Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2004 року, перебуваючи у шлюбі із відповідачем у справі, вони придбали квартиру №2, розташовану у житловому будинку №13 по вул.К.Цеткін у м.Городок, уклавши нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу покупцем виступив відповідач у справі - [PERSON], який на момент вчинення правочину діяв в інтересах своєї сім'ї. Позивач дала письмову згоду на вчинення даного правочину. Таким чином, набуте у шлюбі нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Дані правовідносини, що виникли з приводу придбання вказаного майна, регулюються ст.ст.60, 61, 65 СК України. Зокрема, згідно вимог правової норми ч.2 ст.60 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до вимог ч.3 ст.61 цього ж Кодексу, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. 26 грудня 2005 року рішенням Городоцького районного суду шлюб між сторонами був розірваний, внаслідок чого постало питання щодо розпорядження вказаним нерухомим майном. 25 березня 2013 року Городоцьким районним судом постановлена ухвала про задоволення подання державного виконавця відділу ДВС Городоцького РУЮ про визначення частки боржника, яким є відповідач у справі, у спільній сумісній власності. Вказаною ухвалою визначено, що [PERSON] належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. В даний час позивачу також необхідно визначитись із належною їй часткою у даній квартирі, оскільки вона бажає розпорядитись належним їй майном відповідно до вимог ч.1 ст.67 СК України, за приписами якої дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. А, відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із нормами ст.ст.355, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду. Так само, за правовими нормами спеціального закону, яким є Сімейний Кодекс України, зокрема ч.1 ст.70, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов та визначити, що їй належить на праві власності 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що до даного спору слід застосувати строк позовної давності, оскільки сторони розлучились на початку 2006 року і з тогу часу збігло понад три роки. Тому суд не може задовольняти вимоги щодо поділу спільного майна сторін. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2004 року, перебуваючи у шлюбі, сторони придбали квартиру №2, розташовану у житловому будинку №13 по вул.К.Цеткін у м.Городок, уклавши нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким покупцем виступив відповідач у справі - [PERSON], який на момент вчинення правочину діяв в інтересах своєї сім'ї. Позивач дала письмову згоду на вчинення даного правочину. Таким чином, набуте у шлюбі нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Дані правовідносини, що виникли з приводу придбання вказаного майна, регулюються ст.ст.60, 61, 65 СК України. Зокрема, згідно вимог правової норми ч.2 ст.60 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до вимог ч.3 ст.61 цього ж Кодексу, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. 26 грудня 2005 року рішенням Городоцького районного суду шлюб між сторонами був розірваний, внаслідок чого постало питання щодо розпорядження вказаним нерухомим майном. 25 березня 2013 року Городоцьким районним судом постановлена ухвала про задоволення подання державного виконавця відділу ДВС Городоцького РУЮ про визначення частки боржника, яким є відповідач у справі, у спільній сумісній власності. Вказаною ухвалою визначено, що [PERSON] належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. В даний час позивачу також необхідно визначитись із належною їй часткою у даній квартирі, оскільки вона бажає розпорядитись належним їй майном, відповідно до вимог ч.1 ст.67 СК України, за приписами якої дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Згідно із нормами ст.ст.355, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду. Таким чином визначена частка відповідача у квартирі [ADDRESS] як ?, однак не визначена частка позивача, що перешкоджає їй зареєструвати її за собою, а також розпорядитись своєї часткою у майні, що порушує її право як власника відповідної частки. Оскільки частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності є рівними і відповідачу вже виділена його ? частка, то відповідно і позивачу слід визначити частку у вищевказаній квартирі як ?. Суд відхиляє вимоги представника відповідача про застосування до спірних відносин позовної давності, оскільки предметом спору є не поділ спільного майна подружжя, а визначення частки позивача у спільній сумісній власності.

Outcome: approved