Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку доходу та на своє утримання, як матері, з якою проживає дитина, у розмірі 1/5 частини з усіх доходів відповідача, посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Оскільки, дитина знаходиться на її утриманні, позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини та на себе, як матір з якою проживає дитина, з метою уникнення в подальшому суперечок з цього приводу, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення аліментів на утримання спільної дитини, у визначеному позивачкою розмірі, зазначив, що мінімальний розмір аліментів на дитину, не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно такий мінімум становитиме 309,60 грн., що приблизно становить 1/14 частину його місячної заробітної плати. Щодо позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, як матері дитини, відповідач заперечував та просив суд відмовити у задоволенні цієї частини вимог, оскільки він не має можливості надавати допомогу з утримання дружини, так як змушений винаймати житло, що несе багато витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2012 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Подружжя не знаходить взаєморозуміння в сімейних відносинах, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, позивач зберігати сім'ю та підтримувати сімейні відносини в даному вигляді наміру не має, а тому прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Відповідач також зазначив про свою згоду на розірвання шлюбу, так як вони з позивачкою мають різні характери та погляди на подружнє життя, на підставі чого між ними виникали непорозуміння. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, шлюб розпався та носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З наданої позивачем довідки форми 3 від 13.10.2014 року, виданої ОСББ «Мотозаводець-6», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими та мешкають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота, а відповідач працює, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини. Згідно з вимогами ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З наданої відповідачем довідки про доходи від 18.11.2014 року, вбачається, що [PERSON] працює в ПАТ «Альфа-Банк» на посаді старшого спеціаліста з операційно-касової роботи, його заробіток за період з травня 2014 р. по жовтень 2014 р. складає 31.350,95 грн. (а.с. 22), а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач винаймає житло, оскільки власного житла в м.Києві не має, внаслідок чого несе додаткові витрати, суд вважає за можливе в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, або ж до зміни матеріального становища сторін, виходячи з тих обставин, що відповідач працює, має постійний, сталий дохід - заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи, і на даний час спроможний надавати матеріальну допомогу матері дитини. Відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial