Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділу майна подружжя. Позов мотивований тим, що з відповідачем вони проживали однією сім'єю з січня 1993 року по 2015 рік. В шлюбі народилось двоє дітей, в даний час повнолітні син та дочка. За час сумісного життя придбали майно, а саме: -Люстру вартістю 2500,00грн. -холодильник вартістю 10000,00грн. -телевізор вартістю 5000,00грн. -меблі в спальну кімнату: шафа, двоярусні ліжка з матрацами та стінка «Поліца» залишковою вартістю 20000,00грн. -картини в кількості 40 штук вартістю приблизно 40 000,00грн. -комп'ютер, сканер, принтер вартістю 10 000,00грн. -фототехніку вартістю 40 000,00грн. -прилади для прослуховування музики та диски з залишковою вартістю 10 000,00грн. Крім того в квартирі знаходились речі, які були перенесені з квартири, що особисто належали позивачу, а саме: м'які меблі, килими та інші речі, залишковою вартістю 28 000,00грн. В період сумісного життя було зібрано грошові кошти для забезпечення майбутнього сім'ї в сумі 20 000,00 доларів США, гроші залишились у позивача. В 2007 році позивач отримала кредит в КБ «Укрсоцбанк» на суму 35 000,00 доларів США. Для забезпечення повернення кредиту позивач уклала договір іпотеки на свою квартиру, що особисто належала їй [ADDRESS]. Кредитні кошти були вкладені у фінансову компанію GST. На даний час сума заборгованості за кредитним договором становить більше 60 000,00 доларів США, які вона самостійно сплатити не в змозі. Позивач вважає, що відповідач повинен виплатити 30 000,00 доларів США в рахунок боргу 60 000,00 доларів США. Крім того, 30 травня 2011 року вона за нотаріально посвідченим договором продала своєму фактичному чоловікові трьохкімнатну квартиру за 100 000,00 грн. Позивач вважає, що ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя і просить визнати за нею право власності на ? частку квартири. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В позовній заяві зазначив, що [PERSON] забрала колекцію натільних іконок, які він як колекціонер обміняв на листівки, і два нових фотоштативи. Все це майно було винесено з квартири позивачем. Це майно належить йому особисто. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали частково, а саме відносно кредиту позовні вимоги просила залишити без розгляду, а також просила залишити без розгляду поділ картин та стягнення вартості телевізора. Позовні вимоги [PERSON] позивач не визнала, пояснивши, що вона цих речей - натільні іконки та два штативи не бачила і не брала. [PERSON] та його представник свої позовні вимоги підтримали, позовні вимоги [PERSON] визнали частково. Він не заперечує встановити факт сумісного проживання з 1993 року по січень 2011 року. В 2009 році він дізнався про те, що [PERSON] без згоди взяла кредит у доларах США, сама внесла без його згоди у фінансову установу, відносини з того часу стали ускладнюватись і в січні 2011року сімейні стосунки були припинені, позивач влаштовувала скандали, характер у неї конфліктний, постійно принижувала, дорікаючи [PERSON], що у нього як у наукового співробітника маленька заробітна плата. Періодично вони припиняли сумісне життя і в січні 2011 році остаточно припинили стосунки. Згоди на отримання кредиту він не давав. Його підпису немає ні в кредитному договорі, ні в договорі вкладення грошей у фінансову компанію. Збереження в розмірі 20 000,00 доларів США в наявності у них ніколи не було. Він лікар і його доходи не дозволяють відкладати кошти, весь цей час він свою заробітну плату витрачав на утримання дітей. Щодо квартири, то [PERSON] заперечує проти визнання права власності на квартиру за [PERSON] Суду пояснив, що доводи [PERSON] спростовуються договором купівлі-продажу, в якому всі питання відносно договору купівлі-продажу, грошей, а також сумісного проживання зазначено в п. 21 : «Продавцем» подано заяву про те, що на момент набуття вищевказаної нерухомості вона в шлюбі не перебувала і гроші, які витрачалися ним на придбання цієї квартири, не є об'єктом спільної власності. Зі змістом цієї заяви я «Покупець» ознайомлений. «Покупець» довів до відома «Продавця», а «Продавець» взяла до уваги той факт, що «Покупець» в шлюбі не перебуває і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим Договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку) витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74, 97 СК України відсутні». Відносно поділу предметів домашнього вжитку [PERSON] пояснив суду, що він не заперечує, щоб холодильник вартістю 10 000,00 грн. був виділений позивачу, не заперечує проти виділення меблів у спальній кімнаті позивачу, картин всього було 17 штук і не заперечує виділити позивачу 8 картин. Комп'ютер вартістю 5000,00грн. він просить виділити йому. Фототехніка не є спільним майном, він займається фотозйомками, приймає участь у конкурсах та неодноразово був переможцем в Національних конкурсах фотографій, де був нагороджений цінними призами, а саме : в 2008 році фотоспалахом Canon 430 EX та моноподом Manfrotto; фотооб'єктивом Canon L 4/70-200 USM; в 2011 році - фотокамерою Canon 5 D. Це підтверджується довідкою Голови Вінницької обласної організації Національної Спілки фотохудожників України. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили наступне. Свідок [PERSON] дала показання про те, що добре знає сім'ю [PERSON] з початку 90-х років. Переважно вони проживали у квартирі по вул. Заболотного у м.Вінниці. Свідок часто бував в гостях у сторін, бачив натільні іконки в період 2011-2012 р.р. Про обставини купівлі-продажу квартири [PERSON] нічого не знає. Однією сім'єю [PERSON] проживали до зими 2011 року. Як відомо свідку зі слів [PERSON] натільні іконки зникли приблизно у 2012 році. Про зниклі фотоштативи той повідомив його пізніше. [PERSON] займався фотографуванням, фотоштативи були його професійним обладнанням. Останній раз [PERSON] заходив в гості до [PERSON] у квартиру по вул. Заболотного у м.Вінниці у 2011 році. Свідок [PERSON] дала показання про те, що з [PERSON] вона знайома ще з часів навчання у вузі, а саме з 1987 року, вони подружки понад 25 років. [PERSON] свідок знає як чоловіка [PERSON] та батька її дітей. [PERSON] часто бувала в гостях у сім'ї [PERSON], також разом ходили на природу у 2013 році, святкували Тетянин день. З приводу договору купівлі-продажу квартири свідку відомо зі слів позивача-відповідача, особисто вона не була присутня в нотаріальній конторі під час продажу квартири. Навесні 2015 року [PERSON] зустрічалася в фотоклубі з [PERSON], про те, що вони не проживають разом з [PERSON] він нічого не говорив. Свідок [PERSON] разом працює із [PERSON] та знає про те, що сторони мешкали однією сім'єю. [PERSON] разом не проживають останні 3-4 роки. [PERSON] ділився з ним проблемами у сімейному житті, дуже переживав. З яких підстав виникло розірвання стосунків свідку невідомо. В гостях у сім'ї [PERSON] свідок був давно. Свідок [PERSON] дав показання суду про те, що знає сторони як сім'ю 22 роки. В 2011 році вони припинили спільне проживання, оскільки втратили довіру один до одного. Квартира по вул. Заболотного належить [PERSON], оскільки він купив її у [PERSON] після припинення спільного проживання. Свідку також відомо, що сторони займалися страховим бізнесом в компанії GST. Відповідач-позивач позичав у [PERSON] гроші, щоб вкласти у бізнес, які згодом повернув. У 2014 році свідок давав поради сторонам зберегти сім'ю. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та відмови в позові [PERSON] задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюб з 1993 року по січень 2011 року. Спільне проживання підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідки підтвердили в судовому засіданні, що їм добре відомі стосунки сторін, вони неодноразово були у них в квартирі, розмовляли як з [PERSON], так і з [PERSON] Вони дійсно не проживають однією сім'єю з 2011 року. Останній конфлікт у них стався із-за валютного кредиту, який отримала [PERSON] без згоди [PERSON] Крім того суд бере до уваги договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] від 30 травня 2011 року. В п. 21 цього Договору зазначено, що «Продавцем» подана заява про те, що на момент набуття вищевказаної нерухомості вона в шлюбі не перебувала, і гроші, які витрачались ним на предмет цієї квартири не є об'єктом спільної власності. «Покупець» довів до відома «Продавця», а «Продавець» взяла до уваги той факт, що «Покупець» в шлюбі не перебуває і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим Договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку) витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74, 97 СК України відсутні». За таких підстав суд не може визнати, що квартира [ADDRESS] є спільним майном [PERSON] та [PERSON] Стосовно іншого майна, то сторони по суті домовились про порядок його поділу. [PERSON] не заперечує про виділ позивачу люстри вартістю 2500,00грн., холодильника вартістю 10 000,00грн., проти виділу меблів в спальній кімнаті вартістю 20000,00грн., згоден повернути 8 картин позивачу з урахуванням однієї картини, яку вона раніше забрала. [PERSON] просить виділити йому телевізор вартістю 5000,00грн., комп'ютер вартістю 5000,00грн. Позивач не заперечує виділити [PERSON] сканер та принтер, вартістю 5000,00грн. Стосовно фототехніки, то як встановлено в судовому засіданні відповідач займається фотозйомками, був переможцем в національних конкурсах фотографії, де був нагороджений цінними призами, а саме: в 2008 році фотоспалахом Canon 430 EX та моноподом Manfrotto; фотооб'єктивом Canon L 4/70-200 USM; в 2011 році - фотокамерою Canon 5 D. Це підтверджується довідкою Голови Вінницької обласної організації Національної Спілки фотохудожників України. Фототехніка не є спільним майном. Точний перелік приладів для прослуховування музики та дисків та їх вартість 10 000,00 грн. суду не доведено. В цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо позову [PERSON] про витребування у позивача натільних іконок та двох штативів, то суд дійшов висновку про відмову в позові в зв'язку з тим, що належних і допустимих доказів наявності цього майна відповідачем подано не було. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка, майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання в зв'язку з припиненням шлюбних відносин. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 03.06.2015р. у справі №6-38цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦАК України є обов'язковою для усіх судів, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Судові витрати сторони просили залишити за ними. На підставі викладеного та

Outcome: partial