Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язавши її виселитись з даної квартири та не чинити перешкоди позивачці у здійсненні нею права власності майном, а також вселити позивачку у дану квартиру. Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що вона 03 грудня 2013 року придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №4-3271. Також вказує, що за усною домовленістю між сторонами відповідачка повинна була протягом одного тижня виселитись з квартири та знятись з реєстраційного обліку. Однак, з закінченням вказаного строку, на вимогу позивачки [PERSON] відмовилась виселятись з вищевказаної квартири. Тому позивачка звернулась до суду з дійсним позовом за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позивних вимог [PERSON] та вказала, що 05 грудня 2013 року за заявою [PERSON] слідчим СВ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області розпочато досудове розслідування за фактом за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у ході якого постановою від 03 березня 2014 року [PERSON] визнана потерпілою. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думки сторін та їх представників, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за умовами якого позивачка придбала у [PERSON] у власність вищевказану квартиру. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрований в реєстрі за №4-3271. На даний час позивачка є власником спірної квартири, що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 грудня 2013 року, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 334 ЦК України. За усною домовленістю між сторонами відповідачка повинна була протягом одного тижня виселитись з квартири та знятись з реєстраційного обліку. Однак зі сплином вказаного строку на вимогу позивачки [PERSON] відмовилась виселятись з вищевказаної квартири. Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ч. 4 ст. 334 ЦК України зазначається, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу від 03 грудня 2013 року сторонами не оспорювався. Після укладення вказаного договору [PERSON] не звільнила приміщення та не знялася з реєстрації. Своїми діями відповідачка перешкоджає [PERSON] у здійсненні права приватної власності на вказану квартиру. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved