Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.08.2015 між нею та відповідачем був укладений шлюб. 14.02.2016 у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем вони припинили через різні погляди на життя, вирішення побутових проблем, проживають окремо. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач ухиляється від її утримання та утримання малолітнього сина. Позивач переконана, що збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення [PERSON], [INFO], віку трьох років. В судове засідання сторони не зявились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище Касян/. 22.08.2015 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №137124, виданим Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №09. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №238510 від 23.02.2016, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №206. Сторони проживають окремо, відновити сімейні стосунки не бажають. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання малолітнього сина сторін - [PERSON], після розірвання їх шлюбу суд визначає з матір'ю. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Малолітній син сторін проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує свій обовязок по утриманню малолітньої дитини та дружини, в звязку з чим між сторонами виник спір. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]В щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним за віком, не має на своєму утриманні інших малолітніх дітей, непрацездатних осіб, визнав позов і не надав суду доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.11.2017 і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, а на утримання позивача, [PERSON], - в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON], [INFO], віку трьох років. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 640 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн за задоволені вимоги про стягнення аліментів. У відповідності до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved