Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 20 серпня 2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 862. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, сторони з червня 2018 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Взаєморозуміння та повагу один до одного втрачено, подальше збереження шлюбу не являється можливим і буде суперечити інтересам позивача. Спору щодо сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання сина між сторонами немає. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Позивач надала суду заяву де вказала, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі. просить задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач також не з`явився в судове засідання, надав заяву де зазначив, що визнає заявлені вимоги в повному обсязі. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем [PERSON] заявлених вимог. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований 20 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 862, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження долучене до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначила позивач у позові і це визнається [PERSON] , сторони з червня 2018 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства , не підтримують шлюбних стосунків. [PERSON] також вказала, і дана обставина не заперечується відповідачем, що подальше збереження шлюбу неможливо та не відповідає інтересам позивача. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не отримано доказів, які б давали суду можливість зробити висновок про можливе збереження шлюбу між сторонами. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні, сторони при укладання шлюбу прізвища не змінювали. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved