Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 вересня 1988 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2489, зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність з відповідачем взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Від позивача надійшла до суду заява, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, заперечувала проти надання строку на примирення. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу із позивачем. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 вересня 1988 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2489, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved