Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], третіх осіб - органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту для дитини, та виїзду дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2015 рік. У грудні 2015 року рішенням Тячівського районного суду їхній з відповідачем шлюб було розірвано. З відповідачем вона не проживає вже п'ять років, оскільки у неї є інша сім'я. Від спільного шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], і вона має намір виїхати з сином за кордон, а саме в Російську Федерацію для лікування сина, оскільки клімат в Закарпатті вологий і син часто хворіє на бронхи, легені. Крім того, їй потрібно показати дитину лікарю-окулісту, але відповідач всупереч інтересам дитини не надає дозволу на виїзд їх неповнолітнього сина за кордон. Просить суд дозволити виготовлення закордонного паспорту для дитини та тимчасовий виїзд за кордон до Російської Федерації її сина [PERSON], [INFO], в її супроводі, без згоди батька [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівського РВ ГУ ДМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться [PERSON] і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської РДА від 29 лютого 2016 року за №52 вирішено надати дозвіл [PERSON], мешканці [ADDRESS] на виготовлення малолітньому [PERSON], [INFO] року народження дитячого проїзного документу (закордонного паспорту) та на виїзд хлопчика за кордон на період літніх канікул, тривалістю один місяць, на відпочинок та оздоровлення, без згоди батька [PERSON]. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років ). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітнього [PERSON] відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батьком дитини [PERSON] не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон та виготовлення йому закордонного паспорту для дитини, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково, та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю с.. Грушево, Тячівського району, Тячівського району, Закарпатської області, України, і на його тимчасовий виїзд за кордон, а саме до Російської Федерації, в період літніх канікул - з 1 червня 2016 року по 31 червня 2016 року включно, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с..Грушево, Тячівського району, Закарпатської області, України, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial