Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 18.01.2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME 603/005/2008 на загальну суму 82 400,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 18.01.2018 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання боржника, 21 січня 2008 року, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SM-SME 603/006/2008. У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, банком на адресу боржника та поручителя було надіслано досудову вимогу № 22-2/812838 від 27.06.2013 року, згідно якої протягом 30 календарних днів з дати відправлення вимоги, сплатити наступну суму: 41064,51 (сорок одна тисяча шістдесят чотири і 51/100) дол. США; суму процентів за користування кредитом в розмірі 1084,62 (Одна тисяча вісімдесят чотири і 62/100) дол. СІ1ІА; пеня в розмірі 59677,98 (п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят сім і 98/100) грн. Вважає, що банк направивши досудову вимогу до боржника, змінивши строк повернення кредиту та визнав його таким, що настав достроково, а саме на тридцять перший день з дати відправлення даної вимоги. Досудова вимога від 27.06.2013 року, не була виконана, а відповідно на тридцять перший день з дати відправлення її банком, у боржника та поручителя, як солідарних співвідповідачів, настав встановлений банком кінцевий термін виконання зобов'язань як за кредитним договором так і за договором поруки. Таким чином, вважає що договір поруки № SR-SME 603/006/21 від 21.01.2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] на сьогоднішній день є припинено. Окрім цього, зазначив, що договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлю що він дає до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором (п. 4 договору поруки). Відтак, вважає, що саме з строку вказаного у вимозі, у банку виникло право на звернення до суду щодо захисту порушених прав, однак банк звернувся до суду з позовом до боржника та поручителів, як солідарно співвідповідачів, лише у 2017 році, тобто з пропуском шестимісячного строку. Боржник підписуючи кредитний договір взяла на себе зобов'язання повернути кредит в повному розмірі протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги, а поручитель підписуючи договір поруки взяла на себе зобов'язання повернути кредит в повному розмірі протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питані дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, визначили умови такого повернення коштів. Крім цього, вказала, що у випадку часткового виконання умов кредитного договору, а саме сплати щомісячних платежів після вказаної дати у досудовій вимозі, такі не підлягали виконанню. Сторони договору погодилися притримувати загальних умов щодо строків позовної давності. В судове засідання позивач та її представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відтак згідно ст. 223 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив. Зокрема пояснив, що позивач зловживає своїми правами подаючи даний позов оскільки не повідомляє суд про рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 30.10.2017 р. у справі №442/1895/17 та про те, що після направлення досудової вимоги, на яку посилається позивач, [PERSON] підписала додаткові договори до кредитного договору чим вчинила дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, 18.01.2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME 603/005/2008 на загальну суму 82 400,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 18.01.2018 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання боржника, 21 січня 2008 року, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SM-SME 603/006/2008. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в силу положень ч. 4\~ст. 559 ЦК України, вказаний договір поруки є припиненим, адже банк, звернувшись до суду з позовом до неї та позичальника як до солідарних боржників, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.01.2008 року, пропустив шестимісячний строк для звернення до них з таким позовом. При цьому, початок перебігу шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, позивач пов'язує з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Так, відповідно до ч.1\~ст. 533 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями\~ст. 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Між тим, згідно положень ч.4\~ст.559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В той же час, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.24 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пленуму від 30.03.2012 року за №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №7), при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається з матеріалів справи, банком було використано своє право на дострокове повернення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом направлення досудової вимоги 27.06.2013 р., а вже 15.07.2013 р. позивачем було підписано додатковий договір № 2 до договору поруки № SR-SME 603/006/2008. Також 30.07.2014 р. підписано додатковий договір № 3 до договору поруки № SR-SME 603/006/2008. Остаточний строк погашення за основним зобов'язанням є 18.01.2018 р., а отже відповідно до п. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання тобто від 18.01.2018 р. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а підсисанням додаткових договорів [PERSON] вчинила дії якими визнала борг. Разом з тим, 15.08.2016 р., у зв'язку з простроченням виконання основного зобов'язання, [PERSON] направлено досудову вимогу №2002 15.08.2016 р. з вимогою погасити протягом 30 календарних днів здійснити дострокове виконання боргових зобов'язань. Тобто AT «ОТП банк» змінило термін виконання основного зобов'язання на 16.09.2016 р. Позовну заяву подано як до основного боржника такі поручителів 10.02.2017 р. тобто в шестимісячний термін. Тобто, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Крім того, судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням в добровільному порядку позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та позивача, як поручителя за договором поруки, заборгованості за договором, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2017 року було задоволено в повному обсязі. В свою чергу, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-2056цс15 та у відповідності до положень ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для застосування усіма судами України, в разі, якщо кредитор змінює на підставі ч.2\~ст.1050 ЦК України\~строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч.4\~ст. 559 цього Кодексу шестимісячний\~строк обчислюється від цієї дати. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги ту обставину, що протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання банком було реалізовано його право на пред'явлення позову до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненим договору поруки від 21.01.2008 року у відповідності до вимог ч.4\~ст. 559 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed