Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 19 лютого 2002 року, зареєстрованого Кримненською сільською радою Старовижівського району Волинської області. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що подружжя не підтримує стосунків, відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя, тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно з викладеними обставинами та\~з\~урахуванням вищезазначених\~норм закону,\~суд прийшов до висновку, що подальше\~проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 384 грн. 20 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову - 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved