Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила: визнати [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком по [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровані: позивач, син [PERSON] та донька [PERSON] Зазначає, з травня 2013 року відповідач фактично не проживає в даному будинку перебуваючи на заробітках, в зв'язку з чим тривалий час не спілкується з ним. Враховуючи те, що відповідач не мешкає в зазначеному будинку, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в його утриманні, позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житлом та визнати його таким, що втратив право користування. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити посилаючись на обставини в ньому викладені. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.10.1988 року (а.с.9,10). Відповідно до довідки про склад сім'ї від 20.05.2014 року виданої Квартальним комітетом № 1 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] [INFO], син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вбачається з актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05.01.2014 року, 19.05.2014 року відповідач [PERSON] не мешкає по [ADDRESS] з травня 2013 року і по теперішній час (а.с.7, 8). Допитані в судовому засіданні свідки, що мешкають по сусідству з позивачем підтвердили факт не проживання більш як півтора роки відповідач у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS]. Свідок [PERSON], яка працює листоношею у 14 відділенні зв'язку відносно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення судової повістки відповідачу, показала на помилковість відмітки про вручення, підтвердила, що відповідач біля півтора року за адресою проживання позивача не мешкає. Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Реєстрація відповідача в належній на праві власності позивачу квартирі, не дає можливості використати їй вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, відтак позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати по справі не розподіляються. На підставі викладеного та

Outcome: approved