Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року належить житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є її донькою, яка зареєстрована у вищезазначеному будинку, проте тривалий час, з 2008 року, не проживає. Відповідач є повнолітньою особою, [INFO], місце проживання її не відоме. Позивачка здійснює догляд за будинком, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по його збереженню. На підставі викладеного, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Представник третьої особи Новоайдарського РС УДМС України в Луганській області Євдокимова Л. І. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв'язку з завантаженістю на роботі, заперечень щодо позовних вимог не надала, покладалася при вирішенні спору на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивач є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу, укладеного 24.12.2007 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 6, 7, 8). Відповідач є донькою позивача, тобто членом її родини, досягла повноліття, [INFO]. Відповідач зареєстрована у вищезазначеному будинку, проте тривалий час, з 2008 року, не проживає, місце проживання не відоме, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачеві реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідні факти підтверджуються домовою книгою, актом обстеження житлово-побутових умов комісією депутатів Новоайдарської селищної ради, відповідно до якого відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 2008 року (а.с 9,10-11). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає за необхідне застосувати дану норму ЦК України при вирішенні спору, оскільки в даному випадку спірні відносини виникли між власником житла та членом його сім`ї, а не наймачем. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2008 року без поважних на то причин, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved