Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, поданим та підписаним її представником за довіреністю [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 12 квітня 2005 року. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Однак, спільне проживання між ними не було припинено і 12 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] знову було укладено шлюб, який 28 жовтня 2014 року знову було розірвано. За час перебування у шлюбі [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] придбали земельну ділянку та для проживання родини збудували на ній житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на земельну ділянку та будинок було зареєстровано за [PERSON] Представник позивача зазначає, що вищенаведена нерухомість була придбана в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти та для проживання їхньої сім'ї, а тому в розумінні статті 60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. 21 серпня 2008 року [PERSON] уклав із ВАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0101/0808/88-215, відповідно до якого отримав кредит у сумі 60000 доларів США 00 центів на закупівлю товару. В цей же день, 21 серпня 2008 року, в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] уклав із вищезазначеним банком іпотечний договір 0101/0808/88-215-Z-01, за умовами якого передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» належне йому на праві власності майно: житловий будинок з господарською будівлею та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], як його дружина, надала згоду на передачу належного їм на праві спільної сумісної власності майна в іпотеку. Також, оскільки спірний будинок є місцем постійного проживання [PERSON], вона продовжувала проживати в ньому після розлучення із [PERSON] тільки після того, як [PERSON] у березні-квітні 2015 року почав чинити перешкоди у користуванні спільним майном, вона звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою про поділ майна. Однак, після того, як справа про поділ майна подружжя перебувала в проваджені суду майже півтора року, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] вже не є власником земельної ділянки та будинку. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що земельна ділянка та приватний будинок належать на праві власності [PERSON], дочці теперішньої дружини [PERSON] Підставою виникнення права власності є іпотечний договір № 0101/0808/88-215-Z-01, виданий 21 серпня 2008 року, договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 30 травня 2016 року та акт приймання передачі до договору відступлення права вимоги. Представник позивача вважає, що відповідачі, спільними та незаконними діями, позбавили [PERSON] права власності на 1/2 майна, набутого в шлюбі. Зазначає, що зважаючи на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. В іпотечному договорі № 0101/0808/88-215-Z-01, укладеному 21 серпня 2008 року, сторони визначили застереження, відповідно до якого Заставодержатель у безспірному порядку отримує право власності на заставне майно, у випадку не виконання Заставодавцем умов договору. Представник позивача зазначає, що [PERSON] не надавала окремої згоди на внесення до іпотечного договору вищенаведеного застереження. Вважає, що прирівнювання до договору про задоволення вимог Іпотекодавця також відповідного застереження про це в іпотечному договорі (ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку») потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. За таких обставин, та беручи до уваги те, що [PERSON] не надавала окремої згоди на включення до іпотечного договору відповідного застереження, її представник вважає, що воно має бути визнане судом недійсним. Також вважає, що застосування відповідного застереження новим власником, призвело до порушення права [PERSON], як співвласника у спільній сумісній власності подружжя. Вказує, що окрім цього, позивачу стало відомо, що 30 травня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Фінанс» відступило право вимоги за іпотечним договором № 0101/0808/88-215-Z-01, укладеним 21.08.2008 року, на користь [PERSON]. Представник позивача вважає такий договір про відступлення права вимоги недійсним, оскільки він порушує Конституційне право позивача, передбачене ст. 41 Конституції України, згідно з якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Також, всупереч вимогам ст. 369 ЦК України, банк не отримував від позивача, як співвласника, згоду на укладення договору про переуступку права вимоги. Крім цього, при укладенні іпотечного договору позивач надала згоду на передачу майна в іпотеку саме банку, а не іншій особі. Вважає, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] існує домовленість про переоформлення права власності на довірену особу з метою не віддати половину будинку, який знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та позивача. Також зазначає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тобто, в даному випадку вимога за кредитним договором передалась від банку до іншої особи. Вказує, що при відступленні прав вимоги зобов'язання не припиняється, не змінюється - залишається одним і тим самим; відбувається тільки заміна особи на стороні Кредитодавця. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі - Кредитодавець стає Іпотекодержателем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України наведено перелік осіб, що виступають на стороні Кредитодавця в кредитних правовідносинах, зокрема, банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. Зазначає, що таким чином, при передачі банком права вимоги за кредитним зобов'язанням іншій фінансовій установі, нотаріус посвідчує договір відступлення права вимоги за іпотечним договором.Але, нотаріус не має правових підстав для посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, оскільки стаття 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу на стороні Кредитодавця в кредитних відносинах. Отже, ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором. Сторонами спірного договору відступлення права вимоги за іпотечним договором є ТОВ «Фінансова компанія Комфорт-Фінанс» та фізична особа - [PERSON]. Враховуючи пряму вказівку закону на неможливість укладення таких договорів із фізичною особою, представник позивача вважає цей договір недійсним. Посилаючись на п.п. 1 та 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», якими визначено, що не може бути примусово або у безспірному порядку стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. З урахуванням наведеного, представник позивача вважає, що ні банк, ні нотаріус не мали права під час дії цього закону на укладення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідачі спільними діями позбавили права власності [PERSON], як співвласника у спільній сумісній власності подружжя, не визнають її права власності, як співвласника такого майна, право на поділ якого вона почала реалізовувати. За вказаних обставин представник позивача просить суд: 1. Визнати недійсним застереження визначене у п.п.12.3., 12.3.1. іпотечного договору № 0101/0808/88-215-Z-01 від 21 серпня 2008 року.2. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 30.05.2016 року.3. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] всі судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги на підставах, викладених в позові. Також пояснила, що [PERSON] не може бути іпотекодержателем в силу ст. 1054 ЦК України, оскільки вона не є стороною кредитних відносин, якою може бути лише банківська установа і перейняла на себе права по договору відступу незаконно. Просить врахувати, що про наявність наміру відступити права третій особі позивач увідомлена банком не була, про призвело до порушення її прав на належне їй майно, а в подальшому потягнуло незаконний перехід власності до [PERSON] Позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] суду показав, що Банк направив вимогу про врегулювання спору, однак, а ні [PERSON], а ні [PERSON] не відреагували на лист щодо необхідності повернути борг і Банк відреагував в межах своїх прав. [PERSON] отримала права за ст. 509 ЦК України - зобов'язальні відносини, тобто, отримала право вимагати повернення боргу. Таким чином, дія ст. 1054 ЦК України на ці правовідносини не поширюється. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] суду показав, що позивач знала про укладення іпотечного договору. З цього моменту вона вже розуміла можливість проведення стягнення на іпотечне майно, тобто розуміла наслідки укладення таких зобов'язань. Незаконних дій [PERSON] здійснено не було. Борг був, застереження направлялося сторонам на адресу, яка була відома банку. Оскільки був наявний борг, іпотекодержатель мав всі права зареєструвати на себе іпотечне майно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила також, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі на підставі поданих письмових заперечень (том № 1 а.с. 113-117, 199). Представник відповідача ПАТ «Альфа Банк» за довіреністю Назаренко М.П. в судове засідання не з'явилась, однак, попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ «Альфа Банк». В поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі з підстав, наведених у письмовому запереченні (том № 2 а.с. 1, том № 1 а.с. 64-68). Представник відповідача ТОВ «ФК «Комфорт Фінанс» також в судове засідання не з'явився, подав попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги не визнає на підставах, викладених в письмовому запереченні (том № 1 а.с. 91-93, 99). Заслухавши думки учасників судового розгляду, врахувавши письмові заперечення відповідачів на позовні вимоги, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 0101/0808/88-215, за умовами якого Банк надав [PERSON] грошові кошти на споживчі цілі у вигляді кредиту у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, на строк з 21 серпня 2008 року по 20 серпня 2018 року, а [PERSON], в свою чергу, взяв на себе відповідні зобов'язання щодо повернення вказаних коштів Банку, що підтверджується ксерокопією вказаного кредитного договору (том № 1 а.с. 69-73). Підпунктом 2.1. пункту 2 Кредитного договору визначено, що забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека - будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, [ADDRESS]. В п.п. 2.2. п. 2 Кредитного договору зазначено, що умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки, регулюються чинним законодавством України і іпотечним договором, що укладається між Банком і Позичальником [PERSON]. Так, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0101/0808/88-215 від 21 серпня 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем по справі [PERSON] 21 серпня 2008 року було укладено Іпотечний договір № 0101/0808/88-215-Z-01, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу - Нідзельською І.Є. та зареєстровано в реєстрі за № 2059, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок з господарською будівлею та спорудами, розташований в [ADDRESS], загальною площею 266,6 кв.м, який належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва № 816 про праві власності на житловий будинок з господарською будівлею та спорудами, виданого 08 серпня 2008 року виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради згідно рішення виконавчого комітету Якушинецької сільської ради від 31 липня 2008 року № 248, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 11 серпня 2008 року і записаного в реєстрову книгу № 6, за реєстровим № 987 та земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], загальною площею 0,0716 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (двадцять), Вінницького району Вінницької області, яка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 30 жовтня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу [NUMBER] від 29.08.2006 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Дробахою О.Д. за № 835, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010688900526, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (том № 1 а.с. 11-14, 124-125). В пункті 12 Іпотечного договору визначено, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду (п.п. 12.1.); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов'язанням, а саме: заяву про невиконання Іпотекодавцем умов Основного зобов'язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцем виключно в судовому порядку (п.п. 12.2.); згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору (п.п. 12.3.). Так, підпунктом 12.3.1. пункту 12 Іпотечного договору визначено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя не Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення не Предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, якібудуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов'язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов'язання; або П.п. 12.3.2. пункту 12 Іпотечного договору, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, відповідно до висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, Сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем.Для реалізації Іпотекодержателем права звернути стягнення на Предмет іпотеки способом, визначеним попереднім абзацом п.п. 12.3.2. цього Договору, Іпотекодавець,

Outcome: dismissed