Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 7723, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 10 лютого 2021 року, щодо стягнення у безспірному порядку на задоволення вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» з [PERSON] 25268 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що у вересні 2021 року під час використання належних їй банківських карток, вона дізналась, що її рахунки заблоковані. Нею було з`ясовано, що рахунки заблоковані у межах виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом. Зі змісту цього виконавчого напису вбачається, що з неї на користь відповідача за період з 25.03.2019 по 10.02.2021 стягнуто 7200 грн заборгованості за тілом кредиту, 18018 грн заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками і комісією, 50 грн плати за вчинення виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Позивачка стверджує, що вона не отримувала від відповідача вимоги про погашення заборгованості, не згодна з такою заборгованістю та безспірною ця заборгованість не є. Отже, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не підтверджують безспірності заборгованості, а тому такий напис вчинено з порушенням закону. Ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строк для подання до суду заяв по суті, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича надати до Генічеського районного суду Херсонської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 10.02.2021 № 7723. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Зазначила, що з відповідачем жодних договорів не укладала. Крім того повідомила, що раніше брала кошти, однак не пам`ятає з ким саме укладала договір. При цьому запевнила, що все що вона брала повертала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання явку свого представника не забезпечив. Направив на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просив задовільнити її позовні вимоги та стягнути з нього на її користь тільки 50 відсотків судових витрат, а інші 50 відсотків повернути з державного бюджету. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, старший державний виконавець Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдамака Олена Володимирівна у судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович у судове засідання також не з`явився. Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження, копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою про виклик, направлене йому за адресою, вказаною у Єдиному реєстрі нотаріусів, Укрпошта повернула з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, приватний нотаріус пояснень не надав, ухвалу про відкриття провадження в частині витребування доказів не виконав. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив такі обставини. 10 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 7723, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 7200,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 18018,00\~грн заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією та 50,00 грн за вчинення виконавчого напису, а разом 25268,00 грн. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» 30 квітня 2018 року було укладено кредитний договір № 0965057330. На підставі договору факторингу від 26.03.2019 № 26032019 право вимоги за цим договором передано ТОВ\~«Європейська агенція з повернення боргів». На підставі договору факторингу від 25.01.2021 № 25/01/21 право вимоги за цим кредитним договором передано від ТОВ\~«Європейська агенція з повернення боргів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». На підставі договору факторингу від 25.01.2021 № 250121ФК право вимоги за кредитним договором передано від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет». Крім того, у виконавчому написі також зазначено, що такий вчинено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, цією ж статтею передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон від 02.09.1993 № 3425-XII) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктом 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Пункт 1 Переліку документів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» передбачає, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За змістом виконавчого напису від 10.02.2021 № 7723 його вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 2 (а саме «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») вказаний Перелік документів було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, постанову КМ України від 26 листопада 2014 року № 662 було визнано незаконною та нечинною (в тому числі в частині зазначеного доповнення пунктом 2) постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 10 лютого 2021 року, вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто фактично на підставі правової норми, визнаної судом незаконною та нечинною. Крім того, за змістом п.п. 5.1, 5.2. п. 5 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Наданий позивачкою виконавчий напис від 10.02.2021 № 7723 викладений на окремому бланку, при цьому до нього не прикріплено оригіналу чи дубліката документа, що встановлює заборгованість. Крім того, ухвалу про витребування доказів, а саме документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, приватним нотаріусом не виконано. Відповідачем до суду також не надано документів, які ним було надано приватному нотаріусу при зверненні за вчиненням виконавчого напису та які б підтверджували безспірність заборгованості. Натомість відповідач у своїй заяві до суду зазначив, що визнає позовні вимоги позивачки в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що виконавчий напис від 10 лютого 2021 року № 7723 було вчинено на підставі правової норми, визнаної незаконною та нечинною, відповідачем не спростовано доводів позивачки про те, що заборгованість на стягнення якої було вчинено виконавчий напис є безспірною, а також з огляду на заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, а виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, 50 відсотків понесених позивачкою судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення підлягають стягненню з відповідача. Тоді як інші 50 відсотків мають бути повернені позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved