Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним ордер №13, виданий профкомом радгоспу «Хаджибейський» 2.08.1995 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на момент видачі ордеру [PERSON] не була громадянкою України, оскільки постійно проживала та була зареєстрована на території Російської Федерації. Крім того, позивачка вважає, що профком радгоспу «Хаджибейський» не мав повноважень на видачу ордера. В судовому засіданні представник позивачки на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому зазначив, що в позовній заяві помилково вказана дата видачі ордеру 2.08.1995 року, який фактично був виданий 8.08.1995 року. Представник відповідача Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день розгляду справи, а судові повістки, направлені за місцем її реєстрації повернуті до суду в зв'язку з її не проживанням. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. В судовому засіданні встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 8.08.1995 року на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету радгосп-заводу «Хаджибейський» [PERSON] був виданий ордер №13 на квартиру [ADDRESS], ордер підписаний директором підприємства та посвідчений печаткою профкому, що не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки виданий особі, яка працювала на той час в радгоспі «Хаджибейський» ( а.с.6). Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, якою встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всупереч цим вимогам позивачкою не надано будь-яких доказів того, що на момент видачі ордеру відповідачка не була громадянкою України, оскільки проживала і була зареєстрована в Росії. З паспорту громадянина України на ім'я відповідачки та довідок державної міграційної служби України в Одеській області вбачається, що вона народилась в 1943 році на території України і набула 31.01.2003 року громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», так як народилась на території України до 24.08.1991 року ( а.с.5, 24, 40). З рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2013 року ( а.с.8-11) вбачається, що на момент видачі ордеру і наступні роки [PERSON] разом з сім'єю постійно проживала в [ADDRESS] і періодично виїзджала зі спірної квартири на іншу квартиру в цьому ж населеному пункті для догляду за господарством. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судом рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі сторони. Згідно положень ч.1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не були встановлені вказані обставини, а тому законних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed