Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25.08.2001 р. перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.04.2017 р. рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Під час шлюбу на сумісні кошти був придбаний автомобіль марки Toyota Lаnd Cruiser Prado, державний номер [NUMBER], вартістю 550\~000,00 грн., який був зареєстрований на її імя. Згоди щодо розподілу майна в добровільному порядку дійти не змогли. Як їй стало відомо із повідомлення територіального сервісного центру зазначений автомобіль зареєстрований за [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 25.10.2016 р. Відчуження автомобілю [PERSON] відбулось на підставі нотаріального довіреності, посвідченої 30.09.2016 р. нотаріусом Київського міського нотаріального округу, наданої від імені позивачки на право розпорядження транспортним засобом. Однак, як зазначає позивач, ніякої довіреності на розпорядження автомобілем вона не видавала, підпис на довіреності не її. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки вищевказаний автомобіль був відчужений проти її волі, чим порушено її права як власника. Просить позов задовольнити, визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, повернути сторони у первісний стан. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не зявилась; подала заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем спірного автомобілю, вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, а тому [PERSON] діяв правомірно. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ФП № 084869 від 09.09.2004 р. [PERSON] та [PERSON] 25.08.2001 р. уклали шлюб; прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Згідно з листом № 31/14/2-Б07 від 04.11.2016 р. Територіального сервісного центру № 4842 [PERSON] повідомлено, що згідно з Єдиного Державного Реєстру МВС України автомобіль Toyota Lаnd Cruiser Prado, державний номер [NUMBER], який належав їй на підставі свідоцтва про державну реєстрацію СХТ № 160924 від 02.07.2015 р., було перереєстровано 25.10.2016 р. на іншу особу за договором купівлі-продажу, який було укладено від її імені [PERSON] на підставі доручення НВА 655630 від 30.09.2016 р., засвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4842/2016/148936 від 25.10.2016 р. [PERSON], в інтересах якої діяв за дорученням [PERSON], продала [PERSON] автомобіль Toyota Lаnd Cruiser Prado, державний номер [NUMBER], за домовленістю між сторонами ціна транспортного засобу склала 10\~000,00 грн. Під час укладання вищезазначеного договору [PERSON] діяв на підставі довіреності серії НВА 655630 від 30.09.2016 р. посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до висновку експерта № 32 від 31.01.2017 р. підпис від імені [PERSON] та рукописний запис «Боровик Оксана Вікторівна» в графі «Підпис» у довіреності НВА 655630 від 30.09.2016 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою. Згідно зі ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з приписами\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищезазначений транспортний засіб вибув із володіння позивача поза її волею, тобто волевиявлення не відповідало внутрішній волі позивача; відповідач [PERSON] була обізнана щодо належності подружжю спірного автомобіля, який придбала за суттєво заниженою ціною. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, правочин має бути визнано недійсним та застосовано такий спосіб захисту цивільного права як реституція шляхом приведення сторін у первісний стан, в якому вони перебували до укладення оспорюваного договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved