Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 14 липня 1990 року між нею та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, однак спільне життя не склалось, подружжя втратили один до одного почуття любові та поваги, виявилось, що вони мають різні погляди на життя, що призвело до неможливості збереження шлюбу. На підставі викладеного просить шлюб розірвати. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надіслано копію ухвали суду та роз`яснено про право на подання відзиву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, разом з цим, звернулась на адресу суду з заявою про можливість проведення слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.15), про причини не явки суд не повідомив, з заявами про відкладення слухання справи, або відзивом на позовну заяву не звертався, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті, заяв про відкладення справи на адресу суду не надходило. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати - строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. Процесуальний закон установлює граничні строки розгляду цивільних справ: загальний - не більше 2 місяців із дня відкриття провадження у справі та спеціальний - не більше одного місяця (справи про поновлення на роботі та стягнення аліментів). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 липня 1990 року Ленінським відділом РАЦС м. Одеси, актовий запис № 308. Свідоцтво про шлюб видане 14.07.1990 року, серія № [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.4). Від шлюбу у сторін є повнолітні діти. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням того, що позивач на примирення не згоден, заяв про надання часу на примирення до суду не надходило, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища перед судом не ставила. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved