overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у виді 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач позов підтримала, представник відповідача позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Стремигород Коростенського району померла мати позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Належність [PERSON] вказаної частини будинку, 1948 року побудови, підтверджується довідкою Стремигородської сільської ради №48 від 24.01.2019 року, згідно з записом в погосподарській книзі №2 (2001-2995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ) та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Коростенською районною державною нотаріальною конорою Житомирської області 13.04.1995 року. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судом оцінюються у сукупності з іншими доказами. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ні за законом, ні за заповітом не має. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листів Коростенської районної державної нотаріальної контори позивач звернулась до нотаріальної контори, заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у виді житлового будинку [ADDRESS] . Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на спадковий будинок не проведено державну реєстрацію. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Сторони клопотали про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримала, представник відповідача позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Бондарівка Коростенського району померла мати позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок [PERSON] прийняла у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не провела державної реєстрації права власності на нього. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала в рівних долях своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємці майна [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок, на спадщину після смерті матері не претендує. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листа нотаріуса та даних спадкової справи № 106/2019 позивач звернулась до нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй відмовлено, оскільки державну реєстрацію на даний житловий будинок не проведено. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. При цьому, прийняття частини спадщини позивачем свідчить про прийняття нею спадщини в цілому, тому право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у виді житлового будинку [ADDRESS] . Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті сестри, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Сторони надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримала, представник відповідач покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в м.Коростені померла сестра позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок [ADDRESS] . Належність [PERSON] - 8/15 частин вказаного будинку, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом посвідченого Коростенською міською державною нотаріальною конторою 04.07.1996 року р. № 2-1510, а 7/15 частин будинку свідоцтвом про право на спадщину за заповітом посвідченого Коростенською міською державною нотаріальною конторою 26.07.1996 року р. № 2-1727 . Позивач являється спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листа нотаріуса позивач звернулась до нотаріальної контори, заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н, з позивачем, посилаючись на те, що дитина фактично проживає з позивачем, а відповідач не має можливості надати дитині гідні умови проживання, не бажає займатися його вихованням, має нестабільний дохід. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином; позивач надала до суду заяву, згідно якої просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їм відповідають. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8) Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10,15) Умови проживання дитини добрі, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, матір'ю створено всі умови для повноцінного розвитку, проживання та відпочинку сина. В свою чергу, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] проти проживання сина з позивачем не заперечував. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються висновком виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 грудня 2013 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] (а.с. 32-33), а також іншими матеріалами справи. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, який в подальшому уточнила, зазначивши, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно у виді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на вказане спадкове майно не пройшло державної реєстрації. Просила встановити факт належності спадкодавцю 1/2 частини квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач позов підтримала, відповідач та третя особа [PERSON] позов визнали. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в м.Коростень помер чоловік позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Належність [PERSON] вказаної частини квартири, підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 05.05.1995 року (видане згідно з розпорядженням від 15.03.2019 р. №20). За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] , яка не заперечує проти прийняття спадщини [PERSON] , позивачем у справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ні за законом, ні за заповітом не має. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листа Коростенської районної державної нотаріальної контори позивач звернулась до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки право власності на вказане спадкове майно не пройшло державної реєстрації. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені, мотивуючи свої вимоги наступним. 03.04.2015 р. ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» укладено договір № 179/1/ШК купівлі-продажу майнових прав із [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості у вигляді квартири - за адресою [ADDRESS] . Позивачем здійснено повну оплату вартості майнових прав відповідно до умов договору №170/1/ШК, а отже виконано взяті на себе зобов`язання перед відповідачем. Відповідач зобов`язався ввести в експлуатацію об`єкт будівництва у термін - 4 квартал 2016 року, однак в зазначений термін будівництво будинку не було завершено, відповідно і в експлуатацію він зданий не був. З огляду на наведене позивач просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ФАРБИ УКРАЇНИ» на свою користь суму у розмірі 2 863 800 грн. 00 коп. в якості пені відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та судові витрати. Провадження у даній справі відкрито 19.07.2018 року, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження з огляду на положення ст.ст. 189,274 ЦПК України. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2019 р. за № 01-08-41 відповідно до п.п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи. 04.02.2019 р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва справу прийнято до провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, до суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені, мотивуючи свої вимоги наступним. 20.07.2015 р. ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» укладено договір № 113/2/ШК купівлі-продажу майнових прав із [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості у вигляді квартири - за адресою [ADDRESS] . Позивачем здійснено повну оплату вартості майнових прав відповідно до умов договору №113/2/ШК, а отже виконано взяті на себе зобов`язання перед відповідачем. Відповідач зобов`язався ввести в експлуатацію об`єкт будівництва у термін - 4 квартал 2016 року, однак в зазначений термін будівництво будинку не було завершено, відповідно і в експлуатацію він зданий не був. З огляду на наведене позивач просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ФАРБИ УКРАЇНИ» на свою користь суму у розмірі 7 767 700,05 грн. пені відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та судові витрати. Провадження у даній справі відкрито 19.07.2018 року, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження з огляду на положення ст.ст. 189,274 ЦПК України. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2019 р. за № 01-08-49 відповідно до п.п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи. 04.02.2019 р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва справу прийнято до провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, до суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Криворізький завод технологічного обладнання» (далі Товариство), посилаючись на те, що відповідачем не була своєчасно виплачена заробітна плата при звільненні. На підставі цього просила стягнути заборгованість в сумі 5300 грн. 00 коп., а також середній заробіток з 23 травня 2014 року із розрахунку 61 грн. 42 коп. в день та 300 грн. 00 коп. відшкодування немайнової (моральної) шкоди. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відомостей про поважність причин неявки у судове засідання представника відповідача матеріали справи не містять. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Товариством, на якому працювала прибиральницею у ливарному цеху з 15 жовтня 2013 року по 23 травня 2014 року, звільнена за власним бажанням. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначеного відповідач не дотримувався та в день звільнення з позивачем повного розрахунку не провів внаслідок чого виникла по заробітній платі у сумі 5300 грн. 00 коп., яка на підставі ст. 116 КЗпП України підлягає стягненню з Товариства на користь [PERSON] В силу ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з матеріалів справи середньоденна заробітна плата позивача на час звільнення складала (1290/42) = 30 грн. 71 коп. За такого, відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 269 днів (269*30,71) = 8260 грн. 99 коп. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику здійснюється якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт невиплати з вини керівництва підприємства належних працівникові сум призвело до моральних страждань позивача та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Для компенсації немайнової шкоди суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування в сумі 300 грн. 00 коп., задовольнивши тим самим у даній частині позовні вимоги повністю. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 730 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 03.07.2015 р. до неї перейшло право вимоги (стягнення) з відповідача суми боргу, який виник у зв»язку із укладанням між відповідачем та громадянином Греції [PERSON] договору позики. Таке право виникло у зв»язку із укладанням між [PERSON] та [PERSON] договору відступлення права вимоги на суму боргу у розмірі 11 189,00 Євро. Так за умовами договору [PERSON] відступає, а позивач набуває право вимоги належне [PERSON] і стає кредитором за зобов»язаннями [PERSON] по поверненню позики, отриманої в серпні-вересні 2014 року на загальну суму 11 189,00 Євро. У зв»язку із укладанням такого договору позивач повідомила відповідача про зміну сторони кредитора у зобов»язанні і передала копію договору про відступлення права вимоги та висунула вимоги повернути кошти отримані за договором позики. Проте, відповідач не виконав умови договору та не повернув грошові кошти у розмірі встановленому договором. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості. В подальшому представник позивача збільшила позовні вимоги. Зазначила, що відповідач не повернув навіть частину суму боргу, а тому стягненню підлягає основна сума боргу у розмірі 11 189,00 євро, 3% річних у розмірі 10 452,66 грн. на підставі с. 625 ЦК України, проценти у розмірі облікової ставки НБУ відповідно до ст. 1048 ЦК України у розмірі 5 212,66 Євро, що еквівалентно 141 688,02 грн. та судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та витрати на оголошення у пресі у сумі 420,00 грн. Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, зазначивши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 12 липня 2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 535. Від шлюбу сторони дітей не мають. Зазначає, що після одруження усвідомили про не можливість спільного проживання, почали виникати непорозуміння, побутові сварки, відносини значно погіршились. Фактично, через місяць після одруження, чоловік повідомив позивачці, що він одружився з нею, щоб можна було легально проживати на території України. З серпня 2013 року позивачка з відповідачем не проживають разом, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, строк на примирення просить не надавати. За таких обставин позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Провадження у даній справі відкрито 10 квітня 2020 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов у встановленому законом порядку не подав. Суд

Outcome: approved