Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17 вересня 2005 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам сина, оскільки відповідач сімейним стосункам уваги не приділяє взагалі, живуть окремо протягом місяця, нормальне спілкування відсутнє дуже тривалий час. Веденням сумісного домашнього господарства не займаються. Фактично їх шлюбні відносини припинили існувати, так як сумісно проживати разом вже неможливо. Відносини супроводжуються постійними сварками та суперечками, за глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки все це відображатиметься на психологічному розвитку сина. Примирення між ними неможливе. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народження, зареєстрований 17 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, залишивши після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 17 вересня 2005 року [PERSON], [INFO], уродженець с.Русаково, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, та [PERSON], [INFO], уродженка міста Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №163 у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 551,20 гривня.

Outcome: approved