Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 11.10.2003 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, вони перестали розуміти одне одного, у неї відсутнє почуття любові та поваги до відповідача, тому збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, в зв'язку з цим просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]», а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] в виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 11.10.2003 року (а.с. 6). [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2005 року (а.с. 5), а [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2014 року (а.с. 4). Згідно позовної заяви, сімейні стосунки між сторонами по справі не склалися через відсутність взаєморозуміння, втрату у позивача почуття любові до відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхніх малолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам ст. 113 СК України. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, проти чого, відповідно до наданої письмової заяви, відповідач не заперечує.

Outcome: approved