Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина та компенсацію половини витрат. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний 13.02.2012 року та мають спільного сина [PERSON] . Позивач разом з сином зареєстрована в місті Одесі, мають оформлені посвідки на тимчасове проживання. Відповідач жодної допомоги на утримання спільного сина не надає. Син повністю знаходиться на піклуванні та матеріальному забезпеченні позивача. Син [PERSON] є студентом Інституту інформатики та управління в мсті Жешув Республіка Польша. Навчання провадиться на платній основі. Позивач сплатила за перший рік навчання 41499,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2020 року. Крім того позивач несе витрати на житло сина та саме вона оплатила його проїзд до місця навчання. У зв`язку з чим просить стягнути половину витрат з відповідача. Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що має ще двох неповнолітніх синів, на утримання яких з нього стягуються аліменти у розмірі ј від усіх видів заробітку на кожну дитину. Крім того відповідач вважає, що позивач безпідставно звернулась до суду з позовом оскільки син є повнолітнім та наразі навчається та проживає на території Польші, а тому з відповідним позовом має право звертатись саме син, а не позивач. В судовому засіданні 12.04.2021 року до участі у справі у якості третьої особи на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] . 17.05.2021 року третя особа надав суду заяву, в якій повідомив, що повністю підтримує вимоги позивача, на території України він проживає з мамою, у Польщі навчається, повністю утримує його також матір. Позов просив задовільнити, справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] . [PERSON] є студентом Інституту інформатики та управління у м. Жешув Польша. Він навчається на факультеті «Журналістики та суспільної комунікації» на денній формі, навчання є платним. Зазначена обставина підтверджується довідкою про прийняття іноземця на денне навчання (а.с. 42). Прийнятий на навчання він на період з 01.10.202 року по 30.09.2023 року. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх доходів та компенсацію додткових витрат, які складаються з вартості навчання, оренди житла, вартості страховки при оформлені візи та витрат на проїзд до місця навчання. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У справі, що розглядається з досягненням повноліття [INFO] [PERSON] втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітнього сина. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2020 року у справі №521/4397/17. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті витрат на проживання, вартості навчання та квитків, оскільки норми глави 16 СК України не передбачають обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, що навчається. Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач разом з відзивом надав суду належним чином завірені копії судового наказу від 21.10.2014 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 2012 р.н. у розмірі ј усіх видів заробітку та судовий наказ від 09.2019 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмір2016 р. н. і ј усіх видів заробітку. Суд вважає, що наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей та стягнення з нього аліментів у розмірі Ѕ всіх його доходів має бути враховано судом при визначені аліментів на утримання повнолітнього сина відповідача, що продовжує навчання. Суд вважає, що доводи представника позивача щодо того, що відсутні докази реальної сплати аліментів в даному випадку не можуть бути підставою для неврахування судом факту наявності у відповідача двох неповнолітніх дітей. Виконання чи ухилення від виконання відповідачем судових наказів не як не змінює тієї обставини, що з нього стягнуто вже 50% всіх видів доходу. З урахуванням викладеного суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути 1/6 частину всіх видів його доходу в якості аліментів на утримання повнолітнього сина. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнена від судового збору, інша частина вимог не підлягає задоволенню, а тому не має підстав для стягнення з відповідача судового збору.

Outcome: partial