Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до ТОВ «Вердикт капітал», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначила, що вона по місцю своєї роботи - в КП «Ладжитлосервіс» отримала копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату у зв`язку із тим що має заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 62823 грн 70 коп.. Постанову про звернення стягнення на заробітну плату було винесено приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. без повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Підставою звернення стягнення на її заробітну плату по місцю роботи став виконавчий напис № 6068 від 29.11.2019 виданий приватним нотаріусом Броварського районного округу Колейчик В.В.. Ніяких відносин із ТОВ «Вердикт Капітал» у неї ніколи не було та їй нічого невідомо про такі обставини. З цього приводу вона звернулась до поліції. Копії виконавчого напису у неї також немає. 23.12.2019 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та звернено стягнення на її доходи, зокрема, на заробітну плату. Виконавче провадження станом на день звернення до суду з позовною заявою не завершено. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. не було дотримано вимог чинного законодавства, оскільки однією з визначальних умов для можливості кредитора задовольнити свої вимоги шляхом права на здійснення стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса є безспірність вимог про розмір заборгованості, а також наявність права стягувача звернутись за стягненням боргу в межах визначеного законом строку давності, що стало підставою для її звернення з позовом до суду. Тому, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений 29.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бодачевський Р.В. в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі та участі позивача. Позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився. Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що доводи позивача не заслуговують на увагу та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що безспiрною заборгованістю є заборгованiсть боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо й розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а вiдтак, i документiв, якi пiдтверджують її безспiрнiсть i на пiдставi яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованiсть, насамперед, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково пiдтверджувати наявність у боржника заборгованостi перед кредитором. Безспірність заборгованостi чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспiрнiсть заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згiдно з Перелiком документiв, за якими стягнення заборгованостi провадиться у безспiрному порядку на пiдставi виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документiв, якi згідно із відповідним Перелiком є підтвердженням безспірності заборгованостi або іншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем. Однак сам по собi цей факт (подання стягувачем відповідних документiв нотаріусу) не свідчить про вiдсутнiсть спору стосовно заборгованостi як такого. Також, зазначив, що не погоджується із заявленною сумою витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, так як до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату. Тому просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного округу Колейчик В.В. не з`явився в судове засідання, хоча неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Заперечень, пояснень до суду не подав. Третя особа приватний виконавець округу м. Київ Клітченко О.А. будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилась, заперечень та пояснень до суду не подала. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. 29.11.2019 було вчинено виконавчий напис №6068 на підставі якого 23.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , що підтверджується копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП №60889316. Однак, [PERSON] стверджує, що ніяких відносин із ТОВ «Вердикт Капітал» у неї не було та нічого про такі обставини їй не відомо. З цього приводу вона звернулась до поліції, що підтверджується талоном-повідомленням Єдиного обліку №2527 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.09.2020. Виконавче провадження станом на день звернення до суду з позовною заявою не завершено. Також, на вимогу суду приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. було надано копію виконавчого напису, з якого вбачається, що даний виконавчий напис було вчинено 29.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 592017281 від 18.08.2015, який було укладено між АТ «Альфа-Банк», правонаступником прав якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 12.11.2019. сума заборгованості складає 62173,7 грн. Згідно виконавчого напису зазначено, що його вчинено нотаріусом на підставі статей 87-91 Закону «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів. Заперечуючи проти вимог позивача відповідач у поданому відзиві вказує, що нотаріусу для вчинення відповідної нотаріальної дії було надано документи які підтверджують безспірність заборгованості, і така безспірність заборгованості підтверджується також і тим, що позивач у позові не зазначає жодної обставини, які свідчили б про протилежне. Разом з тим, суд вважає, що саме по собі надання нотаріусу документів, які на думку стягувача вказують на розмір заборгованості, не може бути беззаперечною підставою для твердження про безспірність такої заборгованості. Так, позивачка вказує, що ніяких відносин із ТОВ «Вердикт Капітал» у неї ніколи не було та їй нічого невідомо про наявність в неї заборгованості перед вказаним товариством. У правових висновках Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року в справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», до вищевказаного Переліку документів внесені зміни, якими, зокрема, доповнено Перелік новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2. «Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Вказаною постановою зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати її резолютивну частину про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Тобто, повноваження нотаріусів на внесення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, були передбачені змінами в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, що були чинними виключно до 21 березня 2017 року офіційної дати опублікування резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 29 листопада 2019 року, тобто після опублікування резолютивної частини постанови суду в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Відтак, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. 29 листопада 2019 року не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення простроченої заборгованості, що випливає з кредитних відносин, оскільки на той час в нотаріуса вже були відсутні правові підстави для цього. Тобто, відповідачем не доведено те, що надані ним нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості. Окрім цього, відповідачем не доведено, що позивач була обізнана із розміром боргу, який товариство вважає за необхідне стягнути з неї. Тому суд враховує і практику Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові від 19.03.2021 по справі № 750/3781/20, яка з водиться до такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ). Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому, слід стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 840 грн 80 коп. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved