Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. Позов мотивований тим, що 23 липня 2010 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 1324. На даний час позивач перебуває на 33-34 тижні вагітності. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, оскільки сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2015 року, а з березня 2016 року строни проживають окремо. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, на неодноразові звернення позивача про надання матеріальної допомоги не реагує. На даний час позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у декретній відпустці у звязку із вагітністю та пологами, тому позбавлена можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. За таких підстав позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн., до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн., до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судове засідання, призначене на 30.06.2016р. не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 14-15). Разом з тим, в судове засідання, призначене на 18.07.2016р. відповідач не з'явився повторно, конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом як належне повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с.36-37). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 23 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1324, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 23 липня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Разом з тим, як вбачається з листка непрацездатності серії АГУ №672339, [PERSON] з 10.05.2016р. по 12.09.2016р. перебуває у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами. (а.с 5) Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. (ч. 2 ст. 84 СК України) Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, позивач на даний час є вагітною. В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує що позивач на даний час не має власного заробітку, оскільки перебуває у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 5 ст. 84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 900 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки враховуючи те, що позивач на даний час є вагітною (38-40 тиждень вагітності), розмір аліментів в сумі 900 грн. від чоловіка щомісячно суд вважає достатнім та необхідним для утримання дружини. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, незважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial