Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є його сином. З 2015 року та по терепішній час син позивача у вказаній квартирі не проживає, оскільки переїхав на постійне проживання до іншого міста, а саме до м. Докучаєвськ. Відповідач добровільно не бажає вирішити питання зняття з реєстраційного обліку. Позивач стверджує, що він є пенсіонером та розмір пенсії позивача не дозволяє здійснювати оплату комунальних послуг у повному обсязі за особу, яка не мешкає у вказаній квартирі, а в оформленні субсидії позивачу відмовляють, тому він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 30.10.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання, позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Станом на 12 січня 2021 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про право власності на житло від 13 червня 2006 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї. Актом депутата Курахівської міської ради Ходулєй М.А. від 15 вересня 2020 року, підтверджується, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не мешкає за вказаною адресою з 2015 року. Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] понад один рік, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved