеної вище суми, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на\~оцінку квартири в розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як встановлено судом, за звернення з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3\~738,99 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2021 року №35528. У зв`язку з визнанням [PERSON] позовних вимог [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору у розмірі 1\~869,49 грн. та повернення останній з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 1\~869,49 грн.

Outcome: approved