Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

\~[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила: - визнати за нею 1/2 частки успадкованої з відповідачем власності, об'єкт, який не увійшов у свідоцтво про спадкове майно від 29.03.10 р., тобто сарай, позначений у технічному паспорті та у плані земельної ділянки за літерою «Д», що знаходиться за адресою м. Кіровоград, пров. Лахмана Петра, 2; - відповідно до узгодженого варіанту експертного висновку, розділити в натурі успадковане майно: будинок та земельну ділянку за адресою м. Кіровоград, пров. Лахмана Петра, 2, з відповідними надвірними господарськими будівлями, які визначені технічною документацією, додатково враховуючи 1/2 частки сараю позначеного у технічному паспорті та у плані земельної ділянки за літерою «Д», який знаходиться за адресою м. Кіровоград, пров. Лахмана Петра, 2; - в зв'язку із тим, що відповідач позбавив її світла, захвативши територію загального користування і вона вимушена була влаштувати окрему мережу електропостачання,\~\~ відповідно до фінансових документів і експертного висновку компенсувати вартість робіт у розмірі 7 721, 16 грн. та відшкодувати судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що сторонам у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, в рівних долях належить житловий будинок за адресою: м. Кіровоград, пров. Лахмана Петра, 2, а також у рівних частках їм належить земельна білянка під будинком і господарськими будівлями (присадибна ділянка) площею 0,08 га. З приводу користування земельною ділянкою та успадкування майном між ними почали виникати суперечки. Відповідач відрізав позивача від електропостачання, самочинно влаштувати паркан, перекривши диспут до належної їй частини з центрального в»їзду. В звязку з цим вона вимушена була влаштувати окрему мережу електрозабезпечення, зазнавши значних матеріальних витрат, що складають 7721,16 грн. Також, позивачем з невідомих підстав не було успадковано сарай, позначений у технічному паспорті за літерою «Д». В звязку з цим, позивач для захисту свого порушеного права звернулась до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково. Після ознайомлення з висновками експертів представник позивача вказав на доцільність встановлення порядку користування земельною ділянкою, як то зазначено у додатку №6 висновку №99 від 02.03.2015року (а.с.156). Спірний сарай, позначений у технічному паспорті за літерою «Д» залишити у користуванні відповідача, з виплатою позивачу компенсації встановленої висновком експертів 7179грн. (а.с.133). Щодо поділу житлового будинку в натурі, позивач вказала, що за висновком експертиз такий поділ без відступу від ідеальних часток є неможливим, а сторонами у справі вже встановлено фактичне користування будинком. На пропозицію суду уточнити свої вимоги письмово, відмовився, вказавши, що суд не позбавлений можливості вирішити ці питання без відповідної заяви. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечили проти задоволення позовних вимог. Зазначав, що він прийняв спадщину, у складі якої було нерухоме майно, у вигляді ? частки житлового будинку та земельної ділянки. Відповідачем зазначено, що веранда під літ. «а2» та прибудова під літ «а3», сарай під літ «Д», зазначені в технічному паспорті являються самочинним будівництвом, а відтак не можуть бути предметом спору та враховані при поділі в натурі. Таким чином, в разі поділу нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями слід врахувати дані зазначені в свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.03.2010 року, а саме будинок загальною площею 57,77 кв.м., житловою площею 35,05 кв.м., який має господарсько-побутові будівлі, що до нього прилягають: погріб «д», колонка питна «+», ворота «№», хвіртка «№ 1».Оскільки сарай зазначений в технічному паспорті під літ. «Д», є самочинним будівництвом, відповідно позовна вимога про визнання за позивачем права власності на ? частку вказаного сараю є необґрунтованою, безпідставною, такою що не відповідає вимогам нормативно-правових актів, а відтак не підлягає задоволенню судом. Щодо вимоги позивача про позбавлення її світла пояснив наступне. 31.05.2010 року між ним та ВАТ «Кіровоградобленерго» було укладеного договір про користування електричною енергією за № 1216083 за адресою: пров. Лахмана Петра, 2 в м. Кіровограді. Тому, оскільки внутрішньо будинкова електромережа в належній йому ? частки будинку по пров. Лахмана Петра, 2, перебувала і перебуває у його власності, він жодним чином не порушив права позивача, а відтак вимога про стягнення на її користь вартості вимушеного влаштування окремої мережі електропостачання є безпідставною (а.с. 61-64). Після ознайомлення із висновком експерта №37 від 30.12.2015року , відповідач просив визначити порядок користування земельною ділянкою, як зазначено у варіанті №1 додатку №5 до висновку експерта (а.с.283). При цьому вказав, що оскільки доступ через ворота до домоволодіння залишається на його території він готовий за власний кошт облаштувати для позивача окремий вхід. Також, при вирішенні питання поділу будинку просив врахувати, що спору щодо користування будинком не має, існуючий порядок користування відображений у додатку №2 до висновку експерта (а.с.274) Суд заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до спадкової справи 04.02.2006 року померла [PERSON] (а.с. 32). 20.03.2006 року сторони звернулись до Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва (а.с. 30, 31). Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.04.2016 року у спадковому реєстрі міститься інформація про те, що після смерті [PERSON], яка померла 04.02.2006 року заведено спадкову справу за № 297 (а.с. 26-27). Згідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.04.2016 року [PERSON] склала заповіт, який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій під № 213 (а.с. 27). Відповідно до заповіту від 18.02.2005 року [PERSON] заповіла [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належить на день смерті і на що вона матиме за законом (а.с. 35). 29.03.2010 року сторони звернулись до Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва (а.с. 35). Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2010 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в місті Кіровограді, на провулку [PERSON] під номером 2. Житловий будинок - глинобитн, облицьовано 0,5 цеглою, загальною площею 57,77 кв.м., житловою площею 35,05 кв.м., має господарсько-побутові будівлі, що до нього прилягають: погріб д, колонка питна +, ворота №, хвіртка № 1, розташований на земельній ділянці площею 937,7 кв.м. (а.с. 5). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення сесії від 12.09.2012 року № 1926 Кіровоградської міської ради належить земельна ділянка площею 0,0938 га. (а.с. 6). [PERSON] є співвласником з [PERSON] земельної ділянки по ? частки (а.с. 7). Згідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 2 по пров. Петра Лахмана в м. Кіровограді від 31.10.2013 року житловий будинок складається з квартири № 1: коридору - загальною площею 6,5 м2, кухні загальною площею 4,6 м2, кімнати загальною площею 9,3 м2, кімнати загальною площею 12,4 м2, всього по квартирі № 1 32, м2[ADDRESS]: кухня загальною площею 9,5 м2, передпокійні загальною площею 9,4 м2, кімната - загальною площею 4,1 м2, кімната загальною площею 4,3 м2, кімната загальною площею 13,3 м2, всього по квартирі № 2 40,6 м2. Всього по будинку літ. АА1аа2а3 73,4 м2. Всього квартири - 2. Всього житлових 5 (а.с. 9-11). Відповідно до плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по пров. Петра Лахмана, буд. 2 в м. Кіровограді, земельна ділянка складається з: Аааа Житловий будинок загальною площею 937,7 м2, під будинком, господарськими будівлями усього: 112,85 м2, під будинком 88,0 м2, під господарськими будівлями 24,8 м2, під двором 203,1 м2/, під садом: фруктовими деревами 621,8 м2, норма 600, лишки 337,7; Д сарай; д погріб; + - водопровід; №, № 1- огорожа (а.с.12). З витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, який в ОКП «КООБТІ» витребувала нотаріус для оформлення спадщини, вбачається, що спірний сарай за літ. Д станом на 04.03.2010 року є самовільно побудований (т. 2 а.с. 42). Згідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Таким чином, доводи позивача, що нотаріусом не було враховано зазначене майно при оформленні спадщини не знайшли підтвердження під час розгляду справи. За життя спадкодавця вказане майно не було оформлене належним чином, відтак не могло входити до складу спадщини. Сарай під літ. «Д» у технічному паспорті відображений у 2013 році, в той час, як свідоцтва про право на спадщину видавались у 2010 році. За наведеного суд відмовляє у задоволенні даної вимоги в межах її обґрунтування. Статтею 364 ЦК України\~врегульовано випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останнім права власності на все майно. Так, відповідно до ч.ч. 1-2ст. 364 ЦК Україникожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Так, положеннями\~ст. 41 Конституції України\~та ч.5\~ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник не може використовувати своє право власності на шкоду правам та свободам громадян. Отже, з урахуванням викладеного, правовий режим власності, в тому числі й спільної часткової, має забезпечувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Таким чином, з урахуванням закріплених в п.6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін при розгляді справи, предметом якої є спір про стягнення компенсації за частку у спільному майні, суд має встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласникивідповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьоїстатті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Встановлення цих обставин має на меті зясування чи не зловживає позивач своїм правом та чи реалізація цього права не порушить прав іншої особи, яка не має змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Така ж правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року у справі № 6-2915цс15, висновки яких у відповідності до ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковими до врахування судом загальної юрисдикції при застосуванні таких норм матеріального права. В судовому засіданні сторона позивача вказала, що виходячи з висновку експертизи, є доцільним встановити порядок користування будинком, а не виділ його в натурі, проте в судовому засіданні сторони пояснили, що таке користування вже ними встановлено. Таким чином з пояснення сторін вбачається, що спірним лишилось питання порядку користування земельною ділянкою. Відтак у вимозі про поділ будинку в натурі суд відмовляє. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд погоджується з доводами позивача про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до додатку № 6 висновку № 99 комплексної - судової оціночної будівельно-технічної експертизи від 02.03.2015 року. Визначаючи вказаний варіант поділу будинку та визначення користування земельною ділянкою, судом враховано наявність спільних воріт доступу [PERSON] до погрібу, позначеного літ. «Е» та можливість спільного доступу для обслуговування водопроводу, позначеного «+». Оскільки, співвласнику [PERSON] виділяється 57/100 частки у будинку, а [PERSON] 43/100 частин, то позивач відповідачу має сплатити 38214 грн. (т. 1 а.с. 134). Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення окремої електромережі в сумі 7 721, 16 грн., суд відмовляє у її задоволенні за недоведеністю. Дана вимога обґрунтовується неправомірними діями відповідача, який відрізав позивача від електропостачання, проте в розумінні ст. 60 ЦПК України будь-яких доказів з цього приводу суду надано не було. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, судом враховано, що представником включені витрати по наданню правової допомоги в межах іншої цивільної справи №404/5786/13ц, та у даній справі він приймав участь з на протязі 293 хвилин. Таким чином витрати на правову допомогу суд визначає у розмірі 2700грн. За проведення експертизи позивач мав сплатити 3936грн (а.с.113,114). На підставі викладеного та

Outcome: partial