Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про визнання факту належності їй свідоцтва про право власності [NUMBER] від 08 вересня 2003 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з двох житлових кімнат жилою пл. 29, 3 кв. м., загальною пл. 52, 6 кв. м., яка відображена в технічному паспорті від 28 липня 2003 року. Заявниця обґрунтовує заяву тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору №7/2392 від 14 жовтня 2002 року, укладеного між нею та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в особі голови правління [PERSON] про співробітництво по інвестуванню будівництва житлового будинку [ADDRESS] в м. Одесі. 08 вересня 2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру на ім'я [PERSON]. Однак, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, а прізвище позивачки змінено на дошлюбне - «[PERSON]». У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища в паспорті та в свідоцтві про право власності, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовило заявниці в здійсненні реєстрації права власності на квартиру на її ім'я. Тому, [PERSON] звернулась до суду з дійсною заявою. В судовому засіданні [PERSON] та її представник просили суд задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області і у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення їх представнику судової повістки. Суд, вислухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем, і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору №7/2392 від 14 жовтня 2002 року, укладеного між нею та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в особі голови правління [PERSON] про співробітництво по інвестуванню будівництва житлового будинку [ADDRESS] в м. Одесі, про що свідчить також акт прийому-передачі квартири №7/2392 від 27 червня 2003 року. 28 липня 2003 року на ім'я [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН» був виданий відповідний технічний паспорт. 08 вересня 2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру на ім'я [PERSON] В подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, а прізвище позивачки змінено на дошлюбне - «[PERSON]». У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища в паспорті та в свідоцтві про право власності, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області листом №08.3-4183 від 31 липня 2015 року відмовило заявниці в здійсненні реєстрації права власності на квартиру на її ім'я. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності [NUMBER] від 08 вересня 2003 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради на квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з двох житлових кімнат жилою пл. 29, 3 кв. м., загальною пл. 52, 6 кв. м., яка відображена в технічному паспорті від 28 липня 2003 року. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved