Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просить суд визнати\~\~[PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою розташованою за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власницею квартири, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в даній квартирі, оскільки був чоловіком позивачки, але з листопада 2015 року в ній не проживає, в звязку з чим вона просить суд визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязанні добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема в позовній заяві), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, в звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача згідно з нормами ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача відповідно до поданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування ВКС №116148 від 11.12.2007 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2007 року, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22.05.2017 року. Згідно довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 15.02.2017 року в квартирі, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.03.2017 року по справі № 537/617/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно акту про не проживання б/н від 22.05.2017 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 2015 року по теперішній час. Також, факт не проживання відповідача за місцем його реєстрації з 2015 по теперішній час підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON] допитані в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач, без поважних причин не користувався житловим приміщенням, яке належить позивачу, понад 2 роки, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним приміщенням, а саме квартири, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved