Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.10.2014р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1618 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач часто принижував позивача нецензурною лексикою в присутності їх малолітнього сина, між сторонами постійно виникали сварки, що спричиняли позивачу та сину душевні страждання. Неодноразово відповідач йшов з дому та повертався тільки через декілька діб, інколи через тиждень. В грудні 2016 року відповідач залишив позивача та дитину, і з тих пір ведення спільного господарства та спільне проживання припинено. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем не можливе, а тому позивач просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 08.10.2014р., після розірвання шлюбу залишити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] з позивачем, змінити прізвище після розірвання шлюбу на [PERSON]. 05 липня 2018р. позивачем [PERSON] подано заяву про залишення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини без розгляду. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року позовна вимога [PERSON] про визначення місця проживання дитини залишена без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовну заяву про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти її задоволення. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2014р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1618, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе змінити позивачу [PERSON] прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved