Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS], де окрім неї зареєстровані батько [PERSON] (1-й відповідач) та брат [PERSON] (2-й відповідач). Наймачем квартири відповідно до договору найму житла є батько, якому квартира була надана для проживання разом з членами родини - дружиною [PERSON], яка померла [INFO], позивачем та 2-м відповідачем. З 2000 року батько залишив матір та, зібравши свої речі, виїхав з квартири у невідомому напрямку і з того часу не цікавився квартирою, участі в її утриманні не приймав. Шлюб між батьками позивача офіційно розірвано 17.12.2010. В 2009 році квартиру залишив і 2-й відповідач, при цьому жодних перешкод для проживання за адресою реєстрації позивач відповідачам не створювала, неприязних стосунків між ними не було, відповідачі добровільно залишили місце свого проживання та виїхали з спірної квартири. Позивач просить встановити факт не проживання за адресою реєстрації 1-го та 2-го відповідачів відповідно з 2000 та 2009 років, позбавити їх права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Московський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До суду від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її та позивача відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачі до суду не з'явились, про дату і час слухання справи сповіщались належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, заяв про слухання справи за їх відсутності не надали, що дозволяє розглянути справу за їх відсутності і ухвалити заочне рішення. Від третьої особи надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Харкова та за типовим договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду передана в користування сторонам у справі, які в ній зареєстровані на теперішній час (а.с. 8, 9, 14). Сторони є членами однієї родини, а саме позивач та 2-й відповідач є дітьми 1-го відповідача (а.с. 5-7). Як вбачається з відповіді Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області жодних заяв від [PERSON] та [PERSON] з приводу перепон в проживанні та користуванні житлом за адресою реєстрації до райвідділу не надходило (а.с. 60). Протягом 2013-2015 років [PERSON] та [PERSON] до КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 6», тобто до поліклініки за місцем реєстрації, за медичною допомогою не звертались (а.с. 53). Як вказує позивач, посилаючись на квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 15-22), витрати по утриманню квартири вона несе самостійно, жодної участі в цьому відповідачі не приймають. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 64 ЖК України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житло впродовж шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З погляду на досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно покинули житло за місцем реєстрації і не проживають в ньому більш ніж останні пів року, що дає підстави визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, разом з тим встановлення факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з 2000 року, а [PERSON] - з 2009 року не виявляється можливим через відсутність відповідних доказів, при цьому акт, складений сусідами, не є достатнім для цього доказом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням за адресою реєстрації місця проживання мають бути задоволені. Вимога про зобов'язання Московського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області (далі Відділ) зняти відповідачів з реєстраційного обліку не може бути задоволена, так як спір з цього приводу на теперішній час відсутній і будь-яка вимога до третьої особи не може бути задоволена. Відділ наділений повноваженнями з реєстрації та зняття з реєстраційного обліку осіб за місцем проживання, підставою для чого є, крім іншого, відповідне рішення суду. На теперішній час дані, які б вказували на невиконання третьою особою своїх повноважень, відсутні, бо позивач не звертався до неї з відповідною заявою, тобто права позивача в цій частині не є порушеними.

Outcome: partial