Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 25.02.2010 року. Хоча шлюб між сторонами було розірвано у 2010 році, проте фактичні шлюбні відносини були припинені в 2006 році. З цього часу сторони проживають окремо, дочка залишилась проживати з позивачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини не виникало, жодних заперечень зі сторони відповідача про те,, щоб дочка залишилась проживати разом із матір'ю не було. Фактично з часу припинення шлюбних відносин відповідач життям дочки не цікавився, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дочці [PERSON] вже виповнилося дванадцять років, однак в зв'язку з тим, що всі ці роки відповідач жодним чином не проявляв відносно дочки батьківського піклування, а саме ніяким чином не цікавився дитиною, її життям та інтересами, не проводив разом з дочкою вільний час, відповідно дитина не сприймає його як батька. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі в утриманні і вихованні дитини не бере, не цікавиться, та не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не виявляє до дитини батьківської турботи, а всі обов'язки, пов'язані з вихованням дитини та її розвитком виконує позивач. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала висновок від 16.01.2017 року виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], та пояснила суду, що відповідач тричі викликався на засідання комісії, проте жодного разу так і не з'явився. Допитана в судовому засіданні як свідок дитина [PERSON], [INFO], дала показання про те, що батька не бачила з 2014 року. З того часу він не дарував їй подарунків, не гуляв разом з нею. 01.09.2014 року попросила батька подарувати туфлі до школи, проте він їх не купив. Свідок також розповіла, що батько не цікавиться її навчанням та життям, до школи не з'являється, зі святами не вітає, кошти не дає. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що з дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] вони бачаться досить часто. [PERSON] з її онукою Катею не спілкується, не телефонує, не гуляє із нею, життям та інтересами дочки не цікавиться. Баба зі сторони батька-відповідача також онукою не цікавиться, коштів на її утримання не дає. Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 25.02.2010 року. Хоча шлюб між сторонами було розірвано у 2010 році, проте фактичні шлюбні відносини були припинені в 2006 році. З цього часу сторони проживають окремо, дочка залишилась проживати з позивачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини не виникає, відповідач не заперечує щодо проживання дочки разом з матір'ю. Дочці [PERSON] виповнилося дванадцять років, але з часу припинення шлюбних відносин і окремого проживання сторін, відповідач не проявляв відносно дочки батьківського піклування, не цікавився дитиною, її життям та інтересами, не проводив разом з дочкою вільний часу. Дочка [PERSON] в своїх показаннях розповіла про те, що не сприймає його як батька. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі в утриманні і вихованні дитини не бере, не цікавиться, та не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не виявляє до дитини батьківської турботи, а всі обов'язки, пов'язані з вихованням дитини та її розвитком виконує позивач. Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач не був позбавлений інформації про місце проживання дитини, а зі сторони позивача не створювалися перешкоди у його спілкуванні з дочкою, наведені факти підтверджують фактичну можливість, але небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідач від виконання батьківських обов'язків ухиляється та не виявляє до дитини батьківських почуттів. Згідно з висновком виконкому Вінницької міської ради за №01-00-011-1873 від 16.01.2017 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Виниклі правовідносини регулюються ст. 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved