Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 липня 1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №30. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною звернення з позовом до суду є те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам. Шлюб існує лише формально. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач веде аморальний спосіб життя, проявляє відносно неї фізичне та психологічне насилля. Нічого спільного між ними, як членами подружжя не залишилось. Шлюбні відносини вони з відповідачем припинили з квітня 2020 року. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Прохала суд після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Також прохала суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 03 липня 1999 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №30. Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення не можливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть з квітня 2020 року, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має наміру зберігати шлюб, так як не підтримує шлюбні відносини з відповідачем. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved