Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав грошові кошти, які знаходились на картці до 12.05.2010 року. Вказує, що у звязку із важким матеріальним становищем у неї виникла прострочена заборгованість, яку вона погашала частково. Разом з тим, 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з неї несплачену в строк за кредитним договором № б/н від 12.05.2009 року заборгованість в сумі 45841,63 гривень. Строк, за який провадиться стягнення 3065 днів, а саме з 12.05.2009 року по 02.10.2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса становлять 1800,00 грн. В подальшому, постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області [PERSON] від 09.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55484029 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 45841,63 грн. на підставі згаданого виконавчого напису нотаріуса № 17465 від 31.10.2017 року. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки правових підстав у банку звертатися до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та вчиняти таку дію не було. Зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Разом з тим, увиконавчому написі нотаріус пропонує стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками, а також 18 799,15 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2159,13 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості). При цьому, кредитним договором, а саме: довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки передбачена сплата пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному кредитному договору. У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 кредитного договору (Умов та правил надання банківських послуг) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту. Проте, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, строк дії кредитного договору закінчився 12 травня 2010 року, а виконавчий напис нотаріусом вчинено 31 жовтня 2017 року, тобто з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором вже минуло більше трьох років. У звязку з чим вважає, що зазначені обставини повністю виключають безспірність наявного боргу, а тому просить визнати виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 17465 про стягнення знеї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.05.2009 року таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні із підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. ). 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] несплачену в строк за кредитним договором № б/н від 12.05.2009 року заборгованість в сумі 45841,63 грн. (а.с. 4). Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області [PERSON] від 09.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55484029 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 45841,63 грн. на підставі даного виконавчого напису нотаріуса № 17465 від 31.10.2017 року (а.с. 6). Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 2 статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік) передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (надалі Порядок) передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При цьому, як слідує із виконавчого напису, нотаріус пропонує стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками, а також 18 799,15 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2159,13 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості) (а.с. 4). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині незаконного стягнення з позивача штрафу й пені за одне й те ж саме порушення, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, у зв'язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved