Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання її доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В обґрунтування позову зазначила, що з 12.07.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] . На підставі рішення суду від 24.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. З моменту фактичного припинення шлюбу донька постійно проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідач після фактичного припинення шлюбних стосунків наполягав на проживанні спільної дитини із ним, в зв`язку з чим виник конфлікт і позивач змушена була звернутись до суду. Ухвалою від 15.05.2019 р. справу прийнято до провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Старюк В.А. в судовому засіданні з узгодженою позицією з відповідачем проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог не заперечувала, з підстав визначених у висновку щодо визначення місця проживання дитини. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, встановив обставини справи і перевірив їх письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. З свідоцтва про шлюб від 12.07.2014 року, вбачається, що 12.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №543. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.2014 року [PERSON] народилась [INFO] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2017 року по справі №766/12174/17 шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки №589, виданої 31.05.2018 року та акту-підтвердження №143/01-08 від 31.05.2018 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації разом з донькою [PERSON] , 2014 року народження. З акту підтвердження від 21.06.2018 року, складеного виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради м.Херсон та акту обстеження умов проживання №1782/07-16 від 31.10.2019 року, складеного служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання малолітньої - [PERSON] встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON] - мати дитини, та сама дитина, житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний створено всі необхідні умови для утримання, виховання та розвитку дитини. З акту обстеження умов проживання №345/07-16 від 20.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] за місцем реєстрації матері та дитини - встановлено, що за даною адресою будинок перебуває у стані ремонту, але житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний створено всі необхідні умови для утримання, виховання та розвитку дитини. З висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/851 від 21.05.2020 року вбачається, що Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М .С . проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved