Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить захистити її право власності на домоволодіння №39 по вул. Жовтневої Революції в с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району Київської області, визнавши незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ№096717, виданий на імя [PERSON] Позов обґрунтований тим, що [PERSON] не має доступу до задньої стіни сараю, оскільки межа земельної ділянки суміжного землекористувача [PERSON] за державним актом на право власності на землю проходить по стіні сараю. В суді позивач та її представник пояснили, що [PERSON] також бажає приватизувати свою земельну ділянку біля свого будинку. Перенесення меж в натурі так, щоб доступ до сараю був, позивача не влаштовує, вона бажає щоб і по документам межа була переміщена. [PERSON] позов не визнала, пояснила, що саме таку земельну ділянку і в таких межах вона отримала у власність від [PERSON] ще у 2007 році, а у 2010 році ій виготовили новий державний акт на її імя і в 2013 році вона вирішила побудувати паркан по межі з ділянкою, яка належить [PERSON] Оскільки з сусідкою склались недоброзичливі відносини, вона запросила землевпорядну організацію, винести межі в натурі. Тоді і підтвердилось, що сарай позивача, стоїть якраз на межі і заважає будівництву паркана. Так було завжди, але спору не було, бо не було паркану. Задля мирного врегулювання спору вона відступила від сараю позивача більш ніж на один метр і поставила паркан. Тепер у позивача немає ніяких перешкод користуватись своїм майном, а тому позов вважає надуманим. Представник Полого-Яненківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району [PERSON] суду пояснила, що на той час як здійснювалась забудова земельних ділянок у селі, а це 60-ті та 70-ті роки, майже всі забудовники будували сараї по межі як орієнтир, що вказував де закінчується одне домоволодінні і починається інше. Парканів тоді ніхто не ставив, всі свої відносини мешканці врегульовувати шляхом добросусідства. Вважає, що і тепер цей спір можна врегулювати тільки добросусідськими відносинами. [PERSON] має в своєму користуванні біля будинку достатньо землі, не лише для обслуговування будівель, а й для ведення особистого селянського господарства і сільська рада ніяких перешкод для приватизації не чинить. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником домоволодіння №39 (колишній №35) по вул. Жовтневої Революції в с. Пелоги-Яненки Переяслав-Хмельницького району Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2002 після смерті 04.02.1996 [PERSON], яке зареєстроване в Переяслав-Хмельницькому міжміському інвентарбюро за №81.(а.с.6,7). 15.11.1996 виконавчий комітет Полого-Яненківської сільської ради прийняв рішення № 45 про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям села Пологи-Яненки, зокрема: [PERSON] вирішено передати присадибну ділянку площею 25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 24 га., що розташована по вул. Жовтневої Революції, а [PERSON], яка на той час була сусідкою позивача, вирішено передати присадибну ділянку площею 25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 35 га., що розташована по вул. Жовтневої Революції (а.с.148-150). Встановлено, що [PERSON] державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку не отримувала, а [PERSON] отримала державний акт на земельну ділянку загальною площею 0,556 га, з яких 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,306 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться по вул. Жовтневої Революції, 41 в с. Пелоги-Яненки Переяслав-Хмельницького району (а.с. 146). Відповідно до Акту постійної комісії Полого-Яненківської сільської ради від 20.01.2014 про встановлення орієнтовної площі земельної ділянки [PERSON] по вул. Жовтневої Революції, 39, в її користуванні перебуває земельна ділянка загальною площею 0,3530 га. (а.с.46-47). Згідно кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] від 03.09.2015 точний розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ за фактичними межами становить 0,3529 га.(а.с.32). 11.06.2007 [PERSON] подарувала [PERSON] домоволодіння та земельну ділянку загальною площею 0,556 га, з яких 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,306 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться по вул. Жовтневої Революції, 41 в с. Пелоги-Яненки Переяслав-Хмельницького району (а.с.36). [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування земельної ділянки у 2010 році отримала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 096717 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд - 0,2500 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 096716 для ведення особистого селянського господарства 0,3056 га., що знаходяться по вул. Жовтневої Революції, 41 в с. Пелоги-Яненки Переяслав-Хмельницького району. З технічної документації щодо переоформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, виготовленої на замовлення [PERSON] вбачається, що за основу був взятий державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ №001449 на імя попереднього власника [PERSON] та виготовлено два кадастрові плани на земельні ділянки різного цільового призначення, які у своїй сукупності за площею та межами повністю відповідають земельній ділянці попереднього власника (а.с.112-117). Отже [PERSON] є законним набувачем земельних ділянок площею 0,2500 га за державним актом серії ЯЛ 096717 та площею 0,3056 га за державним актом серії ЯЛ 096716, які одним наділом знаходяться по вул. Жовтневої революції, 41 в с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району. Будь-яких порушень в процесі набуття права власності на них, судом не встановлено. Про такі порушення не заявляє і позивач. В свою чергу, [PERSON] є суміжним користувачем земельної ділянки по вул. Жовтневої революції, 39 в с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району площею 0,3529 га. ЇЇ право користування визнається сільською радою та не оспорюється відповідачем. .Згідно Технічного паспорту на житловий будинок по вул. Жовтневої Революції, 39 в с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району, який належить [PERSON], серед будівель та споруд значиться житловий будинок «А», 1969 року побудови, сарай «Б» 1975 року побудови (а.с.8-10). Відповідно до довідки Полого-Яненківської сільської ради від 16.10.2015 №325 на земельній ділянці по вул. Жовтневої Революції, 41, яка належить [PERSON] є такі господарські будівлі: житловий будинок, 1967 року побудови, сарай 1969 року побудови та саж, 1972 року побудови. Отже земельні ділянки, які тепер належать позивачу [PERSON] на праві користування та відповідачу [PERSON] на праві власності, забудовувались приблизно одночасно з 1967 по 1975 роки, і як вони пояснили, увесь цей час були розмежовані стежкою та стіною сараю, який належить [PERSON]. Суд переконався в тому, що між попередніми суміжними користувачами та наразі між позивачем та відповідачем не було і немає спору щодо цієї нетвердої межі. У 2013 році між [PERSON] та [PERSON] виник спір лише з тих підстав, що [PERSON] вирішила поставити на умовній межі паркан, що для [PERSON] було неприйнятним, так як стіна такої межової споруди як сарй, що їй належить, перейшла б на загороджену територію до [PERSON] і вона втратила б змогу обслуговувати ту стіну. В суді встановлено, що [PERSON] задля мирного врегулювання спору побудувала паркан, який розмежовує дві суміжні ділянки таким чином, що відступила від стіни сараю більш як на 1 м., забезпечивши до нього повний доступ власника - [PERSON] (а.с. 30, 40-42) Однак, [PERSON] в суді заявила, що це її не влаштовує так як вона хоче приватизувати 0,35 га землі біля будинку і побоюється, що коли обміри зроблять не по фактичним межам, а від межі, що визначена в державному акті відповідача [PERSON], площа її земельної ділянки, що передаватиметься у власність буде меншою, ніж та якою вона зараз користується, а тому й прагне аби державний акт відповідача скасували. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 16.11.2015 №2-15, має місце накладання земельної ділянки, що належить [PERSON]МИ. на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЛ 096717 від 08.12.2010 на господарську будівлю, на плані літ «Б» (сарай) домоволодіння №39 по вул. Жовтневої Революції, с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району, що належить [PERSON], площа накладки 0,00268 га або 2,6888 кв.м.(а.с.81-111). В додатку № 3 до цієї експертизи міститься схематичне зображення накладки, де видно, що межа земельної ділянки за державним актом [PERSON] проходить по стіні сараю на відстані від його кутів 0,36 м. та 0,23 м., але, як розяснив експерт в судовому засіданні, фактична межа, яку встановила за допомогою паркану [PERSON] проходить на відстані більш як 1 м. від сараю, що відповідає будівельно-технічним нормам і за рахунок такої поступки ділянка відповідача зменшилась з 0,2500 га до 0,2473 га. Експерт також запропонував, як один їз варіантів вирішення спору внесення змін до Державного земельного кадастру до правовстановлюючих документів на земельну ділянку [PERSON], згідно п.4 Перехідних положень Закону України «Про земельний кадастр». Однак, як встановлено в суді [PERSON] відмовляється скористатись такою можливістю без погодження меж з [PERSON], а остання в свою чергу не бажає такого варіанту вирішення спору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить відповідачу позивач повинен довести дві обставини: по-перше, що цей правовий акт не відповідає вимогам закону, по-друге, що він порушує права позивача як власника майна. Жодної з цих обставин позивач суду не довів. Стаття 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантує усім непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом. Судом встановлена законність державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЛ 096717 від 08.12.2010 на імя [PERSON], яка набула у власність цю земельну ділянку за договором дарування, в тих межах і розмірах, що були у попереднього землевласника [PERSON] Крім цього, [PERSON] та її представник довели суду, що вищевказаний державний акт ніяким чином не порушує право власності позивача, оскільки такого права власності на земельну ділянку вона ще не має. До того ж, [PERSON] при встановленні паркану поступилася сусідці [PERSON] частиною своєї земельної ділянки, аби та могла вільно обслуговувати свій сарай, який раніше виконував функцію межової споруди. Позивач, хоч і послалась на ст. 386 ЦК України у своєму позові, однак її позовні вимоги не узгоджуються з цією нормою закону, оскільки вони не містять ні вимоги про заборону вчинення дій, ні вимоги про вчинення певних дій для запобігання порушення свого права власності відповідачем. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. За правилами ч.3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них… Цих правил добросусідства повинна дотримуватись не лише відповідач, а й позивач, яка в суді продемонструвала відверте небажання йти на будь-який компроміс та вирішити спір у спосіб передбачений законом, та обрала невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він спрямований на порушення права власності відповідача, що є неприпустимим. Будь-яких порушень прав власності позивача на домоволодіння чи окремо взяту споруду з боку відповідача, як законного власника земельної ділянки, в суді не встановлено. Отже в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed