Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів трудової книжки, оформленої 15.07.1977 року на ім»я [PERSON], [INFO] та вкладишу до цієї трудової книжки, оформленого 11.10.2011 року на ім»я [PERSON], [INFO] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Вказує, що мала дівоче прізвище [PERSON] і у зв»язку з працевлаштуванням 15 липня 1977 року отримала трудову книжку, видану російською мовою на вказане прізвище. 28.07.1979 року уклала шлюб з гр. [PERSON] та відповідно після одруження взяла прізвище «[PERSON]». 08.07.1981 року вона розірвала шлюб з гр. [PERSON] та залишила собі шлюбне прізвище «[PERSON]», однак вищевказані дані у трудову книжку не вносилися. 20 лютого 1982 року вона зареєструвала шлюб з гр. [PERSON]. Після реєстрації шлюбу нею було взято прізвище чоловіка «[PERSON]», про що було видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, виписане російською мовою, в якому її післяшлюбне прізвище було вказане російською мовою, як «[PERSON]». В зв»язку з укладанням шлюбу та переходом на нове прізвище, у її трудову книжку кадровим органом були внесені відповідні зміни та записано російською мовою її нове прізвище «[PERSON]». 08 липня 1992 року, у зв'язку із розірванням шлюбу з гр. [PERSON], вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу, яке також було видане російською мовою і в якому її післяшлюбне прізвище було вказане, як «[PERSON]». В січні 1997 року їй було видано Довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, при цьому у довідці її прізвище було записано українською мовою, як «[PERSON]». В листопаді 1997 року вона отримала паспорт громадянина України в якому її прізвище також було записано вже українською мовою , як «[PERSON]». В квітні 1998 року вона повторно одружилася з гр. [PERSON], однак після одруження залишилася на своєму дошлюбному прізвищі «[PERSON]». В жовтні 2011 року кадровим органом підприємства, в якому вона на той час працювала, було видано Вкладиш до трудової книжки серії [NUMBER] в якому її прізвище було вказано згідно паспортних даних як «[PERSON]». У зв'язку з досягненням пенсійного віку, вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді за призначенням пенсії за віком. В ході перевірки в управлінні ПФУ в м. Кіровограді поданих документів для призначення пенсії були виявлені розбіжності в правописі її прізвища («[PERSON] -[PERSON]») та, як наслідок цього було призупинено оформлення пенсії, чим порушуються її права. Вважає, що така розбіжність у правописі виникла внаслідок невірного перекладу прізвища з російської мови на українську мову коли всі ці дані вносилися у Державний реєстр актів цивільного стану громадян. Так, невірно зроблено переклад та правопис прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]», хоча по паспорту її прізвище вказано як «[PERSON]». Посилаючись на вказані обставини. Норми чинного законодавства, просить задовольнити заяву. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа - представник Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявниця народилась [INFO] року в м. Сєвєроморськ Мурманської області, згідно паспорта громадянина України її прізвище вказано [PERSON], ім»я [PERSON], а по батькові [PERSON]. На це ж ім»я 14.01.1997 року Державною податковою адміністрацією України їй присвоєно ідентифікаційний номер. Крім того, встановлено, що 15.07.1977 року на ім»я [PERSON], [INFO], видана трудова книжка [NUMBER]. Як встановлено в судовому засіданні заявниця 28.07.1979 року уклала шлюб з гр. [PERSON] та відповідно після одруження взяла прізвище «[PERSON]», що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб, виданого Суботцівською С/Радою Знам»янського району Кіровоградської області 28.07.1979 року, актовий запис № 16. 08.07.1981 року вона розірвала шлюб з гр. [PERSON] та залишила собі шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим райвідділом РАЦС м. Знам»янка Кіровоградської області 17.06.1982 року, актовий запис № 55. Вищевказані дані у трудову книжку заявниці не внесені. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00013574869 від 11.03.2014 року дошлюбне прізвище заявниці вказано [PERSON]. 20 лютого 1982 року заявниця зареєструвала шлюб з гр. [PERSON]. Після реєстрації шлюбу нею було взято прізвище чоловіка «[PERSON]», про що було видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, виписане російською мовою, в якому її післяшлюбне прізвище було вказане російською мовою, як «[PERSON]». В зв»язку з укладанням шлюбу та переходом на нове прізвище, у її трудову книжку кадровим органом були внесені відповідні зміни та записано російською мовою її нове прізвище «[PERSON]» наказ 129 від 18.08.1982 року щодо прізвища з Постоухвої на [PERSON]. 08 липня 1992 року, у зв'язку із розірванням шлюбу з гр. [PERSON], вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Кіровським рай РАЦС м. Кіровограда 08.07.1992 року, актовий запис № 520, яке видане російською мовою і в якому післяшлюбне прізвище заявниці вказане, як «[PERSON]». В квітні 1998 року [PERSON] одружилася з [PERSON], після одруження залишилася на своєму дошлюбному прізвищі «[PERSON]». В ході перевірки в управлінні ПФУ в м. Кіровограді поданих [PERSON] документів для призначення пенсії були виявлені розбіжності в правописі її прізвища («[PERSON] -[PERSON]»). Зазначена помилка в написанні прізвища заявниці, як пояснив її представник, виникла внаслідок невірного перекладу прізвища з російської мови на українську мову коли всі ці дані вносилися у Державний реєстр актів цивільного стану громадян і не співпадають з прізвищем заявниці, вказаним в паспорті. Вищевказані розбіжності та неточності щодо правопису прізвища в різних документах : - витяг з державного реєстру актів цивільного стану, - трудова книжка , - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, - паспорт, тощо стали підставою для зупинення УПФУ в м. Кіровограді подальшого оформлення заявниці пенсії в зв'язку з невизнанням того, що всі ці документи належать одній особі, чим порушуються права заявниці. Факт того, що всі документи належать одній і тій же ососбі, підтверджені в судовому засіданні вищезазначеними доркументами, із яких суд може зробити такий висновок по іншим анкетним даним: тотожністю імені та по батькові особи, датою та місцем її народження. Відповідно до п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Факт про встановлення якого просить заявниця, дає їй підстави для реалізації своїх прав на оформлення та виплату пенсії за віком. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обгрунтованість заяви, а тому вона підлягає задоволенню

Outcome: approved