Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на садовий будинок загальною площею 93,2 м.кв, житловою площею 48,6 м.кв, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , садове товариство «СТЕНД», після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтуванні позову зазначено, що [INFO] помер її батько - [PERSON] 24 жовтня 2017 року позивачка отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0608 га, кадастровий номер: 3221484901:01:023:0060 для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, Малосолтанівська сільська рада. Згодом, вона знову звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, що знаходиться на успадкованій нею земельній ділянці, за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Мала Солтанівка, садове товариств «СТЕНД». Постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03 листопада 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок у зв`язку з не наданням спадкоємцем документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спірний будинок. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 24-25). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2020 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 28-29). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.104-105). Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити (а.с 97). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином (а.с. 108). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання позову відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10 січня 2017 року (а.с. 8). Спадкоємцем до майна померлого є позивач, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та спадковою справою №373/2017 (а.с.9, 35-76). Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМІ № 152670 від 24.10.2017 року спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] із земельної ділянки площею 0,0608 га, кадастровий номер 3221484901:01:023:0060, розташованої на території Малосолтанівської сільської ради у Садовому товаристві «СТЕНД» села Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 080798-17126, виданого 20 листопада 1998 року на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради від 26 червня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 655 (а.с. 11). До кола спадкового майна входить також садовий (дачний) будинок [ADDRESS] . За час свого життя померлий не здійснив державної реєстрації права власності на вищезазначений садовий будинок. А відтак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий (дачний) будинок нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок та право власності на зазначений садовий будинок не зареєстровано на ім`я спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.11.2020 року виданої Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою (а.с.12). Згідно технічного паспорту № 3585, виготовлений на замовлення [PERSON] , садовий будинок під літерою А, погріб під А, прибудова а, сарай Б, убиральня Т, колонка №1, ворота №2, огорожа № 3, вимощення № 4 були побудовані у 1990-1988 роках (а.с.16-18). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved