Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ«УкрСиббанк», у якому просила визнати договір іпотеки №\~11371230000/11371232000/2/3 від 14.07.2008р. недійсним, посилаючись виключно на несправедливість положень кредитного договору, на забезпечення якого було укладено спірний договір іпотеки, а також на укладання його під впливом обману. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представником позивача у судовому засіданні надані суду заперечення, в яких він, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 14.07.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11371230000 (далі Кредитний договір), згідно умов якого банк надав останньому кредит у сумі 40\~000,00\~доларів США, що дорівнює еквіваленту 193\~684,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а [PERSON] зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається у договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті (а.с.13-16). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором 14.07.2008р. між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» також укладено договір іпотеки №\~11371230000/11371232000/2/3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 10842 (далі Договір іпотеки), згідно з яким позивачем в іпотеку передано наступне нерухоме майно: в житловому будинку літ. А-10 квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 15.11.2000р. за реєстровим № 4888. Відповідно до п.1.3 Договору Іпотеки Іпотекодавець та Іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами Кредитного договору, що обумовлюють основне зобовязання в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобовязань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорам. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобовязань, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобовязань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами Кредитного договору, що обумовлюють основне зобовязання. Сторони підтверджують, що іпотекою згідно цього договору забезпечується також і розмір зобовязань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, що обумовлюють основне зобовязання. Згідно з чч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним Договору іпотеки, позивач посилається виключно на порушення, які, на його думку, мали місце під час укладення Кредитного договору (несправедливість та незаконне надання кредиту у доларах США, ненадання детального графіку платежів, введення в оману позичальника щодо розміру місячного платежу). Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів, ст.ст.215, 230 ЦК України наведені позивачем обставини можуть бути підставою оспорювання правочину, а не його нікчемності. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки позивачем не надано доказів визнання судом недійсним Кредитного договору з наведених позивачем підстав, а також враховуючи презумпцію правомірності правочину, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факт недійсності Кредитного договору, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним Договору іпотеки на підставі ч.2\~ст.548\~ЦК\~України. Враховуючи, що позивачем не наведено інших підстав недійсності оспорюваного Договору іпотеки, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed