Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], органу реєстрації Сергіївської селищної ради про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням на вимогу наймодавця. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, справу слухати в її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що квартира №47, яка розташована в будинку №7 по вул.Горького в смт.Сергіївка, м.Білгород-Дністровський, Одеська обдасть (колишня кімната гуртожитку №314) загальною площею - 39,1 кв.м., житлова площа - 24,7 кв.м., знаходиться в приватній власності позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.11.2000 року, розпорядженням органу приватизації №468 від 23 листопада 2000 року виданого Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області. Свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський, Одеська область записано у реєстрову Книгу за №1-468/38-40 23 листопада 2000 року Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство смт.Сергіївка» від 25 жовтня 2016 року за вих. №1375 власником квартири [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський, Одеська область є позивачка [PERSON], [INFO]. Але, згідно довідки комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство смт.Сергіївка» від 25 жовтня 2016 року за вих. №1374 у квартирі №47 (колишня кімната гуртожитку №314) в будинку №7 по вул.Горького в смт.Сергіївка, м.Білгород-Дністровський, Одеська область зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO]. По теперішній час, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по договору, порушуючи житлові права позивачка, на підставі чого вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та обовязків. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 97 ЖК України визначено, що після закінчення строку договору піднайму піднаймач не в праві вимагати відновлення договору і на вимогу наймача звільнити займане приміщення. Відповідно до ч.4 ст.97 ЖК України, у разі відмовлення звільнити займане приміщення після припинення договору піднайму піднаймач і члени його сім'ї підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Виселення піднаймачів і тимчасових жильців у разі припинення договору найму жилого приміщення передбачено ст.99 ЖК України, піднаймач і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Уразі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.525 ЦК України, щодо недопустимості односторонньої відмови від зобовязання встановлено, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п.4,5 ст.823 ЦК України, визначено у разі дострокового припинення договору найму житла одночасно з ним припиняється договір піднайму. До договору піднайму не застосовується положення про переважне право на укладення договору на новий строк. Пунктом 1 ст. 823 ЦК України встановлено, за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиняти нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На даний час, для здійснення позивачем правомочностей власника щодо користування й розпорядження належним йому будинком існують перешкоди, оскільки в спірному приміщенні зареєстрований та не проживає відповідач. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Ухвалою Верховного Суду України від 06 листопада 2002 року та від 04 жовтня 2006 року визнано, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення вона втрачає право користування цим приміщенням і підлягає виселенню за позовом нового власника. Також відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки, спірний будинок не є власністю відповідача та не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності ка житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Outcome: approved