Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі з 17 листопада 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дочка постійно проживає з нею. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 08 травня 2015 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, в розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя дитині не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дитини. В той же час матеріальний стан відповідача покращився, що підтверджує й те, що він придбав у 2017 році квартиру у м. Володимир-Волинському Волинської області. Також зазначила, що відповідач має стабільні доходи, справно сплачував раніше аліменти, однак через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дитини, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 600 гривень до 1500 гривень. Від відповідача [PERSON] в адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково, зазначив, що несе постійно витрати на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], однак на теперішній час на його утриманні також перебуває дружина [PERSON], яка не працює, а придбання ним квартири у м. Володимир-Волинському не свідчить про суттєве покращення його матеріального стану, оскільки площа її становить 28,2 м2, а вартість становила 21753 гривень. З врахуванням актуального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та осіб працездатного віку згідний на сплату аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень. В судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо можливості сплати відповідачем аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень. Відтак позивач заявила про зменшення своїх позовних вимог до 1100 гривень, а представник відповідача за дорученням [PERSON] визнала вказані позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія 1-ЕГ № 049317, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області (актовий запис про народження № 186 від 07 травня 2007 року). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2013\~ року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні, хоч зареєстрована у житлі відповідача. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 08 травня 2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] (тоді [PERSON]) [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року\~№ 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів\~у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей. Враховує суд і те, що дитина\~проживає з матірю, яка в звязку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох. Враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає, узгоджений сторонами розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1100 гривень щомісячно, адекватним та таким, що відповідає реальним обставинам сьогодення. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial