Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З позовної заяви виходить, що з 13 жовтня 2010 року рідна сестра позивача [PERSON] ( уроджена [PERSON] ) [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який вони зареєстрували у відділі РАЦС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 13. Від шлюбу у них народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO]. 07.10.2018 року після тяжкої та тривалої хвороби сестра позивача [PERSON] померла. Разом з тим, задовго до смерті сестра позивача звернулась з позовом до відповідача та просила розірвати шлюб, укладений між нею та останнім. Ухвалою судді від 18.06.2018 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі, але у звязку з неодноразовими неявками позивача до суду справа тривалий час не могла бути розглянута. Лише 31.08.2018 року Городнянський районний суд Чернігівської області нарешті зумів розглянути справу та задовольнити позов у повному обсязі, погодившись зі всіма доводами та доказами позивача. Однією з причин подання такого позову було переживання сестри позивача, яка була тяжко хвора та розуміла, що в неї залишилось мало часу, за подальшу долю своєї доньки, племінниці позивача Каті. Оскільки сестри немає в живих, позивач наводить її волевиявлення, викладене в листі до суду ( лист є у справі про розірвання шлюбу ( справа № 732/755/18 )) : «мною був позов, в якому я, в загальних рисах обґрунтувала причини такого свого рішення, оскільки для мене це малоприємна подія, я не мала наміру обговорювати дійсні причини. Сподівалась на схожу позицію відповідача, але, мабуть, передчасно, він як мені відомо не зявився у попереднє судове засідання, не впевнена, що зявиться і в наступне, тому з метою недопущення тяганини, вирішила надати більш детальні пояснення щодо мотивів мого звернення до суду, аби не змушувати суд даремно витрачати час на ймовірні відкладення розгляду справи. Я підтримую свій позов, прошу його розглянути за моєї відсутності, оскільки я тяжко хворію, не маю фізичної можливості безболісно прибути до суду, без шкоди своєму здоровю, медичну документацію на підтвердження цього додаю. Викладене нижче прошу вважати моїми поясненнями до позову, тому прошу, за можливості, дослівно викласти у тексті судового рішення. Нажаль, шлюб не склався, незважаючи на всі мої намагання зберегти сімю, оскільки відповідач знайшов іншу жінку, вже тривалий час з півтора року співмешкає з тією жінкою, його не зупинила навіть наявність у нас спільної дитини [PERSON]. Саме тому у цьому році я змушена була звертатись до суду за стягненням аліментів на її утримання, поза як мій матеріальний стан є незадовільним. Маючи негаразди зі своїм здоровям, я хочу привести до ладу свої сімейні справи і припинити цей фактично вже не існуючий шлюб. Більш того, я переживаю за подальшу долю дитини, і в разі, якщо вона залишиться без мене, хочу щоб формальний батько ( відповідач) не поламав її подальше життя, бо та з його боку позбавлена батьківського піклування, тому вважаю, що краще для тієї буде, якщо нею будуть опікуватись мої близькі родичі, котрим вона теж є рідною : моя старша дочка [PERSON], моя мати [PERSON], моя сестра [PERSON], моя племінниця [PERSON]В.». \~ \~ \~ \~Фактично шлюбні стосунки між сестрою позивача та відповідачем були припинені ще раніше, десь з травня 2017 року, коли той, після медичного обстеження довідався, що сестра страждає на невиліковну хворобу рак, і одразу ж пішов з сімї, хоча до цього раніше з 2010 року вони з відповідачем проживали разом з дитиною [PERSON] та матірю позивача у її будинку № 27 по 2-му провулку Саговського у м. Городня. Тепер, після смерті сестри позивача [PERSON] мешкає разом з позивачем у неї вдома у м. Городня по вул. Івана Дудки, 62, разом з тим, не цурається бабусі, інколи мешкає у неї, що є зрозумілим, оскільки мають добрі люблячі стосунки одна до одної. До речі, коли відповідач пішов із сімї спорів стосовно місця проживання дитини не було, той не заперечував, що дитина буде проживати зі своєю матірю, сестрою позивача, саме у матері позивача, фактично це свідчить про те, що він ще тоді відмовився від дитини. Весь цей час відповідач життям доньки Каті не дуже вже й переймався, практично не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та примати участь у її вихованні, і це є зрозумілим, адже він не приховує, що фактично створив собі нову сімю, у нього є жінка, у тієї 3 своїх дітей, він там мешкає, утримує ту сімю, позивач це не засуджує, більш того, не хоче торкатися його сьогоднішнього особистого життя ( хоча у невеличкому місті це все на виду, люди бачать, знають, просто позивачу не хотілося би аби їй це треба було засвідчувати доказами перед судом ). Позивач сподівається, що у суді відповідач сам не буде заперечувати очевидне, позивач не бажає для більш детального доведення цих обставин, викликати до суду свідків, вірить відповідач це зрозуміє. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, тому неможливо сказати, що вона не памятає відповідача, але у відношенні до того, саме в якості батька вже тривалий час не має до нього належних та щирих почуттів, не відчуває тяжіння до спілкування з ним, оскільки за цей час не дуже часто бачила відповідача і перестала отримувати від нього батьківську любов та турботу. Також в спілкуванні з іншими рідними, ніколи про нього особливо не питала та не цікавилися. Більш того, відразу після смерті відбулось декілька моментів, що не можуть характеризувати відповідача, як повноцінного, турботливого батька, чим позивач не бажає образити відповідача. Спочатку відповідач зателефонував позивачу, прохав не стягувати з нього аліменти та заявив, що буде не проти якщо вона тепер зайнялась вихованням та опікою [PERSON], тобто саме в особі позивача він бачив людину, котра це зробить. Потім він змінив точку зору, почав висловлювати до позивача якісь незрозумілі та необґрунтовані претензії аби все було законно і обєктивно. Позивач запропонувала йому отримати розяснення з боку фахівців служби у справах дітей, домовилась з тими, що прийдуть до служби в обумовлене число, позивач цілий день чекала відповідача, але той так і не прийшов та навіть не зателефонував. Також позивач наводить ще приклад, вже після смерті сестри, відповідач зателефонував та сказав, що має вільний час та хоче побути з дочкою, проти чого позивач не заперечувала. [PERSON] також погодилась побути з батьком, чекала від батька спілкування, турботи, можливо якогось знаку уваги прогулянки по місту, якоїсь розваги, гостинця на рівні пригощання солодким, але даремно, дитина просиділа в очікуванні з ранку до пізнього вечора, відповідач так і не зявився, навіть не зателефонував та не повідомив, що не побуде з дитиною. Іншого разу відповідач висловив претензії, нібито йому позивач не дозволяє аби він підвіз дочку на автомобілі зі школи, хоча жодної заборони з боку позивача не було. При цьому він все ж таки привіз дитину зі шкоди, але автомобіль поставив за рогом, щоб з будинку його не було видно. На цьому відповідач не зупинився, вдався до того, що зателефонував та повідомив, щоб зібрали речі дитини, і оскільки він є батьком, то перевозить дочку до с. Бутівка. Коли дитина це почула, то в неї сталася істерика. У с. Бутівка відповідач сам не проживає, там мешкає його батько, [INFO], і хто саме буде займатися восьмирічною дитиною незрозуміло. Дівчинка з 2016 року навчається у Городнянській ЗОШ № 2 та має там установлене коло друзів, котрі їй допомагають у навчанні, спілкуються разом, є колектив вчителів, як знають характер дитини, навички, допомагають набувати освіту. Відповідно є коло дітей з якими вона спілкується за місцем проживання, і всього цього батько намагається позбавити дитину. Місце проживання позивача поруч з місцем проживання її матері, де до цього часу проживала зі своєю матірю [PERSON], що суттєво не змінить її спосіб життя. Після смерті сестри позивача її донька [PERSON] почала проживати разом з позивачем та її дітьми. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, її дітьми та [PERSON] склалися усталені доброзичливі стосунки ( фактично такі відносити тривають з народження [PERSON] ), які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в Городнянській центральній районній лікарні, їй вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, тощо, стан здоровя задовільний, цим займалась її матір, а позивач їй в цьому допомагала. [PERSON] має хист до художньої творчості, саме тому у вересні 2018 року вона була зарахована до складу учнів Городнянської школи мистецтв імені [PERSON] на відділ образотворчого мистецтва, а також відвідує гуртки «Умілі ручки» та «Ляльковий театр». Саме творчість на даний момент допомагає дитині пережити нелегкі часи після смерті матері. Батько [PERSON] участі в цій сфері життя дитини не приймав. Зазначене підтверджує характеристика зі школи. Останній час відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, спілкування мало хаотичний характер, коли він вважав це за потрібне, не враховуючи, що дитина повинна отримувати більш регулярно та системно увагу батька, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення члена повноцінної родини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як це визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а все це і є ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Відповідач не надавав і належної матеріальної підтримки, як за життя матері дитини, так і після її смерті, та не утримує дитину і зараз. Судовим наказом Городнянського районного суду Чернігівської області від 26.01.2018 року з боржника [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його неповнолітньої доньки [PERSON], але той своєчасно і в повному обсязі добровільно сплачувати не став, стягнення здійснювалося в примусовому порядку, останній часом відповідач намагався погасити заборгованість, це не з власного бажання, а як реакцію на посилення відповідальності неплатників аліментів. Відповідач тривалий час не має будь-якого сталого працевлаштування, він перебивається випадковими заробітками, але для цього має постійно виїздити на різний час за межі м. Городня. Тому таке теж свідчить про злісне безпричинне ухилення відповідачем від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, а крім того, він не може повноцінно виконувати функції батька, якщо фактично буде значний час мешкати за межами м. Городня. \~ \~ \~ \~28 листопада 2018 року відбулась ще одна спроба шантажу та залякування [PERSON] та родини позивача, відповідач зателефонував та під час розмови висловив різке незадоволення тим, що позивач оформлює документи стосовно позбавлення його батьківських прав та наполягав на вивезенні дитини до с. Бутівка, незважаючи на захворювання дитини. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Ухвалою судді від 08 січня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Підтвердила обставини, викладені в позові. Вказала, що дитина повинна мати сімю. На даний момент батько її племінниці не спілкується з донькою, не приділяє уваги дитині, не забезпечує її ні одягом, ні ліками. Дитина проживає разом з нею. За час, коли даний позов знаходився у суді, відповідач нічого не зробив, не телефонував, не звертався, не виявив бажання поспілкуватися з донькою. Дитина навчається у 3 класі, відповідач не цікавиться успіхами дитини у школі, не цікавиться чим займається донька, йому це не цікаво. Матеріальну допомогу відповідач не надає, аліменти не платить, після смерті матері дитини виконавче провадження було закрито. Позивач зазначила, що після смерті сестри вона спілкувалась з відповідачем телефоном і той повідомив, що забере доньку в село. Відповідач пішов з сімї за 2 роки до смерті дружини, зараз живе з іншою сімєю, виховує дітей співмешканки. Дитину хотів забрати в село до свого батька і доньки від першого шлюбу. Відповідач має намір обірвати всі соціальні звязки дитини, відвезти доньку до діда в село, хоча сам там не живе. Після смерті матері дитина не хотіла бачити батька, казала, що батько її зрадив, кинувши хвору матір. [PERSON] нагадування про батька для дитини психологічна травма, вони намагаються не згадувати про батька при [PERSON]. Перешкод відповідачу у спілкуванні з дочкою ніхто не чинить, відповідач сам не виявляє такого бажання. Іноді відповідач телефонує доньці, але не частіше ніж один раз на півроку. Утриманням, вихованням, розвитком дитини зараз займається вона. Позивач зауважила, що дитина до неї ставиться лагідно й тепло, крім неї у [PERSON] нікого не залишилось та їй нікуди піти. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що позивач є рідною тіткою малолітньої [PERSON]. Мати дитини сестра позивача померла у 2018 році. З 13.10.2010 року сестра позивача та відповідач перебували у шлюбі та у них народилась донька [PERSON]. Після смерті матері дитина проживає з позивачем. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться дочкою, не платить аліменти, іншої матеріальної допомоги дитині теж не надає. Батько не піклується про внутрішній розвиток доньки, її психологічний стан, не проводить з дитиною разом час. Іноді телефонує з періодичністю десь один раз на півроку. Проживає відповідач у м. Городня, але не намагається приймати участь у житті дитини. Не виконує батьківські обовязки і тому наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи двічі повідомлявся належним чином та останньому два рази направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Бутівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області відповідач зареєстрований проживаючим у [INFO]. Згідно відміток поштового відділення судові повістки про виклик до суду двічі 02.03.2019 року та 21.03.2019 року були особисто вручені відповідачу. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв про поважність причин неявки в судове засідання та відкладення розгляду справи або ж про проведення розгляду справи без його участі до суду не надав ( а.с. 54, 67 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином. Начальник служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надав до суду заяву від 04.03.2019 року за вих. № 01-07/82 з проханням розглянути справу без участі їх представника та просить суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини ( а.с. 52 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення відповідачем причин неявки, відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином двічі повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання жодного разу не зявився, не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом 03 квітня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яку занесено до протоколу судового засідання. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію третьої особи по суті заявлених позовних вимог, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобовязані піклуватися про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобовязані поважати дітей. З дослідженого\~в судовому\~засіданні свідоцтва\~про народження\~серії 1-ЕЛ\~№ 088110 встановлено, що [PERSON] народилася 06 березня 2010 року у м. Чернігів та її батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 22 ). Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 17-20 ). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 329525 [PERSON] померла 07 жовтня 2018 року у віці 42 років у м. Городня, Чернігівської області ( а.с. 14 ). З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні-будинку осіб від 02.11.2018 року, виданої Городнянською міською радою Чернігівської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO], та до складу її сімї входять : [PERSON] колишній чоловік заявника, [PERSON] дочка заявника, [PERSON] син заявника ( а.с. 10 ). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 29.11.2018 року за вих. № 8339 [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO] по 2 пров. Саговського, буд. 27 та разом з нею зареєстровані : її онука [PERSON], [INFO], її онука [PERSON], [INFO] ( а.с. 11 ). З довідки депутата Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] від 29.11.2018 року встановлено, що власником будинку № 27 по 2 провулку Саговський ( колишній Комсомольський ) є [PERSON], де також була зареєстрована та проживала її донька [PERSON] ( уроджена [PERSON] ) [PERSON], яка померла 07 жовтня 2018 року. Також там проживали члени родини останньої її чоловік [PERSON] та їх дитина [PERSON], [INFO]. Скарг сусідів щодо цієї родини не надходило. З травня 2017 року [PERSON] залишив місце проживання, коли після медичного обстеження довідався, що дружина страждає на невиліковну хворобу та пішов з сімї. Дитина [PERSON] після смерті матері мешкає в родині своєї рідної тітки [PERSON] по вул. Івана Дудка ( колишня [PERSON]) [ADDRESS], м. Городня, разом з дітьми тітки [PERSON] та [PERSON] та з рідною бабусею за адресою : 2 пров. Саговського, буд. 27. У сімї існують нормальні відносини. Скарг сусідів щодо цієї родини не надходило ( а.с. 9 ). Згідно характеристики учениці [INFO], [INFO], встановлено, що дитина навчається у школі з 01 вересня 2016 року, дівчинка характеризується позитивно. Має навчальні досягнення достатнього та високого рівнів. Учениця виявляє серйозне ставлення до навчання, інтерес до уроків. Має хороші здібності до читання, природознавства. Завжди старанно готується до уроків, докладає зусилля задля подолання труднощів і досягнення поставленої мети. [PERSON] виявляє хист до образотворчого мистецтва та трудового навчання, не потребує кількоразового пояснення, роботу виконує на високому рівні. Ніколи не відмовляється від доручень учителів. Має гарну память, старанна, уважна, дисциплінована, вміє зосереджуватися на навчальному матеріалі. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Бере участь у житті класу й школи. Дотримується правил поведінки. Дівчинка впевнена в собі, емоційно врівноважена, товариська, завжди в гарному настрої. Батько [PERSON], [PERSON], відвідував школу один раз, коли дівчинка навчалась в першому класі. Мама, [PERSON], приходила до школи, спілкувалась з учителями, виявляла інтерес до шкільного процесу до того часу, поки тяжко не захворіла. Під час хвороби вона підтримувала контакт із педагогами дочки в телефонному режимі. За час хвороби дівчинкою постійно опікувалася бабуся по материній лінії [PERSON]. Вона повністю взяла на себе піклування про [PERSON]. Бабусі, і морально, й матеріально, допомагала сестра матері [PERSON]. Після того, як батько, [PERSON], покинув родину, [PERSON] жила з мамою й бабусею. Після смерті матері дівчинка залишилася з бабусею, на вихідні її забирає до себе тітка [PERSON] ( а.с. 12 ). Городнянським районним судом Чернігівської області 26 січня 2019 року видано судовий наказ, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 06 березня 2028 року ( а.с. 15-16 ). Згідно інформації начальника Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 26.11.2018 року за вих. № 08-43/1/9765/14.5 судовий наказ № 732/57/18, виданий 16.02.2018 року Городнянський районним судом Чернігівської області, про стягнення з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 06 березня 2028 року, надійшов до виконання до відділу 02.03.2018 року. Правові заходи примусового стягнення аліментів до боржника не застосовувалися, так як при виконанні даного виконавчого документу сума заборгованості не перевищувала суму відповідних платежів за 4 місяці. Боржником було сплачено 11.04.2018 року 1894,37 грн., 30.05.2018 року 2000,00 грн., 06.07.2018 року 1000,00 грн., 27.08.2018 року 1000,00 грн.. Заборгованість зі сплати аліментів становила відповідно станом на : 01.04.2018 року -2942,70 грн., 01.05.2018 року 2147,41 грн., 01.06.2018 року -1246,49 грн., 01.07.2018 року 2345,57 грн., 01.08.2018 року 2444,65 грн., 01.09.2018 року 2543,93 грн., 01.10.2018 року 3643,01 грн., 07.10.2018 року 3891,19 грн.. 26.10.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку зі смертю стягувача згідно п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Судовий наказ направлено до Городнянського районного суду Чернігівської області ( а.с. 13 ). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що позивач є її рідною донькою, а малолітня [PERSON] її рідна онука. Пояснила, що її дочка [PERSON] хворіла на онкологію та померла 07 жовтня 2018 року. Вона перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем, у вересні 2018 року подала позов до суду про розірвання шлюбу, шлюб було розірвано. Від шлюбу у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач на день народження дитини не приходив, подарунків дитині не приносив. Дізнавшись про хворобу дружини, відповідач зібрав речі та пішов з сімї. Донька пропонувала відповідачу продати автомобіль та гроші використати на її лікування, але відповідач забрав автомобіль собі та поїхав. З того часту ( кінець 2016 року - початок 2017 року ) відповідач припинив спілкування з сімєю. Іноді телефонує доньці, у школу не ходить, аліменти з вересня 2018 року припинив платити. З дитиною батько не спілкувався, не відвідував, [PERSON] сказала, що батько її зрадив. Відповідач сказав, що забере доньку та відвезе в с. Бутівку, дитина не хотіла їхати в село та плакала. Дитина жила до смерті матері разом з нею. Після смерті матері дитину забрала до себе позивач. [PERSON] живе у позивача, іноді на вихідні бабуся забирає онуку до себе. Свідок вказала, що іноді відповідач привозив гостинці доньці, дитина виходила на 10 хвилин та приносила ті гостинці. Відповідач платив аліменти, а з вересня 2018 року припинив платити аліменти. Чи є заборгованість по аліментах вона не знає. Матеріальної допомоги відповідач дитині не надає, продуктами харчування та одягом теж дочку не забезпечує. Всім необхідним забезпечує дитину позивач, вихованням [PERSON] теж займається позивач. Дитина відвідує музичну школу. На даний час відповідач проживає в іншій сімї з іншою жінкою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що вона сусідка [PERSON] та її покійної доньки [PERSON]. Пояснила, що відповідач особливої уваги дитині не приділяв, а як захворіла [PERSON] весною 2017 року, вона відповідача взагалі не бачила. Останній не зявлявся, донькою не цікавився. Дитину на днь народження не вітав, дочка йому байдужа. Свідок вказала, що вона є сусідкою та дуже добре знає сімю [PERSON], живе поруч з 1981 року. [PERSON] росла у будинку бабусі разом з матірю та відповідачем. [PERSON] померла 07.10.2018 року, до смерті дитина жила разом не нею, а зараз дівчинка живе з позивачем. Відповідач з весни 2017 року там не проживає, він пішов з сімї та більше вона відповідача не бачила. [PERSON] буває у бабусі, вона охайна, доглянута, вихована та матеріально забезпечена, дитиною повністю займається позивач. Батько дитиною не цікавиться, ніякої допомоги не надає, байдуже ставиться. Навіть на похорон дружини не прийшов, щоб підтримати свою дитину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що дитина її похресниця. З померлою кумою [PERSON] вони часто спілкувалися. Відповідач її кум. Коли [PERSON] захворіл,а відповідач не підтримав її, а пішов з сімї. Вона з відповідачем розмовляла про допомогу, але той повідомив, що у нього немає грошей. Відповідач дитину не відвідував, не цікавився дочкою, в школу не ходив. Вона з відповідачем давно не спілкувалась та тривалий час його не бачила. [PERSON] на початку 2017 року, гроші на лікування збирали всім районом, а відповідач, дізнавшись про діагноз, покинув дружину та пішов з сімї. [PERSON] жила у матері, [PERSON] жила теж там. Свідок вказала, що вона провідувала куму та похресницю, останній раз 06.03.2018 року, відповідача там не було. Дитина доглянута, з позивачем дитина має добрі взаємовідносини. Їй відомо, що відповідач аліменти не платить з того часу, як дізнався, що померла [PERSON]. Допомоги дитині ніякої не надає. Вони розлічились вже перед смертю [PERSON]. Відповідач пішов жити в іншу сімю. Про батька дитина не згадує. Спочатку дівчинка ображалась на батька, болісно сприйняла, що батько пішов з сімї. [PERSON] мовчить і вони намагаються не згадувати про батька, щоб не травмувати дитину. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.02.2019 року за № 01-32/121 встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], так як це робиться в інтересах дитини ( а.с. 53 ). Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] в порушення ст. 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти. У сукупності вищевказані факти свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на ухилення відповідачем від виконання батьківських обовязків по вихованню своєї дитини та наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його дочки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved