Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, яку уточнила заявою від 09.04.2020 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 11.12.2004 року у виконкомі Білозерської міської ради міста Добропілля. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 02.02.2020 року з відповідачем разом не проживають, між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, дружби та поваги у них немає. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок - до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я перестала існувати, тому необхідно розірвати шлюб. На примирення не згодні. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачем. Спору про поділ майна не мають. Для позивача, як для жінки, відновлення хоча б дружелюбних відносин з відповідачем стало неможливим. Жодних спільних інтересів в неї з відповідачем немає, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю, тому вважає, що подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадам суспільства. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дівоче « [PERSON] ». Враховуючи викладене, позивач просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25% заробітної плати батька [PERSON] , щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позивач до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач також надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.12.2004 року у виконкомі Білозерської міської ради міста Добропілля, актовий запис № 88. (а.с. 6). Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину, то вказані вимоги суд вважає такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено вище, сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.7). Визнання відповідачем пред`явленого позову в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на дитину, останнім суду надано не було. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно доч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 25.02.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved