Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.03.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею та знаходяться на її утриманні . Шлюб між ними розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.06.2019р. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не маючи інших утриманців та працюючи у Польщі та займаючись вантажними перевезеннями, маючи нестабільний, проте значний дохід. Який в середньому становить 2000 євро, тому, з підстав, передбачених ст.ст.180, 182 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивач змінила заявлені вимоги та просила стягнути з відповідача по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] подала письмове клопотання про підтримання заявлених та змінених нею позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та у поданому на позовну заяву відзиві заявлені вимоги визнав частково у розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи, що не спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, з травня 2019 року не працює, мав лише разовий заробіток, домашнє господарство не веде, проживає із батьками, які є пенсіонерами, а батько є інвалідом ІІ групи, має можливість працювати сезонно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 03.03.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.06.2019р. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р. держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779грн., з 1 липня - 1859грн., з 1 грудня - 1921грн.; та для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218грн., з 1 липня - 2318грн., з 1 грудня - 2395грн. Відповідно до частини другої сттті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Оскільки діти сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення свїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом не встановлено, що відповідач має сталий заробіток, що він є непрацездатним та що має інших утриманців. Розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і такий розмір станом на день розгляду даної справи становить відповідно 889,50грн. (для дитини до 6 років) та 1109грн. (для дитини від 6 років). Враховуючи викладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дітей відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі по 1200 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і такий розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 10.03.2020р. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 150, 155, 180, 182, 183, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial