Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір і спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2014 (справа № 639/1310/14-ц), та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (усіх видів доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення донькою повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який розрізано рішенням суду 24 жовтня 2012 року. Від вказаного шлюбу позивач з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2014 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн на місяць, починаючи з 11.02.2014 до досягнення дитини повнолітнього віку. Відповідач сплачував аліменти не регулярно, у нього утворювалася заборгованість. Наразі син сторін [PERSON] досягнув повноліття та проходить строкову військову службу. Позивач, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 183 СК України, зазначає, що за рішенням суду, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , а з вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на сина, який досяг повноліття, їх розмір становить 500 грн. Така сума є значно нижчою мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину. [PERSON] зазначає, що донька дорослішає і відповідно зросли потреби на її утримання. Крім того, дитина останні роки має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим вона потребує специфічне харчування, систематичний прийом вітамінних комплексів та хондропротекторів, проходження ЛФК, курсів масажів та відвідування занять у басейні, придбання спеціального взуття на замовлення тощо. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. 17.03.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 18-19). 14.04.2020 ухвалою суду постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 24.10.2012 (а.с. 10). Від вказаного шлюбу позивач з відповідачем мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 24 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн на місяць, починаючи з 11.02.2014 і до досягнення дитини повнолітнього віку. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн (а.с. 11). Позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , останні роки має проблеми зі здоров`ям (а.с. 12, 13), у зв`язку з чим вона потребує специфічного харчування, систематичного прийому вітамінних комплексів та хондропротекторів, проходження ЛФК, курсів масажів та відвідування занять у басейні, придбання спеціального взуття на замовлення тощо. Наразі дитина перебуває на повному триманні [PERSON] , відповідач належним чином не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, час від часу надає кошти, але у явно недостатньому обсязі для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, наразі сума стягуваних за рішенням суду аліментів є значно меншою сумою ніж необхідна для утримання дитини. Відповідач є молодою фізично здоровою людиною, інших аліментних зобов`язань не має, працює та має регулярні доходи, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у частці від доходу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивачем надано достатніх доказів на підтвердження того, що дитина потребує матеріального забезпечення в більшому обсязі, аніж визначено рішенням суду від 24.02.2014, оскільки стягуваних коштів не достатньо для нормального забезпечення дитини, а також у зв`язку з погіршенням здоров`я останньої. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та змінити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2014 по справі № 639/1310/14-ц, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved