Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 12.01.2010 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання, не може працювати і забезпечувати себе матеріально. Покликаючись на те, що відповідач працює, отримує заробітну плату та має можливість допомагати дочці без погіршення свого майнового становища, просить суд стягнути з відповідача в користь дочки [PERSON] аліменти в розмірі ? частки всіх доходів щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення нею 23 років. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали із підстав зазначених у позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, оскільки у звязку із погіршенням стану здоровя [PERSON] не працює, має на утриманні пятеро осіб малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], дружину [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років та двоє непрацездатних батьків. Крім того, вказує, що позивач працює, інших утриманців не має, дочка навчається не повний день, а тому в змозі працевлаштуватися. Просить суд, в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. \~\~ Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~Свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 025910 від 20.05.1998 року стверджується, що [PERSON] народилася 29.04.1998 року та її батьками є [PERSON] і [PERSON]В.(а.с. 4).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~12.01.2010 року між сторонами було зареєстровано розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до довідки від 12.04.2016 року за №16.673 [PERSON] є студентом І курсу факультету бізнесу денної форми навчання за контрактом Луцького національного технічного університету (а.с. 5). Згідно довідки Луцького національного університету сума навчання за рік становить 9500 грн. (а.с. 56). Правові відносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, регулюються нормами ст.ст.199 та 200 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно із ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-х років, за умови, що вони (батьки) можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має сама дитина, або той з батьків, з ким ця дитина проживає.\~\~\~\~\~\~ В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією з основних умов виникнення у батька (батьків) обов'язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається, є наявність можливості надання такої допомоги. Заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в даний час [PERSON] не працює, підприємницькою діяльністю не займається, доходу не має, на підтвердження чого надав копію трудової книжки серії БТ-ІІ №7191996 від 06.07.1992 року, погіршився стан здоровя, що підтверджується випискою із медичної картки, має на утриманні малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дружина [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею віку трьох років. Отже, достовірних відомостей про наявність у позивача роботи, а також отримання ним доходу (заробітку), який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про види заробітку (доходу), що підлягають облікові при відрахуванні аліментів» №146 від 26 лютого 1993 року, міг би бути врахованим при визначенні аліментів, позивачем та її представником всупереч вимог ст.ст.10,11 та 60 ЦПК України суду не надано. Не встановлено таких відомостей і судом. Таким чином, судом не встановлено безспірної можливості відповідача [PERSON] утримувати свою повнолітню дочку, яка навчається, що є підставою для відмови у задоволені позову. Відмовляючи в позові, суд бере до уваги також можливість надання утримання повнолітній дочці матірю [PERSON], яка працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, що передбачено ч. 2 ст. 200 СК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed