Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 19 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. В період шлюбу в них 17 жовтня 2014 року народилась дочка [PERSON], яка проживає з позивачем. Позивач зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалось через постійні непорозуміння, різні погляди на життя. Все це негативно впливає на виховання та розвиток їхньої малолітньої дочки. За вказаних обставин вона дійшла висновку про неможливість збереження шлюбу. На примирення вона не погоджується, тому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] В підготовче засідання сторони по справі не зявились. Позивач [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Строк для примирення просить не надавати та після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Глимбоцька». Відповідач [PERSON] також попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позов визнає та просить не надавати строк для примирення. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу Кравчук) [PERSON] та відповідач [PERSON] 19 липня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1460, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 103013 від 19 липня 2011 року (а.с. 4). 17 жовтня 2014 року в сторін по справі народилась дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-АМ № 299201 від 21.10.2014 року (а.с. 5). Згідно позовної заяви дитина [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], що не заперечується відповідачем, тому не потребує доказування. Згідно позовної заяви, сімейне життя у сторін по справі не склалось через постійні непорозуміння, різні погляди на життя, що негативно впливає на виховання та розвиток їхньої малолітньої дочки. На примирення сторони по справі не погоджуються. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється\~\~внаслідок\~\~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно вливати на виховання та розвиток їхньої малолітньої дочки, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно \~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «Глимбоцька»,\~що відповідає вимогам\~ст. 113 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved