Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2015 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Після припинення фактичних шлюбних відносин вона самостійно утримує та виховує сина. Всі обов`язки щодо піклування, про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікування виконує вона самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у його вихованні та утриманні. Також позивачка зазначила, що відповідач виїжджає на сезонні роботи та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 30 квітня 2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08.05.2019 р.. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.07.2015 року, який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки, що стверджується довідкою Нересницької сільської ради №1119 від 16.05.2019 року. Позивачка сама виховує сина, проживає в будинку батьків, відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2019 р. на дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн., суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] , в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial