Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини заявник у шлюбі не перебувала, у зв`язку з чим відомості про батька внесені на підставі ст.135 СК України. 17.10.2019 Печерським районним у м.Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Заявник з дітьми, [PERSON] та [PERSON] , мають намір виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де мешкає чоловік заявника, громадянин держави Ізраїль. У консульстві заявнику повідомили, що для отримання дитиною [PERSON] дозволу на в`їзд та надання особі статусу в Ізраїлі, необхідне рішення суду України про встановлення факту, що заявник є єдиним опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , з правом визначення її місця перебування. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт того, що [PERSON] є єдиним законним представником неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник заявника та заявник в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі, проти задоволення вимог заявника не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] у місті Києві, Україна, про що 02 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №584. Батьком вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00024644921 від 21.11.2019, відомості про батька [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері. Згідно з копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 17.10.2019 року Печерським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, між [PERSON] та [PERSON] 17.10.2019 було зареєстровано шлюб. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з копією письмової відповіді Бюро реєстрації населення у м.Хайфа Органу реєстрації населення та імміграції Держави Ізраїль від 27.10.2020 справа: 197/20, прохання візи на в`їзд в рамках процедури вступу в шлюб 5.2.0008 для [PERSON] , неповнолітні, включені в прохання: [PERSON] перевірено, та повідомлено, що для подальшого розгляду прохання відповідно до процедури 5.2.0008 пункту 9.в.4 необхідно надати наступні документи: оригінал судового рішення, завірений нотаріально та перекладений, який встановлює, що мати є єдиним опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Оскільки в свідоцтві про народження неповнолітньої вказані дані батька, не достатньо доданого документу для дозволу на в`їзд та надання статусу в Ізраїлі особі, яка супроводжує в ступінчатому процесі. Заявник звернулась до суду з цією заявою у зв`язку з виникненням перешкод в отриманні її дитиною [PERSON] , [INFO] , візи на в`їзд до держави Ізраїль, оскільки в свідоцтві про народження дитини вказані відомості про батька. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом). Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною першою статті 242 Цивільного кодексу України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд зазначає, що факт того, що заявник [PERSON] є єдиним законним представником неповнолітньої дитини [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи. Факт того, що в свідоцтві про народження дитини - [PERSON] , зазначені відомості про батька, на підставі статті 135 СК України, створює перешкоди заявнику у реалізації права на виїзд за кордон разом зі своєю неповнолітньою дитиною. При цьому, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, з урахуванням інтересів дитини, а також встановлених обставин справи, суд вважає обставини, що викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судові витрати, у цій справі розподілу не підлягають.

Outcome: approved