Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Квартира була подарована йому відповідачами по справі, які є його рідними доньками. У квартирі окрім позивача та його дружини також зареєстровані його доньки [PERSON] та [PERSON] , які з 2016 року не проживають в Україні. Відповідачі не несуть витрати по утриманню житла, а позивач не може отримати субсидії по оплаті за комунальні послуги, тому просить суд визнати їх такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява в якій представник просить розгляд справи проводити без участі позивача та представника, позов підтримують, просять його задоволити. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Відповідачка [PERSON] на електронну адресу суду надіслала заяву в якій зазначила, що позов визнає, наслідки визнання позову їй відомі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідачка [PERSON] на електронну адресу суду надіслала заяву в якій зазначила, що позов визнає, наслідки визнання позову їй відомі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 26.02.2016 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності (а.с.9, 10-11). У даній квартирі зареєстровані колишні співвласники, доньки позивача [PERSON] та [PERSON] , що судом встановлено із копії будинкової книги на квартиру (а.с.61-65). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 391 та ст. 405 ЦК України. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідачів у належній позивачу квартирі підтверджується поясненнями свідків, заявами відповідачів про визнання позову, в яких вказана ї фактична адреса проживання на даний час. Відповідачі визнали позовні вимоги в повному обсязі, підтвердили, що перебувають за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд немає сумніву щодо достовірності обставин та добровільності визнання позову відповідачами. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, враховуючи що суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved