Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] про визнання частки померлого у спільному майні. Позов мотивований тим [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідача [PERSON] . На день його смерті відкрилась спадщина на належне йому при житті майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку розташовану за адресою : [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №025400, виданого Вінницькою міською радою 17.02.2012 року. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як його дружина. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є також спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлого. \~ \~ \~ Позивач завчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до Першої вінницької державної нотаріальної контори, однак 03.06.2020 року отримала від державного нотаріуса Марценюк С.А. відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,0772 га, кадастровий номер 0510136600:02:088:0229, розташованою за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свою відмову державний нотаріус обґрунтував тим, що земельна ділянка площею 0,0772 га, кадастровий номер 0510136600:02:088:0229, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку (з додатком) серія ЯК № 025400, виданого Вінницькою міською радою 17.02.2012 року надана [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, без визначення розміру часток кожного співвласника. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частка у спільній власності є ідеальною, вказуються арифметичні (у простих дробах) частки. Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Оскільки один із співвласників помер, то визначити його частку у праві спільної власності неможливо, тому що не має можливості з`ясувати домовленість між співвласниками. Оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину, нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено про те, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідача [PERSON] . На день його смерті відкрилась спадщина на належне йому при житті майно а саме на житловий будинок та земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №025400, виданого Вінницькою міською радою 17.02.2012 року. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як його дружина. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є також спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлого чоловіка. \~ \~ \~ Позивач завчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до Першої вінницької державної нотаріальної контори, однак 03.06.2020 року отримала від державного нотаріуса Марценюк С.А. відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,0772 га, кадастровий номер 0510136600:02:088:0229, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свою відмову державний нотаріус обґрунтував тим, що земельна ділянка площею 0,0772 га, кадастровий номер 0510136600:02:088:0229, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку (з додатком) серія ЯК № 025400, виданого Вінницькою міською радою 17.02.2012 року, надана [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, без визначення розміру часток кожного співвласника. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частка у спільній власності є ідеальною, вказуються арифметичні (у простих дробах) частки. Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Оскільки один із співвласників помер, то визначити його частку у праві спільної власності неможливо, тому що не має можливості з`ясувати домовленість між співвласниками. Оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину, нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно дост.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. За положеннями ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Статтею 89 ЗК України встановлено, що співвласникам житлового будинку земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності. Частинами 4,5 цієї статі передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділом частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України частки співвласників земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності співвласників житлового будинку, є рівними. Також закон надає право кожному із співвласників на виділ своєї окремої частки із спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це у позасудовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved