Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування на частину квартири, мотивуючи свої вимоги наступним. 14 березня 2014 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстрований під №2-723, вона успадкувала 1/4 частину житлової квартири №103, що розташована за адресою Київська область, м.Ірпінь, вул.Жовтнева буд.158 та отримала відповідний документ, а саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19016176 від 14.03.2014 року, який підтверджує її право власності на дану частину квартири. Цього ж дня, 14.03.2014 року, син її покійної дочки, а відповідно її онук [PERSON], також успадкував 1/2 частку, що становила 1/4 частину квартири №103 по вул.Жовтневій в м.Ірпінь, Київської області. Зазначена 1/2 частина квартири раніше належала на праві власності її рідній дочці, [PERSON], яка померла 14.08.2013 року. Власником іншої 1/2 частини цієї ж квартири був її онук, [PERSON], на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.08.2014 року. Одразу після отримання відповідних документів щодо оформлення спадщини, її онук [PERSON], зник, проте, через невеликий проміжок часу їй стало відомо, що він перебуває на стаціонарному лікуванні в Бучанській міській лікарні. Приїхавши до лікарні, впевнившись в тому, що онук живий, вона захотіла дізнатися в нього за яких обставин він потрапив до лікарні. Під час розмови з онуком, [PERSON], було чітко видно, що він знаходиться в якомусь начебто спянінні, на запитання «що з ним сталося?» він взагалі не міг дати чіткої відповіді, його мова та інтонація не були звичайними для нього, а слова які він говорив повністю не відповідали логічному змісту. У розмові з лікарями, ніхто не міг чітко пояснити, ні який діагноз у [PERSON], ні які ліки йому були прописані для лікування. Приїхавши наступного дня у лікарню та привізши [PERSON] їжу, його не застали, а сусіди по палаті сказали, що він разом з якоюсь жінкою вийшов на вулицю. [PERSON] повернувся до лікарні, однак дати відповідь куди і з ким він ходив, він не зміг. Після виписки онука з лікарні вона із своїм ще одним онуком, [PERSON], декілька разів навідувалися в м.Ірпінь додому до її онука [PERSON], однак побачили, що [PERSON] почав вживати наркотики, а його друзі не давали їм можливості з ним нормально поговорити. Невздовзі її онук, [PERSON], помер, а саме 24.11.2014 року, у віці 38 років в м.Ірпінь, Київської області. Через деякий проміжок часу, знову постало питання про прийняття та оформлення спадщини, оскільки [PERSON] не був одружений, жив сам, дітей в нього не було, а з близьких родичів в нього залишилася вона, рідна бабуся [PERSON] і мала право на спадкування після смерті онука. Звернувшись до Ірпінської міської державної нотаріальної контори, їй повідомили, що належні 3/4 частини квартири №103 по вул.Жовтневій в м.Ірпінь, Київської області покійний онук, [PERSON], за місяць до смерті, а саме 14.10.2014 року подарував спочатку 1/4 частину, трохи раніше, а саме 20.06.2014 року, якомусь [PERSON], а іншу 1/4 частину належної йому квартири якійсь [PERSON], яка зареєстрована за адресою [INFO]. Хто цей [PERSON] та [PERSON] і яке вони мали відношення до покійного онука їй досі не відомо. Таким чином, співвласником 3/4 частин квартири №103 по вул.Жовтневій в м.Ірпінь, Київської області є [PERSON]. Щодо тієї обставини, що її покійний онук не усвідомлював в момент вчинення правочину, а саме договору дарування від 14.10.2014 року, значення своїх дій та не міг керувати ними не має жодного сумніву,адже він тривалий час зловживав спиртними напоями та стояв на обліку в лікаря нарколога. [PERSON] того, її онук, особливо перед смертю часто говорив, що не памятає, що робив вчора, де був, з ким зустрічався, та таке інше. Просила визнати недійсним договір дарування з моменту його укладення частини квартири [ADDRESS], укладений 14 жовтня 2014 року між [PERSON] та покійним [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати з відповідача. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що позов не підлягає задоволенню, права позивача не порушені, спадщину вона не прийняла. [PERSON] того експерт не встановив повної та беззаперечної недієздатності, це поняття віднесено до підвиду дієздатності. Свідки з боку позивача стверджували, що [PERSON] був хворий, інші що здоровий, всі вони є зацікавленими особами, окрім лікарів, які повідомили про збереження поведінки та психічного стану, жодних ліків, які б впливали на його психічний стан не вживав. Експертизою також не встановлено повна неспроможність [PERSON], не встановлена повна беззаперечна недієздатність, оскільки він міг але не в повній мірі. До того ж 14.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування не укладався, його було укладено між [PERSON]М,, [PERSON] та ще однією особою, позивач не зазначила про визнання недійсним договору дарування на яку частину квартири вона просить, взагалі не зрозумілі вимоги позивача. Між трьома особами укладався договір дарування, право позивача ніяким чином не порушено, ні прийняла спадщину, ні проживала разом з [PERSON], співвласник не має ніякого переважного права при укладанні договору дарування, тому просила відмовити в задоволені позову. Свідок [PERSON]І в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був її племінником. Після армії пив, потім бачила у нього в квартирі шприці з чорною рідиною. Поки була жива його мати вона за ним дивилась, а за рік до його смерті вона померла. Останнім часом він казав що попало, вів себе неадекватно, пізнавав не завжди. У нього щось з легенями було. Пояснила, що їй не відомо чи лікувався він від наркозалежності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знав [PERSON], який заходив до нього після відбування покарання, його згубили наркотики. Бачив його за два роки до смерті, уникав його так, як просив позичити гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона крещена мати [PERSON] Після трагічної загибелі брата та батька став вживати наркотики. Завжди приїзджав пяним говорив несінітниці різні, що йому не миле життя. В жовтні лежав в лікарні, вона до нього не їздила, з яким діагнозом лежав не знає. Останній раз бачила його в серпні 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює хірургом Ірпінської центральної міської лікарні, [PERSON] лікував півтора місяця тому добре запамятав. Бачив його кожен день, не бачив щоб він в лікарні випивав. Він ходив, спілкувався з лікарем як всі хворі, розумів значення своїх дій. Хворів на «ВІЛ» та гепатит, всі наркомани хворі на «ВІЛ», але з ними можна спілкуватись. У нас всі хворі адекватні, якщо вони не адекватні то вони в лікарні в якій він працює не лікуються. Історія хвороби велась. До [PERSON] приходила жіночка на імя [PERSON], вона за ним доглядала, приносила ліки, крім неї до нього ніхто не підходив станом здоровя [PERSON] не цікавився, лікування було довгим та дорогим, все купувала жіночка на імя [PERSON]. Снодійні та болезнижуючі препарати не виписувались, приймав антибіотики та промивання робили 4-5 разів на добу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була в дружніх стосунках з [PERSON], познайомились на початку травня в 2011 році, товаришували, спілкувались. Потім коли повернулись із-за кордону [PERSON] повідомив, що у нього мама померла, він захворів та довгий час перебував у лікарні, вона, її чоловік та її подруга його лікували. Він просив їх йому допомогти, так як його родичі в селі не можуть йому допомогти. Коли вона познайомила його зі своєю подругою [PERSON], він попросив його підлікувати і він візьме себе в руки. Коли почали лікувати дізнались, що у нього «ВІЛ». [PERSON] говорив, що подарує 2 частини квартири [PERSON], потім одну у нотаріуса він хотів переписати на [PERSON], так як остерігався своїх родичів та колишніх однокласників. [PERSON] в 2014 році бачила практично кожен день. Коли він захворів в лікарні м.Буча кожен день провідувала, він її впізнавав. Не казав що його хто то заставляє написати договір дарування. В жовтні 2014 року був в нормальному стані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем-хірургом Ірпінської центральної міської лікарні, [PERSON] знаходився на лікуванні в їхній лікарні з пневмонією приблизно два місяці в літку 2014 року, перебував у стаціонарі. Хворий був повністю адекватний, відповідав на питання, її впізнавав, ніякої неадекватної поведінки не помічала. Вживав антибактеріальні препарати та промивання робили. Всі ліки купувала його близька подруга [PERSON]. Снодійне та знеболювальне не призначали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знав з травня 2011 року, познайомила з ним його колишня співмешканка та їхня сусідка. У нього був гараж, ремонтували машину, він гарно малював. В 2013 році у [PERSON] померла мати, в цей час він був за кордоном, коли повернувся в вересні 2013 року стали йому допомагати, він хворів. Він та його дружина допомагали йому, так як він зустрічався з подругою дружини [PERSON]. В Бучанській лікарні [PERSON] лежав з початку червня по кінець липня 2014 року. Кожен день його відвідували, купували ліки. [PERSON] не приймав ні алкоголь ні наркотики. Поведінка його була адекватною. З лікарні вони його відвезли додому. Дома також відвідували, не бачили щоб він вживав алкоголь та наркотики, він міг сам ходити до магазину. Пояснив, що він не знав, що [PERSON] був наркоманом, коли [PERSON] перебував в лікарні в червні 2014 року дізнався, що хворів на «ВІЛ». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знала, так як працювала з його мамою на одному підприємстві та проживали в одному будинку, вони на 7, а вона на 8 поверсі. Після смерті матері [PERSON] різко змінився, часто бачила його пяним, під дією наркотиків, вів себе адекватно. Останнім часом не впізнавав, проходив мимо. Дома був жах, притон, крики. Був період коли він дуже похудів в 2014 році, чула що він був в лікарні. Влітку 2014 року приходив гроші позичати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знала практично з народження, проживали в одному будинку. Поки не попав до місць позбавлення волі був нормальний, а там зламався. Коли померла його мама йому було ні за що жити, все пропивав, вів себе неадекватно, один раз привітається, іншого разу ні. За пів року до смерті лікувався, казав, що погано з легенями, потім сказали, що «ВІЛ». Після смерті матері лежав в лікарні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, [PERSON] знала як сусіда, спілкувались. Про нього нічого поганого сказати не може, останнім часом похудів, спитала, що сталося, він сказав захворів восени 2014 року. Завжди їй допомагав, років 5-6 назад приходив допомагав ремонт робити. В літку 2014 роцу бачила його у дворі, виглядав нормально, привітався, впізнавав її, цікавився її дітьми. В стані алкогольного чи наркотичного спяніння його не бачила. Квартира у нього була в нормальному стані. Його родичів не бачила, друзі приходили. Місяця за 3-4 до смерті бачила його, восени не бачила. Дуже сильно схуд в 2014 році, виглядав хворим чоловіком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знала, прожила з ним один рік в цивільному шлюбі з 2012 до середини 2013 року. Працював, проте постійного місця роботи не було, дитину зустрічав та водив до школи, спиртні напої вживав на свята, курив, не було такого, щоб наркотичні засоби вживав. Розійшлися перед смертю його матері. Помер в листопаді 2014 року, число сказати не може, так як їй зразу не повідомили. Весь час до смерті вона його бачила, похудав, казав, що захворів, вона приїзжала до нього коли він лежав в лікарні м.Буча, а після лікарні була в нього вдома, там було чисто. В літку та восени 2014 року його поведінка сумнівів не викликала. Пити та курити став менше. Випити міг, наркоманом не був. В лікарню його поклали з запаленням легенів, а потім робили операцію, також у нього був «ВІЛ». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знав з дитинства, бачились, спілкувались, поганого нічого не може сказати. Два роки назад помер. До того 2-3 рази на місяць бачились. У нього батько там живе де [PERSON] і знайомих багато. Останнім часом похудав, сказав, що неприємності, захворів. Коли бачились в алкогольному чи наркотичному спянінні не перебував, його впізнавав в вересні жовтні 2014 року, не пив та хотів кинути палити, одягнутий був в чистому. Деякий час проживав з Альоною роки 3-4 назад. В 2014 році був у нього вдома, там був порядок. Судом в межах заявлених вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2014 року спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 14.08.2013 року є її мати [PERSON] на 1/2 частку та син [PERSON] на 1/2 частку, спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з 1/2 частини квартири №103, розташованої за адресою: Київська область, м.Ірпінь вул.Жовтнева будинок №158. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2014 року [PERSON] є власником 1/4 частини квартири №103, розташованої за адресою: Київська область, м.Ірпінь вул.Жовтнева будинок №158. Згідно договору дарування частини квартири від 20.06.2014 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частини квартири №103, розташованої за адресою: Київська область, м.Ірпінь вул.Жовтнева будинок №158. Згідно договору дарування від 14.10.2014 року з однієї сторони [PERSON], [PERSON] дарувальники та з другої сторони [PERSON] обдаровувана уклали договір за яким [PERSON] та [PERSON] подарували у власність [PERSON] 3/4 частини квартири №103, розташованої за адресою: Київська область, м.Ірпінь вул.Жовтнева будинок №158. Згідно актового запису про смерть №458 від 25 листопада 2014 року, [PERSON] помер 24 листопада 2014 року, причина смерті хвороба, зумовлена вірусом імунодефіциту людини. Згідно довідки №229 від 18.06.2015 року лікаря-нарколога Ірпінської міської поліклініки [PERSON] перебував на обліку у лікаря-нарколога. Згідно довідки №379 від 18.12.2015 року лікаря-нарколога Ірпінської міської поліклініки [PERSON] перебував на обліку у лікаря-нарколога з 20.03.2006 року по 30.03.2007 року. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Ірпінській міській лікарні з 20.05.2014 року по 11.07.2014 року з лівобічною деструктивною пневмонією. Згідно довідки №2242 від 28.11.2014 року КЖЕП «Ірпінь» [PERSON] був прописаний та проживав один по день смерті за адресою: [ADDRESS]. Згідно накладної-замовлення №0445 від 26.11.2014 року та квитанції №001411 від 25.11.2014 року, замовником ритуальних послуг для поховання [PERSON] була [PERSON] Згідно висновку судово-психіатричного експерта №142-ц від 16.11.2016 року [PERSON] за життя, в тому і 14.10.2014 року, страждав на хронічний психічний розлад (полі наркоманію залежність від опіатів та алкоголю, канабісу. [PERSON] того, в зазначений час [PERSON] страждав на важке соматичне захворювання деструктивну пневмонію (тобто таку, коли розпадається тканина легень) та емпієму ( скопичення гною в плевральній порожнині). Це захворювання супроводжується вираженною інтоксикацією і, в її наслідок, глибокою астенією. Глибока астенія суттєво впливає на психічну діяльність погіршуючи її. Таким чином [PERSON] 14.10.2014 року внаслідок свого психічного стану не міг в повній мірі усвідомлювати характер та значення своїх дій. Психічні розлади, що малися у [PERSON] 14.10.2014 року, суттєво впливали на його здатність усвідомлювати свої дії, а особливо керувати ними. Згідно ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. При розгляді справи зясовано, що права позивача не порушені, спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] не прийняла. [PERSON] того згідно висновку судово-психіатричного експерта №142-ц від 16.11.2016 року, експерт не встановив повної та беззаперечної недієздатності [PERSON] До того ж експерт в своєму дослідженні посилається на покази свідків, частково їх цитує, проте покази свідків зазначені у досліджені частково відрізняються від тих, що вони надавали в судовому засіданні, а саме свідок [PERSON] в судовому засіданні не казав, що він, тобто [PERSON] був у 2014 році наркоманом, також не казав, що [PERSON] провідували наркомани; експертом не вірно зазначено прізвище свідка [PERSON] замість вірного [PERSON]; а пояснення свідка [PERSON] викладені як від особи жіночої статі, та зазначено, що вони з [PERSON] та Лізою допомагали йому грошима, хоча в судовому засіданні він повідомив що його дружина та сусідка [PERSON] допомагали [PERSON] грошима, тобто [PERSON] і висновку експерта зазначена як дві різні людини, таким чином посилання експерта на покази свідків містять неточності та не в повній мірі відповідають наданим в судовому засіданні показам. Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Свідки з боку позивача стверджували, що [PERSON] був хворий, свідки з боку відповідача стверджували, що здоровий, всі вони є зацікавленими особами, тому суд критично оцінює данні покази, окрім показів лікарів, які не є зацікавленими особами та повідомили про збереження поведінки та психічного стану [PERSON], зазначили, що жодних ліків, які б впливали на його психічний стан він не вживав. Експертизою також не встановлено повна неспроможність [PERSON], не встановлена повна беззаперечна недієздатність, оскільки він міг але не в повній мірі. Дієздатність [PERSON] під час укладення договору дарування було перевірено нотаріусом. До того ж 14.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування не укладався, його було укладено між [PERSON], [PERSON] (дарувальники) та [PERSON] обдаровувана, за яким [PERSON] та [PERSON] подарували у власність [PERSON] 3/4 частини квартири №103, розташованої за адресою: Київська область, м.Ірпінь вул. Жовтнева будинок №158, проте позивач не зазначила про визнання недійсним договору дарування з моменту його укладання якої саме частини квартири № 103, яка розташована за адресою м.Ірпінь вул.Жовтнева будинок №158 вона просить. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування свого позову, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed