Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 81 889,36 грн. за період з березня місяця 2019 року по 26.10.2021 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 16.02.2011 р. на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Так як відповідач сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 81 889,36 грн. За розрахунком позивача загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня місяця 2019 року по 26.10.2021 року складає 113 087, 35 грн, а з урахуванням ст.. 196 СК України - 81 889,36 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підста викладених у позові. У судовому засіданні відповідач, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 16.02.2011 р. у справі №2-63/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення з 02.02.2011 року по досягнення найстаршою дитиною повноліття. На примусовому виконанні Сновського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) перебуває виконавче провадження за 27960056 з приводу виконання виконавчого листа 2-63. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за період з квітня місяця 2018 року по лютий місяць 2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 81 889,36 грн. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 316/639/18 (провадження № 61-14237св19) зазначено, що обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) визначила, що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), зазначивши що в останній помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з висновком Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, оскільки сума неустойки в розмірі 113 087, 35 грн. за період з березня місяця 2019 року по 26.10.2021 року розрахована позивачем вірно. Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розміру заборгованості, тому розмір пенні становить 81 889,36 грн., що і підлягає стягненню. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхіднестягнути з відповідача на користь позивача неустойку за простроченим зобов`язанням зі сплати аліментів за період з березня місяця 2019 року по 26.10.2021 року у розмірі 81 889,36 гривні. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved