Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому 26.08.2010 році шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], 04.02.2011 р. н. та [PERSON], 04.04.2013 р. н. Позивач зазначила, що на даний час діти перебувають на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В даній заяві позивач зазначила про зміну позовних вимог, тобто просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, також подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. 11.07.2016 даний шлюб розірвано (а. с. 4). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], 04.02.2011 р. н. (а. с. 2), та [PERSON], 04.04.2013 р. н. (а.\~с. 3), які потребують матеріальної допомоги з боку батька. Сторони разом не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки фізично здоровий та працездатний. Інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Вказані обставини відповідачем не спростовані, а з огляду на визнання позову визнані ним. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька (матері). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач має задовільний стан здоровя, працездатний та може надавати матеріальну допомогу, визнав позов, суд позов задовольняє, стягуючи аліменти на утримання дітей в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття старшої дитини. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved