Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1989 року Комісарівською селищною радою Перевальського району Ворошиловградської області, актовий запис № 51. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем були припинені, з 1995 року. Додатково зазначила, що відповідач з 1995 року проживає на території та є громадянином Російської Федерації. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Просила суд розірвати шлюб, між нею та [PERSON], який зареєстрований 04 вересня 1989 року Комісарівською селищною радою Перевальського району Ворошиловградської області, актовий запис № 51. Ухвалою Лисичанського міського суду від 22 травня 2018 року, було доручено компетентному суду Російської Федерації провести наступні процесуальні дії : 1.Вручити відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 2.Допитати відповідача з наступних питань: - Чи визнає він заявлені позивачкою позовні вимоги? Якщо не визнає, то вказати з яких причин? - Чи не заперечує, щоб справа розглядалась в його відсутність в судовому засіданні в Лисичанському міському суді Луганської області України, або бажає брати участь у розгляді цивільної справи?, та провадження було зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 01 листопада 2018 року Лисичанським міським судом Луганської області отримано документи від Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області складені в ході опрацювання доручення відносно [PERSON] Ухвалою Лисичанського міського суду від 02 листопада 2018 року, провадження у справі за позовною заявою [PERSON], місце реєстрації якої за адресою: [ADDRESS], Україна, місце проживання якої за адресою: [ADDRESS] до [PERSON], місце проживання якого за адресою: [ADDRESS], Російська Федерація про розірвання шлюбу, було поновлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] , як вбачається з протоколу судового засідання складеного в ході опрацювання доручення відносно [PERSON], який надійшов від Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області, позов визнав у повному обсязі, та зазначив, що очікував цього 23 роки, проти розгляду справи за його відсутності не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON], 04 вересня 1989 року зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за № 51. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. За ч. 2ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених гл. 11 СК. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved