Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що 09.06.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, не спілкуються і бажають розірвати шлюбні відносини. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дружини та дитини. На утримання дитини потрібно не менш 2000 грн., у зв»язку з тим, що позивач повинна щомісячно витрачати грошові кошти на лікарські препарати для дитини, вітаміни, дитяче харчування, засоби особистої дитячої гігієни. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в додаткових витратах. На думку позивача відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дружини, з якою проживає дитина, так як він має постійну роботу, отримує високий дохід. Позивач не може працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Жодного джерела доходу, окрім допомоги батьків не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн., в частині позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання дружини просив відмовити. Згідно його пояснень в судовому засіданні на даний час він проживає в м. Жмеринка, тимчасово не працює та не має заробітку, в зв'язку з чим він перебуває в складному матеріальному становищі. Сума аліментів в 2000 грн. є досить обтяжуючою в зв'язку з відсутністю доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.06.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, не спілкуються позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дружини та дитини. Утримання дитини потребує значних затрат, оскільки позивачу необхідно щомісячно витрачати грошові кошти на дитячий одяг, лікарські препарати для дитини, вітаміни, дитяче харчування, засоби особистої дитячої гігієни. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі в додаткових витратах на дитину. Позивач не має можливості працювати, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Жодного джерела доходу, крім допомоги батьків не має. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відсутність у відповідача постійного місця роботи не звільняє його від обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.2 ст. 75 СК право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач допустимими засобами доказування не довела розміру доходів відповідача, який би відповідав спроможнсоті сплачувати аліменти і на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і присуджує до стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дружини [PERSON], до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] року, трирічного віку не підлягають задоволенню, в зв'язку з складним матеріальним становищем відповідача, його тимчасовою непрацездатністю та відсутністю можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial