Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою, за якою просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу - технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виданого на [PERSON] ( [PERSON] (рос. мовою)) виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 23.03.1993 року та зареєстровано за реєстровим номером №38/32280, який виправлено на реєстровий номер 238/32280-а. В обгрунтування заяви [PERSON] зазначає, що для подальшого розпорядження своєю власністю, а саме квартирою за [ADDRESS] , їй необхідно встановити, що технічний паспорт на цю квартиру дійсно належить їй, адже її прізвище на момент його видачі та і на даний момент було і є « [PERSON] » укр. та « [PERSON] » рос. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.01.2021 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та призначено судове засідання на 11.02.2021р 11 лютого 2021р. заявник та представник заінтересованої особи Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явились. Від заявника надійшло клопотання, за яким вона просить суд розглядати заяву про встановлення належності правовстановлюючого документу за її відсутності. Також вказує про те, що обставини і заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи. У матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення особі копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії заяви [PERSON] . Клопотань про відкладення розгляду справи від заінтересованої особи до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі наведених положень ЦПК України, а також з огляду на клопотання заявника про розгляд справ за її відсутності, суд вирішив розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридична значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення належності їй, [PERSON] , правовстановлюючого документу - технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оскільки її прізвище в паспорті [PERSON] не збігається з прізвищем у технічному паспорті, де вказано [PERSON] . Так, судом встановлено, що в технічному паспорті та реєстраційному посвідченні, виданому виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на квартиру [ADDRESS] , власником цієї квартири значиться [PERSON] (рос.) на підставі довідки ЖБК «Темп-11» № 963 від 24.03.1992р., про що записано в реєстрову книгу №28 за реєстровим номером 238/32280 від 23.03.1993р. Крім того, в листі Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2020 року КВ-2020 №37167 також вказано, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] (рос. мова) на підставі довідки ЖБК «Темп-11» від 24.03.1992 №963 та зареєстрованого в Бюро 23.03.1993р. за реєстровим номером 238/32280-а. Також в листі зазначено, що при реєстрації було допущено помилку в реєстровому номері, а саме було вказано «238/32280» правильно читати «238/32280а». З наданого заявницею свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 15.11.1980 року [PERSON] (рос.), [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] (рос.), [INFO] . Після укладення шлюбу [PERSON] (рос.) отримала прізвище [PERSON] (рос.). У паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві, також стоїть відмітка про реєстрацію шлюбу з [PERSON] . Згідно цього паспорта прізвище заявниці, [INFO] , російською мовою [PERSON] , українською мовою [PERSON] . За таких обставин, наданими заявницею доказами, а саме свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.11.1980р., паспортом серії [NUMBER] , виданим Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві, доведено, а судом встановлено, що правовстановлюючий документ - технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виданий на [PERSON] виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 23.03.1993р. та зареєстрований за реєстровим номером №238/32280, який виправлено на реєстровий номер №238/32280-а, дійсно належить [PERSON] , [INFO] . Крім того, як вбачається за паспортом, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення і необхідний їй для можливості подальшого розпорядження своєю власністю. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

Outcome: approved