Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме смерті особи в певний час, мотивуючи вимоги тим, що 30.08.2017р. у м. Луганську померла мати заявника [PERSON] Звернувшись до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації смерті матері, заявнику [PERSON] в реєстрації смерті було відмовлено з причини того, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на непідконтрольній українській владі території, а тому викликають сумнів їх легітимність. Тому, [PERSON] з метою реєстрації факту смерті звернулась до суду із заявою і просить суд встановити факт смерті [PERSON], 01.06.1949р.н., уродженки [INFO], Росія, яка настала 30.08.2017р.у м. Луганськ, Україна. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. З матеріалів справи слідує, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії ЕМ №395008, виданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 14.10.1999р., [PERSON], 01.06.1949р.н. народилась у с. Сапрон Воловського району Курської області, Росія та з 12.04.2001р. зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №800 від 31.08.2017р., копії довідки про причину смерті від 31.08.2017р., [PERSON], 01.06.1949р.н. померла 30.08.2017р. у віці 68років. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ВВ №040167, виданого 06.09.2017р. відділом запису актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, [PERSON], 01.06.1949р.н., померла 30.08.2017р. у м. Луганськ. Відповідно до копії листа Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 20.10.2017р. №7597/17.10-94, вказаний відділ повідомив [PERSON] про те, що заявником не надано жодного документу для реєстрації смерті, відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України. Суд враховує, що м. Луганськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті [PERSON] у встановленому Законом порядку. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. До того ж суд бере до уваги, що встановлення факту смерті особи в певний час має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, а тому як виняток, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, беруться судом до уваги та оцінюються судом у сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи у порядку ст. 317 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON], 01.06.1949р.н., померла 30.08.2017р. у м. Луганськ, Україна, у віці 68років. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені [PERSON] в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved