Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На початку березня 2020 року, маючи намір продати належне їй вказане нерухоме майно, позивач довідалась, що на дане майно накладено арешт постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.04.2015, постановленою в межах виконавчого провадження № 42142842. На підставі зазначеної постанови державними реєстраторами Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 24.04.2015 прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номери записів про обтяження 9479809 (спеціальний розділ) та 9479717 (спеціальний розділ). Позивач зазначає, що боржником у даному виконавчому провадженні є особа з аналогічними позивачу прізвищем, ім`ям та по батькові особи, а відтак арешт на майно позивача накладений помилково. Проте зняти арешт з належного позивачу майна державний виконавець вже не має можливості, так як виконавче провадження № 42142842 закрите у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання. За таких підстав, відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просить скасувати арешт на нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] , а саме: на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.04.2015, постановленою в межах виконавчого провадження № 42142842, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.04.2015 під номерами запису про обтяження 9479809 (спеціальний розділ) та 9479717 (спеціальний розділ). Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.03.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, наданий відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче засідання на 29.04.2020. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 29.04.2020 за заявою позивача витребувані докази, відкладено підготовче засідання на 05.06.2020. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.06.2020 за клопотанням позивача первісного відповідача Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві замінено належним відповідачем [PERSON] , наданий відповідачу строк для подання відзиву, відкладено підготовче засідання на 26.06.2020. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23.07.2020. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з`явилась без повідомлення причин неявки, правом подання відзиву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд встановив, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2012, виданого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2270 (а.с. 10-11), а також копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2012, виданого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2268 (а.с. 12-13). Разом з тим, як вбачається з Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 204021318 від 13.03.2020 на належний [PERSON] вказаний вище житловий будинок накладене обтяження у виді арешту нерухомого майна (а.с. 14-16). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20918527 від 24.04.2015 прийняте на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 42142842, виданої 22.04.2015 Відділом державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві. Так само, на підставі вказаної постанови державним реєстратором 24.04.2015 прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20918201, а саме про реєстрацію обтяження у виді арешту нерухомого майна на належну позивачу вказану вище квартиру. Вказане підтверджується Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 204018789 від 13.03.2020. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Як вбачається з ВП-спецрозділ по виконавчому провадженні № 42142842, в межах якого на майно позивача накладений арешт, боржником у даному виконавчому провадженні є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 56). Проте позивач [PERSON] , [INFO] , з 03.02.2004 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та номер її ідентифікаційного коду [NUMBER] . Вказане підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 6-8) та копією картки платника податків (а.с. 9), виданих на ім`я позивача. Також [PERSON] , [INFO] , відсутня в Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується витягом з даного реєстру за результатами пошуку фізичних осіб (а.с. 22-28). Вказане дає суду підстави вважати, що боржником у виконавчому провадженні № 42142842 є не позивач, а особа, яка має ідентичні позивачу прізвище, ім`я та по батькові. Відтак підстави накладення арешту на належне позивачу нерухоме майно, передбачені ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у даному випадку відсутні. Більше того, постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 23.06.2016 ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с. 57 зв.бік). Дана норма Закону передбачає, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вказане також підтверджує, що позивач, у власності якої на час ухвалення постанови від 23.06.2016 перебувало нерухоме майно, не може бути боржником у виконавчому провадженні № 42142842. Частина 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи, що право власності позивача на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відповідачем [PERSON] не оспорюється, однак накладення арешту на таке майно в межах виконавчого провадження, в якому позивач не є боржником, порушує право власності позивача, суд вважає, що вимоги про скасування арешту з належного позивачу нерухомого майна є обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved