Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та будь-якого іншого доходу кожного місяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 26.12.2015 року, між [PERSON], [INFO], та позивачем, [PERSON], [INFO], укладено шлюб. Після одруження позивач взяла собі прізвище свого чоловіка - «Сидоренко». Від шлюбу позивача і відповідача є донька - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, позивач займається її вихованням та піклуванням. Наразі відповідач лише формально виконує свої батьківські обовязки, проживає окремо, утриманням та забезпеченням доньки не займається, фінансово не допомагає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 02.11.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, який уточнено 13.12.2018 року, в якому він проти позову заперечує. Зазначає, що шлюбні відносини припинені за ініціативою позивача, яка чинить перешкоди у побаченні з донькою. Відповідач бажає та готовий брати участь у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини, спілкуватись з нею, на підтвердження чого надав квитанції про перерахування коштів позивачу. Також просив суд врахувати, що він часто хворіє на респіраторні захворювання, не має у власності квартири за адресою: [ADDRESS], та припинив діяльність як фізична особа-підприємець, знаходиться на обліку по безробіттю. Просив провадження у справі закрити, оскільки він добровільно сплачує аліменти на користь позивача та не має наміру ухилятись від їх сплати в добровільному порядку. 22.12.2018 позивачем подано заяву, в якій вона просила залишити без розгляду подані відзиву на позовну заяву та уточненого відзиву на позовну заяву. 10.01.2019 представником позивача надано суду пояснення, з яких вбачається, що відповідач почав перераховувати кошти позивачу лише після звернення до суду, зазначає, що у позивача відсутня довіра до відповідача про систематичність переказів в подальшому. Крім того, видатки позивача на сплату комунальних послуг за квартиру, що є житлом для неї з дитиною, становлять 3900, 17 гривень, витрати на дитину за час окремого проживання позивача з відповідачем склали 38820,09 гривень. 01.02.2019 представник відповідача надав відповідь на пояснення представника позивача від 08.01.2019 року, в яких зазначив, що [PERSON] в односторонньому порядку, без пояснення будь-яких причин зібрала з допомогою свого брата всі свої речі та речі доньки, після чого поїхала з дому та через деякий час стала постійно проживати за адресою: [INFO]. Також повідомив, що позов надійшов до суду 17.10.2018 року, а один із перших платежів по аліментам був здійснений відповідачем 07.10.2018 року у розмірі 1500 гривень. Окрім цього, представник відповідача зазначає, що відповідач неодноразово брав участь у додаткових витратах на дитину та надав копії фіскальних чеків від 23.01.2019 на суму 3180,44 грн. та 241,30 грн. Повідомив, що коли відповідачу стало відомо про госпіталізацію доньки, він невідкладно прибув до лікарні і сплатив вартість медичних послуг та благодійні внески за квитанцією №391252. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, заперечував проти позову, просив суд закрити провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору та добровільною сплатою відповідачем аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 26.12.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №276299 від 26.12.2015 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ №511443 від 13 січня 2018 року. З копії довідки від 18.12.2018 року вих.№5467, що видана Харківським міським центром зайнятості, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітній з 30.11.2018 року. Позивачем надано копії квитанцій від 07.10.2018 на суму 1500 гривень, від 23.10.2018 на суму 1500 грн, від 31.10.2018 на суму 1655 гривень, від 30.11.2018 на суму 1650 гривень, від 03.12.2018 на суму 1650 гривень, від 03.01.2019 на суму 1650 гривень, про перерахування коштів позивачу. З копії листа Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 01.11.2018 вих.№4628/119-94/01/20-18, довідки начальника сектору превенції патрульної поліції Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, вбачається, що [PERSON] звертався до поліції з приводу перешкоджання позивачем у побаченні з дитиною, зазначені відомості внесені в ЖЄО під №7181 від 16.10.2018 року. Відповідачем суду надано копію витягу від 21.09.2018 із амбулаторної картки про знаходження його на амбулаторному лікуванні в КНП міській поліклініки №8 з 10.09.2018 по 21.08.2018 з діагнозом гострий бронхіт. У позивача на праві власності перебуває квартира за адресою: [ADDRESS], згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. З опису документів від 14.11.2018, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням» вбачається, що [PERSON] подав до державного реєстратора реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідачем суду надано висновок №85 КНП «Міський психоневрологічний диспансер», згідно з яким, [PERSON] не має психотичної симптоматики, а також не має ознак наркологічного захворювання, що підтверджується сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 06.12.2018 серії 12ЯЯУ №620261. Представником позивача суду надано копії квитанцій на купівлю продуктів харчування, ліків, дитячого одягу, засобів гігієни, сплату комунальних послуг за вересень-листопад 2018 року. Згідно з консультаційним висновком невролога №3061від 13.12.2018 КНП «Міська дитяча лікарня №5», а також консультативного висновку лікаря-спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» Харківської міської ради від 16.11.2018 №10/17666 [PERSON] знаходиться у стані після епілептичного нападу. Відповідно до інформаційного листа ДОП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] від 09.01.2019 року, [PERSON]Г.з серпня 2018 постійно мешкає за адресою [ADDRESS], разом зі своєю дочкою [PERSON] Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. У ст. 150 СК України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обовязок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стаття 79 СК України встановлює, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов про стягнення аліментів поданий до суду 17 жовтня 2018 року. Крім того, відповідно до змісту ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Вивчивши дані щодо матеріального стану та стану здоров`я сторін у справі, стану здоров`я дитини, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог розумності і справедливості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Суд не погоджується з позицією відповідача щодо підстави для закриття провадження у справі у звязку з добровільним перерахуванням аліментів на користь позивача та відсутності предмету спору, оскільки добровільне перерахування аліментів позивачу на утримання спільної дитини є належним виконанням обовязку батьків щодо\~утримання дитини\~до досягнення\~нею повноліття,\~що не\~позбавляє права\~звернення одного\~з батьків,\~з яким\~проживає дитина,\~до суду\~для визначення\~розміру аліментів,проте обставини, на які посилається відповідач у відзиві, зокрема, щодо перебуванням на обліку по безробіттю, враховані судом при визначенні розміру аліментів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial