Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з 09.08.1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 872. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, їхній шлюб носить формальний характер, оскільки вони спільно не проживають. Просить суд, шлюб розірвати. Крім того, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, вона самостійно несе усі витрати повязані з її навчанням та вихованням. Просить суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 643 грн. на кожну дитину щомісячно, проте не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 872 (а.с. 5 ). Від шлюбу в сторін 27.02.2001 року народилась дочка [PERSON] та 14.01.1998 року син [PERSON] (а.с. 8 ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~ жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про\~ побудову\~ сімейних відносин між собою\~ та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік\~ зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана\~ утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік\~ відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування\~ до припинення шлюбних\~ відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена\~ Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому,\~ що шлюб може бути розірвано\~ в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї\~ стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи\~особливий характер сімейних відносин, які склалися\~ в даній сімї, та їх\~ обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням\~ вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері [PERSON], відповідач свого обовязку утримувати неповнолітніх дітей не виконує. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. А тому, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 643 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував їх стан здоровя та матеріальне становище; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також ту обставину, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: approved