Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про що зроблений актовий запис № 401. На даний час позивачем подана позовна заява про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та фактично позивач несе всі витрати з її утримання. Дитина зростає, потребує все більше витрат на харчування, одяг, взуття, відвідування кружків, груп для розвитку, духовного збагачення. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.05.2019 р. В судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити в повному обсязі, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлений про час та місце розгляду справи був належним чином. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про що зроблений актовий запис № 401. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.2007 р. На даний час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Дитина проживає з позивачем, та фактично позивач несе всі витрати з її утримання. Дитина зростає, потребує все більше витрат на харчування, одяг, взуття, відвідування кружків, груп для розвитку, духовного збагачення. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, не надає коштів для утримання дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладені в позові пояснення позивача, суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.05.2019 р.. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача стягується на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі наведеного та,

Outcome: approved