Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в 2004 році між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] від шлюбу в сторін народився син - [PERSON]. Починаючи з 2009 року позивачка та відповідач припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо, однак шлюб було розірвано лише у 2011 році. Також вказує, що з часу припинення спільного господарства, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, про її навчання та підготовку до самостійного життя. Також відповідач ніколи не допомагав матеріально, тому всі витрати на виховання дитини на себе взяла позивачка. Крім того, 08 серпня 2013 року на засіданні ради опіки та піклування ПРА ОМР відповідач особисто підтвердив, що не приймає участі у вихованні та утримані свого малолітнього сина. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Позивачка подала заяву про розгляд справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа - представник органу опіки та піклування ПРА ОМР у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини та пояснення позивачки та її представника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що в 2004 році між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Третім відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 06 травня 2004 року, актовий запис №260. Починаючи з 2009 року позивачка та відповідач припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо, однак шлюб було розірвано лише у 2011 році. Також судом встановлено, що з часу припинення між сторонами ведення спільного господарства, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, про її навчання та підготовку до самостійного життя. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач ніколи не допомагав матеріально забезпечувати малолітнього сина, тому всі витрати на виховання дитини на себе взяла позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 08 серпня 2013 року на засіданні ради опіки та піклування ПРА ОМР [PERSON] особисто підтвердив, що не приймає участі у вихованні та утримані свого малолітнього сина протягом півтора року. Тому 16 серпня 2013 року орган опіки та піклування ПРА ОМР виніс висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина [PERSON] Свою думку малолітній [PERSON] також висловив на засіданні ради опіки та піклування ПРА ОМР, де вказав, що він мешкає з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON], якого називає та вважає своїм батьком. Також вказав, що рідний батько, [PERSON], не цікавиться його особистим життям, замість нього це робить вітчим, якого він і вважає членом своєї сім'ї. Факт того, що відповідач не спілкується з малолітнім [PERSON] та не приймає участі у його вихованні підтверджується також наданими до суду довідками: з Одеської загальноосвітньої школи №107 від 14 лютого 2014 року №55; з МГО «Окінава» від 19 лютого 2014 року; з Поліклінічного відділення «Український медичний центр реабілітації матері та дитини МОЗ України» від 21 березня 2014 року, заявами друзів сім'ї дитини [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також довідкою про склад сім'ї та реєстрацію №358 від 04 липня 2013 року. Суд оцінює вищевказані докази на їх належність та допустимість на підставі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а тому вважає доведеним у судовому засіданні факт доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина [PERSON] Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В свою чергу, ст. 10 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 64 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», ЗУ «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» від 24.01.1995 року, для збереження здоров'я та психіки дитини, створення їй нормальних умов життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved