Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання протиправними дій щодо зняття з реєстрації місця проживання та скасування рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що разом з [PERSON] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] з 2004 року проживали і зареєстровані в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , власником якого на той час була її мати. Вказує, що у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами та фінансовими труднощами у 2009 році її мати [PERSON] уклала формальний договір купівлі-продажу свого житлового будинку за вищевказаною адресою з [PERSON] , однак і після відчуження вони продовжували жити в цьому будинку, а також здійснювали його утримання за рахунок матері разом з іншими мешканцями будинку. Зазначає, що постановою Апеляційного суду Волинської області від 26.12.2017 року у справі №161/2429/16-ц визнано законність реєстрації та проживання у зазначеному будинку її матері [PERSON] та брата [PERSON] з посиланням на те, що між сторонами спору склалися і тривалий час існують незаборонені законом договірні зобов`язання щодо користування відповідачами зазначеним житлом без визначення строку такого користування. Крім того, 07 серпня 2018 року, [PERSON] , подала заяву до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з посиланням на наявність у неї договору купівлі-продажу даного будинку на що, рішенням відділу реєстрації місця проживання Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради Волинської області від 08.08.2018 року їх усіх було знято з реєстрації місця проживання у спірному будинку. Після того, як [PERSON] дізналась про вищевказані обставини вона звернулась з заявою про скасування реєстраційної дії по зняттю з реєстрації місця проживання з посиланням на чинне судове рішення про законність проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спірному будинку. Враховуючи ту обставину, що рішення у справі №161/2429/16-ц стосувалось [PERSON] , [PERSON] , то їх в той же день було поновлено в реєстрації, а [PERSON] , у зв`язку з відсутністю рішення суду щодо неї, повторно зареєстровано не було. \~ \~ \~ \~У зв`язку з чим просила суд визнати протиправними дії Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради Волинської області щодо зняття її з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] та зобов`язати Департамент державної реєстрації Луцької міської ради Волинської області здійснити дії по формуванню та внесенню даних про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2019 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог залучено [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.01.2009 року (а.с. 55-56) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 57). Як вбачається з матеріалів справи, зняття з реєстрації місця проживання осіб, зокрема [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , здійснено за заявою [PERSON] , яка набула право власності на будинок за договором купівлі-продажу від 25.01.2009 р. (а.с. ). При цьому, постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року залишено без змін рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року, яким позов [PERSON] задоволено частково та виселено [PERSON] і [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] (а.с. ). Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проживання відповідачів [PERSON] і [PERSON] у житловому будинку, який належить на праві власності [PERSON] , порушує права власника на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм нерухомим майном. Крім того, постановою Верховного Суду від 06.03.2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу [PERSON] на ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04.05.2017 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2017 року, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 25.01.2009 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, чим і скористалась [PERSON] шляхом подання заяви до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача про порушення її прав відповідачем, оскільки реєстрація і проживання позивача у будинку, належному [PERSON] , перешкоджає останній у здійсненні права володіння, користування і розпорядження своїм майном, а тому не вбачає неправомірних дій з боку відповідача при знятті з реєстрації третіх осіб. А тому, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed