Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що від шлюбу з відповідачем має двох доньок: [PERSON] та [PERSON], які на даний час навчаються у вищих навчальних закладах. Стверджує, що не має достатніх коштів для того, щоб самостійно повній мірі забезпечити навчання доньок у вищих навчальних закладах, оскільки витрати на їх навчання, в тому числі поїздки до м.Києва, де навчаються, та додому, витрати на придбання підручників, методичних матеріалів, канцелярського приладдя, харчування та одягу є досить значними. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Також зазначає, що доньки навчаються на платній формі. Нею оплачено навчання доньок на суму 65 000 грн. [PERSON] витрати вважає додатковими витратами на дітей. А тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення ними двадцяти трьох років, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30 000 грн. та додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] в розмірі 35 000 грн. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилась. В заяві, поданій на ім'я суду, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З свідоцтв про народження видно, що [PERSON] народилась [INFO], а [PERSON] народилась [INFO], її батьками є сторони по справі. Відповідно до довідки №583 від 19 січня 2018 року, [PERSON] навчається на четвертому курсі денної форми навчання в Національному авіаційному університеті IV рівня акредитації з 01 вересня 2014 року, закінчує навчання 30 червня 2018 року. Згідно із до довідки №417 від 24 січня 2018 року, [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка з 01 вересня 2017 року, закінчує навчання 30 червня 2021 року. В договорі №14-1/ОФ про навчання, укладеного 18 серпня 2014 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON], вказано, що вартість навчання [PERSON] за однин навчальний семестр становить 7085,00 грн., вартість навчання за однин навчальний семестр, як правило, відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 1417,00 грн. на місяць. Внесення позивачем оплати за обумовлену в договорі вартість навчання підтверджується фіскальними чеками, а саме сплачено 45 349 грн. За договором №3016 про надання освітньої послуги (навчання), укладеного 09 серпня 2017 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та [PERSON], вказано, що загальна вартість навчання [PERSON] становить 105 000 грн. З фіскальних чеків видно, що позивачем, за навчання доньки [PERSON], внесено оплату на суму 26 250 грн. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У п. 20 постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що на утриманні позивача перебувають повнолітні доньки [PERSON] та [PERSON], які продовжують навчання. Згідно із довідки про доходи №22/01-2018-01 виданої 22 січня 2018 року ТзОВ «Лесик», позивач працює у даному товаристві, її середньомісячний дохід становить 3 208 грн. Позивачу важко одній утримувати доньок, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Враховуючи те, що повнолітні доньки сторін продовжують навчання, у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, знаходяться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні доньок, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітніх доньок, які продовжують навчання. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], які продовжують навчання, у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, такий розмір аліментів є належним захистом прав доньок сторін та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітніх доньок сторін, вартості навчання та їх життєвих потреб. Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогу позивача про те, що розмір стягуваних аліментів, який не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки посилання на положення ст.200 СК України стосується лише обставин стягнення аліментів. Держава гарантує необхідний мінімум стягуваних аліментів лише неповнолітнім дітям, ст.201 СК України не передбачає застосування вимог ч.2 ст.182 СК України до обов'язку утримання повнолітніх дітей. Тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, то суд приходить до таких висновків. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15. З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину за правилами ст.185 СК України - відсутні, відповідні витрати вже включені до розміру аліментів, стягнутих на утримання доньок, які продовжують навчання, суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved