Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить визнати за нею право власності на 52/100 часток житлового будинку з надвірними прибудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її матері - [PERSON], вселивши її в приміщення 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку літ. «А-1», приміщення ІІ у веранді літ. «а»; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 900,00 грн., що сплачені нею за послуги оцінщика, відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що її мати [PERSON] оформила заповіт, яким заповіла їй частину житлового будинку [ADDRESS], яка складається з наступних приміщень: частина веранди в літ. «а», частина сінів в літ. «б», ганок в літ. «а2», приміщення № 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку в літ. «А-1», надвірні будівлі - літня кухня в літ. «Б», сарай в літ. «Д», бесідка в літ. «Е», вбиральня в літ. «В». Іншу частину приміщень, а саме - частину веранди в літ. «а», частину сінів в літ. «б», ганок в літ. «а1», приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 в житловому будинку в літ. «А-1», надвірні будівлі - гараж в літ. «Ж», [PERSON] заповіла своєму синові - відповідачу у справі [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у заповіті не визначені частки спадкового майна, яке повинно бути успадковано, що суперечить законодавству. В разі наявності спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту було запропоновано звернути до суду. Позивач [PERSON] запропонувала своєму братові [PERSON] оформити спадщину за законом, оскільки вони є спадкоємцями першої черги і їх частки у спадковому майні є рівними, а інших спадкоємців не має. [PERSON] відмовився від оформлення спадщини в нотаріальному порядку, після смерті матері та до теперішнього часу користується житловим будинком самостійно та не допускає позивача у приміщення, у зв'язку із чим позивач вимушена звернутися із відповідним позовом до суду. Для визначення вартості частини спадкового майна [PERSON] звернулась до кваліфікованого оцінщика, вартість його послуг склала 900,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали уточнені та доповнені позовні вимоги, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом та заповітом право власності на 52/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], вселивши її у приміщення, які були їй заповідані її матір'ю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у його письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Так, представник відповідача посилається на те, що позов не підлягає задоволенню з підстав того, що житловий будинок по [ADDRESS] є окремим об'єктом цивільних прав, а такого об'єкту як «частина будинку» не існує, а тому і вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на частину житлового будинку суперечать закону. Водночас і заповіт [PERSON] було складено із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним. Також позивач просить визнати за нею право на спадщину, якого в неї насправді не має, оскільки для нерухомого майна, яке входить до складу спадщини, встановлено спеціальний порядок виникнення права власності, а саме його державна реєстрація. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] повідомила, що її мати мала намір заповісти їй саме вказані у заповіті житлові приміщення, це було її волевиявлення, щодо необхідності вказувати у заповіті частки нерухомого майна вона не знала. Після смерті матері її брат перешкоджає їй користуватися цими приміщеннями, не допускає її. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що позивач є її матір'ю, їй було відомо що бабуся [PERSON] бажала скласти заповіт та визначити ті приміщення, якими будуть користуватися після смерті її мати та її дядько. На теперішній час дядько [PERSON] не бажає надавати її матері право на користування цими приміщеннями. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 грудня 2010 року [PERSON], [INFO], склала заповіт, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], реєстровий №225, яким заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] таким чином: · частину веранди в літ. «а», частину сінів в літ. «б», ганок в літ. «а2», приміщення № 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку в літ. «А-1», надвірні будівлі - літня кухня в літ. «Б», сарай в літ. «Д», бесідка в літ. «Е», вбиральня в літ. «В» - своїй дочці [PERSON], 15.03.1953 р.н; · частину веранди в літ. «а», частину сінів в літ. «б», ганок в літ. «а1», приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 в житловому будинку в літ. «А-1», надвірні будівлі - гараж в літ. «Ж» - своєму синові [PERSON], [INFO] [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції 18.03.2014 складено відповідний актовий запис № 4063 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є її донька - [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини за заповітом після смерті її матері [PERSON] Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Теленкової І.В. від 04.10.2014 відмовлено [PERSON] у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки у заповіті не визначені частки спадкового майна, яке повинно бути успадковано, що суперечить законодавству. В разі наявності спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту було запропоновано звернути до суду, що передбачено ст.. 213 ЦК України. Згідно листа КП «ХМБТІ» від 05.11.2014 за № 1701869, житловий будинок по [ADDRESS] по праву власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Сьомою ХЛНК 19.05.200, р№5-1496. Приміщення №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 в житловому будинку в літ. «А-1», прим. І у веранді літ. «а», ганок літ. «а1», загальною вартістю станом на 25.04.2000 - 8219 грн., що складає 45/100 частин житлового будинку. Приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку літ. «А-1», прим. ІІ у веранді літ. «а», ганок літ. «а2», надвірні будівлі літ. «Б», літ. «Д», літ. «Е», літ. «В», загальною вартістю станом на 25.04.2000 - 8883 грн., що складає 49/100 частин житлового будинку. Погріб літ. «Г», огорожі №№1-3 загальною вартістю станом на 25.04.2000 - 992 грн., що складає 6/100 частин житлового будинку. Гараж літ. «Ж» є самовільною спорудою. Для визначення інвентаризаційної вартості житлового будинку станом на 2014 рік запропоновано провести обстеження житлового будинку з надвірними будівлями. У зв'язку із відмовою відповідача [PERSON] сприяти обстеженню житлового будинку спеціалістами КП «ХМБТІ», позивач [PERSON] звернулась до суб'єкта оціночної діяльності СПД ФО [PERSON], сплативши вартість за проведення оцінки в розмірі 900,00 грн. Відповідно до висновків звіту № 273355_31102014_128 від 31.10.2014 СПД ФО [PERSON], вартість (оціночна) об'єкту оцінки - житлового будинку з прибудовами загальною площею 63,8 м2, житловою 45,1 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає 416040,00 грн. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Враховуючи викладені положення законодавства, а також наявні в КП «ХМБТІ» технічні відомості щодо об'єкту нерухомості, до складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями, який складається з приміщень №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку в літ. «А-1», прим. І у веранді літ. «а», ганок літ. «а1», прим. ІІ у веранді літ. «а», ганок літ. «а2», надвірні будівлі літ. «Б», літ. «Д», літ. «Е», літ. «В», які охоплені заповітом, та погрібу літ. «Г», огорожі №№1-3, які заповітом не охоплені. Гараж літ. «Ж» хоча і охоплений заповітом, однак є самовільною спорудою, не зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому до складу спадщини не входить. Згідно із положеннями ст.. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, що встановлено ст.. 1223 ЦК України. Суд критично оцінює позицію сторони відповідача щодо нікчемності правочину, оскільки жодних належних та допустимих доказів цього суду не надано, а відсутність вказівки у заповіті щодо часток спадкового майна є лише перешкодою нотаріусу вчинити нотаріальну дію. Також суд приймає до уваги пояснення позивача, які не заперечуються стороною відповідача, що між [PERSON] та [PERSON] ще за життя спадкодавця були неприязнені стосунки, і саме з цих підстав [PERSON] оформила заповіт, яким визначила своїм дітям окремі частини приміщень житлового будинку з окремими виходами. За таких обставин відсутні підстави вважати, що [PERSON] не має права на спадкування частини майна, що належала її матері на момент смерті та була заповідана їй. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємцем першої черги, згідно із положеннями ст. 1261 ЦК України, є діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За таких обставин суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 49/100 часток житлового будинку з надвірними прибудовами, до складу яких входять: приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3 в житловому будинку літ. «А-1», прим. ІІ у веранді літ. «а», ганок літ. «а2», надвірні будівлі літ. «Б», літ. «Д», літ. «Е», літ. «В», а також на 3/100 часток житлового будинку з надвірними прибудовами в порядку спадкування за законом, а всього на 52/100 часток житлового будинку з прибудовами за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] щодо вселення її до приміщень житлового будинку, які заповідані їй матір'ю також підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні було доведено, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу користуватися житловими приміщеннями, не допускає її до будинку. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved