Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. На підставі договору дарування від 05 липня 2019 року позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , який є сином чоловіка [PERSON] [PERSON] , та мати останнього [PERSON] . Відповідач наприкінці липня 2019 року виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію. В належному позивачці будинку він більше року без поважних причин не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особисті речі в будинку відсутні. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить. Після від`їзду [PERSON] зв`язок з ним перервався. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в зв`язку з політичними поглядами відповідач поїхав проживати в Російську Федерацію, повідомивши, що повертатись не збирається, наразі українського номеру мобільного телефону він не має. Просила задовольнити позов. Представник позивачки позов підтримав з викладених в ньому підстав. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився,\~причини неявки суду не повідомив. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши письмові докази, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено,\~що згідно\~з договором\~дарування від\~05\~липня 1991\~року [PERSON] є власницею будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 266949288 від 22 липня 2021 року. З паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 22 грудня 2007 року на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації від 16 липня 2021 року, складеного комісією виконавчого комітету Осипенківської сільської ради, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Комісією встановлений факт не проживання останнього у вказаному будинку з 2019 року. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою. Відповідач [PERSON] , який є сином чоловіка позивачки, більше двох років не проживає в будинку [ADDRESS] , відвідувати батька не приїжджає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає більше року в будинку [ADDRESS] , не є власником вказаного будинку, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] в житловому приміщенні, який в ньому не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачкою прав власника цього приміщення. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved