Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 840 гривень 40 копійок. Позивач подала заяву, якою просила суд розглянути справу без її участі, вказала, що свої вимоги підтримує. А відповідач подав заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначив, що правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, їх роз`яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просив за його відсутності. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивача полягала у тому, що у неї з відповідачем є спільна дитина, яка не досягла повноліття, а тому потребує утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від її утримання, а дитина проживає із нею, на її користь слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Відповідно до положень частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, і відповідач цей позов визнає, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідач визнав вимоги і щодо стягнення аліментів за минулий час (частина 2 статті 191 ЦПК України). В силу положень пункту першого частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, також, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.8), а позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 840 гривень 80 копійок. Таким чином,

Outcome: approved