Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстровані її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , який з березня 2016 року не проживає за даною адресою. В березні 2016 року відповідач зібрав всі свої речі та виїхав до іншого місця проживання. Позивач вимушена сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги за зареєстрованого відповідача та самостійно виконувати ремонтні роботи. Позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1995 року, виданого сектором приватизації житла на підставі розпорядження (наказу) від 26.10.1995 року № 9927. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 04.07.2019, виданою Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку 04.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту непроживання та відсутності особистих речей, складеного 02.09.2019 року мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] з березня 2016 року в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає, його особисті речі за вказаною адресою відсутні. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції про сплату судового збору № 0.0.1461885030.1 від 12.09.2019 у сумі 802,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved