overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 21 серпня 2017 року позичила відповідачу грошову суму в розмірі 31848,00 гривень з терміном повернення до 20 вересня 2017 року. Оскільки, відповідач покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2017 року [PERSON] позичила [PERSON] грошову суму в розмірі 31 848,00 гривень з терміном повернення до 20 сересня 2017 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на імя позивача. [PERSON] покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 21 серпня 2017 року. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, витрачених на навчання неповнолітнього сина. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, посилаючись на те, що 16.02.2006 року народила дитину [PERSON], батьком якого є відповідач. У звязку з захворюванням, лікування дитини потребує значних матеріальних витрат, які відповідач в добровільному порядку не надає, у звязку з чим позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.2006 року народилась [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з історії розвитку дитини КУ «Дитяча міська поліклініка № 7» [PERSON], [INFO] страждає неврологічними захворюваннями. Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій, в січня 2015 року позивач відповідно до призначень лікаря витратила на лікування дини 2\~685 гривень 43 копійки. Батько дитини участь у додаткових витрат на дитину, що викликані її захворюваннями, в добровільному порядку не приймає. Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, враховуючи, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрат на [PERSON], [INFO], що викликані особливими обставинами в розмірі 1342,72 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Згідно наданого розрахунку за надання правової допомоги від 04.05.2015 року, позивачем понесені витрати на правову допомогу в сумі 700,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що 24 квітня 1998 року народила дитину [PERSON], батьком якої є відповідач. 01.09.2015 року [PERSON] розпочала навчання в Одеському національному університеті, з оплатою за весь час навчання в сумі 69\~708,00 гривень. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати додаткові витрати на утримання дитини, повязані з її навчанням, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь 34\~869,00 гривень в рахунок відшкодування 50 % вартості навчання дитини, в тому числі 7\~510,00 гривень сплачених за навчання на 1 курсі в період 2015-2016 навчальний рік та 27\~359,00 гривень за навчання на 2,3,4 курсах, а також понесені нею судові витрати, справу просить розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 1998 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно договору № 35-1-533-2015 про індивідуальну підготовку бакалавра, 01.09.2015 року [PERSON] розпочала навчання в Одеському національному університеті, з оплатою за весь час навчання в сумі 69\~708,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] здійснена оплата за навчання доньки [PERSON], за період 2015-2016 навчальний рік в сумі 15 020,00 гривень, загальна вартість навчання складає 69\~708,00 гривень . Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати додаткові витрати на утримання дитини, повязані з її навчанням. Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обовязок участі у додаткових витратах на дитину покладається на батьків до досягнення нею повноліття. 24 квітня 2016 року [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим суд вважає можливим, стягнути з відповідача додаткові витрати на її утримання, повязані з її навчанням за період 2015-2016 учбового року, тобто до досягнення повноліття, в сумі 7\~510,00 гривень, що становить 50 % вартості навчання. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в сумі 8400 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав що сплачує аліменти щомісяця в розмірі 600-700 грн., проживає з батьками та вважає що оплата за навчання не є додатковими витратами. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від подружнього життя мають дочку [PERSON] [INFO], яка навчається на денній формі в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі на 3 курсі та не знаходиться на повному державному забезпеченні. Навчання за індивідуальним договором (платне). Стипендія не призначається. Відповідно до договору №4 про підготовку молодшого спеціаліста (кваліфікаційного робітника) укладеного між Рівненським кооперативним економіко - правовим коледжем та [PERSON] плата за надання освітньої послуги становить за 1-й рік навчання 5400 грн., за 2-й рік навчання 5600 грн., за 3-й рік навчання 5800 грн. В матеріалах справи наявні оригинали квитанцій про оплату за навчання за 3-й рік навчання в розмірі 5800 грн.. Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст..185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що навчання за індивідуальним договором (платне) неповнолітньої дочки у економіко-правовому коледжі є додатковою витратою в якій батько зобов'язаний брати участь. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, інших осіб на утриманні не має, тому стягує з нього на користь позивача, половину, документально підтверджених позивачем, коштів за навчання неповнолітньої дочки в сумі 2900грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір, сплачений позивачем при пред'явленні позову в сумі 229,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 28.12.2017 р. позивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. 31.01.2017 р. Чутівський районний суд Полтавської області ухвалив рішення, яким в задоволенні позову відмовив. При ухваленні зазначеного судового рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Питання про додаткове рішення розглядається за власною ініціативою суду. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.\~ Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі - частина перша статті 82 ЦПК), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при ухваленні судового рішення. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 551 грн. 20 коп. Згідно матеріалів справи, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 14650,86 грн. заборгованості по аліментах. Судовий збір, який підлягає сплаті за подання зазначеного позову становить 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 31.01.2017р. не вирішено питання про стягнення з позивача судового збору, сплату якого ухвалою суду від 28.12.2016р. було відстрочено до ухвалення рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат з позивача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2013 року вона позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США зі сплатою 2% щомісячно, які останній зобов'язався повернути до 21.04.2014 року. Крім того, 21.05.2014 року [PERSON] було надано у позику [PERSON] 1000,00 доларів США зі сплатою 2 % щомісячно строком на 6 місяців. Проте, до цього часу відповідач зобов'язання не виконав. Станом на 11.11.2014 року суму боргу відповідача становить 11200,00 доларів США, з яких: 9000,00 доларів США - основний борг; 2200,00 доларів США - відсотки. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за позикою в розмірі - 11200,00 доларів США. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі. Сторони в судове засідання не з'явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору позики укладеного 21.10.2013 року позичив у [PERSON] суму в розмірі 8000,00 доларів США, яку зобов'язувався повернути до 21.04.2014 року (а.с. 6). 21.05.2014 року [PERSON] було надано у позику [PERSON] 1000,00 доларів США зі сплатою 2 % щомісячно строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою (а.с. 6). Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Зобов'язання за договором позики відповідач виконав частково, сплачено [PERSON] відсотки в розмірі 2200,00 доларів США., що не заперечила остання в судовому засіданні. Отже, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу за позикою в розмірі - 9000,00 доларів США. В задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 1178,10 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що 09 серпня 2004 року народила дитину [PERSON], 05 листопада 2009 року народила дитину [PERSON], батьками яких є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а утримання дітей потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги просить суд їх задовольнити. Відповідач, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просить розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2004 року народився [PERSON], 05 листопада 2009 року народився [PERSON], батьками яких є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у звязку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. Також при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 888,50 гривень щомісячно на кожну дитину, що дорівнює ? частині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік». На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що 03 жовтня 2004 року народила дитину [PERSON], 22 серпня 2016 року народила дитину [PERSON], батьком яких є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а утримання дітей потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги просить суд їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак не згодний з розміром аліментів, визначеним позивачем, справу просить розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2004 року народилась [PERSON], 22 серпня 2016 року народилась дитина [PERSON], батьками яких є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини. Також при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, визначений довідкою № 104 від 26.09.2017 року, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, в розмірі 3500,00 гривень щомісячно на кожну дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з неї суму боргу у розмірі 134700 доларів США та 16180 євро, проценти за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.03.2020 року по день постановлення рішення суду в розмірі облікової ставки Національного банку України та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] отримала у [PERSON] позику на загальну суму 134700 доларів США та 16180 євро та зобов`язалась повернути вищевказані кошти, що підтверджується розписками. Враховуючи, що відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання та не було своєчасно повернуто суми позики позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Свій позов мотивує тим, що вироком Турійського районного суду, який набрав законної сили 29.08.2013 року, задоволено її цивільний позов та стягнуто з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 70000,00 грн. Однак, відповідач тривалий час не виконує дане рішення суду. 07.02.2017 року в користь позивача стягнуто 24487,13 грн. Залишок боргу становить 45512,87 грн., який не погашений до цього часу. [PERSON] належним чином не виконує своїх грошових зобовязань, тому з неї підлягають стягненню інфляційні витрати за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми , які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. За період з 06.11.2014 року до 07.02.2017 року інфляційні витрати становлять 50804,99 грн, за період з 07.02.2017 року до 06.11.2017 року 4104,12 грн., а всього 54909,11 грн. Три відсотки річних від простроченої суми за період з 06.11.2017 року до 07.02.2017 року становить 824,00 грн., а за період з 07.02.2017 року до 06.11.2017 року становить 272,00 грн., а всього 1096,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed