Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22.04.2014 року [PERSON] подарувала їй об?єкт незавершеного будівництва за адресою м. Краматорськ вул. Артемівська, 91. За нею було зареєстровано право власності згідно договору дарування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Земельну ділянку, на котрій знаходиться недобудоване приміщення вони не мали змоги оформити через проблему с документами. 10 листопада 2015 року [PERSON] померла, спадкоємцем після її смерті є [PERSON]. Оскільки вона набула право власності на недобудовану будівлю, вважає, що за нею можливо визнати право власності на землю. Позивач в судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягали на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з?явилась , надала заяву про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти задоволення заявлених вимог.. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, набуває висновку, що заявлені позивачкою вимоги задоволенню підлягають, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). В силу ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частинами 1, 3 ст. 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно ч.1, 2\~ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 120 Земельного кодексу України\~передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно\~ст. 377 Цивільного кодексу України,до особи, яка набула права власності на житловий будинок(крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда. Згідно\~ст. 125 Земельного кодексу України\~встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового\~\~призначення, у розмірах, установлених договором. У випадку, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, при цьому документом, який посвідчує право на землю є відповідні документи, які видавалися при її наданні. Згідно до договору дарування від 22 квітня 2014 року [PERSON] подарувала [PERSON] обєкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою м. Краматорськ вул. Артемівська 91. Право власності на даний об?єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON], згідно до витягу з Державного реєстру речових прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved