Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 18.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 355. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що після укладення шлюбу відносини з відповідачем були нормальними, проте з часом почали погіршуватись. Вказує, що на даний час у їхніх відносинах відсутнє порозуміння і повага. Відповідач схильних до вживання алкоголю і будучи в нетверезому стані ображає її та наносить побої. Зазначає, що з листопада 2016 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги на її утримання. А тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 1500 грн. щомісячно. В решті позов підтримала з підстав, викладених в заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 355, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №073176 (а.с. 6). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \~і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з пояснень позивача, досліджених письмових доказів, суд встановив, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд вважає за правильне та доцільне шлюб між ними розірвати. Крім цього, з свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 161598 від 04.09.2012 року вбачається, що відповідач по справі є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, відсутність інших утриманців та стан здоровя дитини. Зважаючи, що відповідач свій обовязок по утриманню дитини належним чином не виконує, неповнолітня дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності і зважаючи на встановлений законодавством мінімальних прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину у визначеному судом розмірі і до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. по задоволеній вимозі по стягненню аліментів.

Outcome: approved