Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту постійного проживання, в якій просила встановити факт постійного проживання на території України спадкодавця [PERSON] по день його смерті [INFO] . В обгрунтування поданої заяви вона зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. була заведена спадкова справа № 1/2021. ДО складу спадщини, зокрема, увійшло нерухоме майно. В свою чергу, заявницею було подано заяву про прийняття спадщини та вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька. При цьому, спадкодавець мав зареєстроване місце проживання на території України та Республіки Кіпр. Зі змісту листа № 14633/К/12-0016 від 08.06.2012 року Державної податкової служби України вбачається, що обов`язок визначення статусу резидента України покладається на особу, відповідальну за перевірку правильності сплати податку до бюджету. В такому випадку цей обов`язок покладається на нотаріуса. У зв`язку із цим до нотаріуса було направлено запит з метою визначення статусу резидента України. Нотаріус у своїй відповіді зазначила, що з урахуванням поданої інформації про наявність крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування померлого протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт постійного проживання померлого [PERSON] в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не вдається можливим. З урахуванням вищевикладеного, не можна зробити однозначний висновок про те, що померлий [PERSON] був резидентом України в розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Між тим, заявниця стверджує, що спадкодавець постійно проживав на території України, оскільки мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні; проживав на етриторії України та мав громадянство України, а також додатково громадянство Республіки Кіпр. При цьому, батько заявниці мав постійне місце роботи, бізнес, рухоме та нерухоме майно на території України. Також він сплачував податки на цій території. Нерухоме майно спадкодавець мав, зокрема, на території міст Києва та Дніпра, місце проживання його було зареєстроване в Києві. Крім того, спадкодавець був власником майна на території Автономної Республіки Крим. Дохід спадкодавець отримував з території України, за ці ж кошти придбавалось майно в інших державах. В інших державах у спадкодавця не було джерела доходу. У Республіці Кіпр спадкодавець мав лише квартиру, яка перебувала у власності підконтрольних йому компаній, та в цій квартирі було також зареєстровано його місце проживання. Також на території Республіки Кіпр він мав грошові кошти в банківській установі з джерелом походження з України. Протягом останніх трьох років батько заявниці виїжджав з території України, але не більше ніж на місяць. Окремим випадком був лише його виїзд 14.03.2020 року на територію Республіки Кіпр та у зв`язку із карантином він не зважився повернутись на територію України до 27.11.2020 року. При цьому на території Республіки Кіпр він не перебував більше 5 місяців поспіль, оскільки виїжджав до Федеративної Республіки Німеччина. Відповідно до пп. «в» пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового кодексу України, фізична особа резидент це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має постійного місця проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Заявниця вказує на те, що спадкодавець мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів в Україні) та вважається таким, що постійно проживав на території України. Ухвалою Бабушкінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~27.10.2021\~року до\~участі у\~справі були\~залучені в\~якості заінтересованих\~осіб інші\~спадкоємці померлого\~ [PERSON] -\~ [PERSON] та\~ [PERSON] в\~особі їх\~законного представника\~ [PERSON] . В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву з підстав, що викладені в заяві та зазначив, що встановлення даного факту не породжує спору про право між спадкоємцями померлого, а потрібно заявниці для визначення порядку оподаткування та того, що померлий був резидентом України. В судове засідання заінтересовані особи не з`явились, про час та місце розгляду заяви сповіщені належним чином, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. надійшла заява про розгляд справи в її відсутності. Від адвоката Помялової Я.О., яка згідно ордеру представляє інтереси [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи через хворобу, але судом визнано причини її неявки в судове засідання неповажними через неподання будь-яких доказів, що підтверджують хворобу адвоката. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи судом сповіщені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Вказані обставини не перешкоджають розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] суду показала, що знала [PERSON] з початку 1980-х років, вони товарищували та працювали на одному підприємстві, знає, що він тривалий час працював, потім звільнився, а потім працював таксистом. На початку 2000-х років він разом іж своєю жінкою створив фірму, куди приблизно в 2003 році запросив її працювати. Вона працювала з того часу на ТОВ «Вініл» кадровиком. [PERSON] постійно здійснював контроль та управління підприємством, давав їм вказівки. Потім він став депутатом Верховної Ради України, а потім очолив одне з Міністерств і переїхав до м. Києва. Однак він постійно приїздив до м. Дніпра та здійснював керівництво своїм підприємством. Після припинення його повноважень в органах державної влади він проживав в м. Києві, але постійно приїздив до м. Дніпра та керував підприємством в тому числі й по телефону. Дзвонив весь час з номерів українських операторів мобільного зв`язку. Він отримував заробітну плату в ТОВ «Вініл» та був працевлаштований в ньому. Вона здійснювала його звільнення через смерть та вносила відповідні записи до трудової книжки. Більше їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сестрою жінки покійного [PERSON] . Вони тривалий час проживають в одному будинку. У [PERSON] є донька [PERSON] . На початку 2003 років [PERSON] та її сестра створили власний бізнес та відкрили підприємство. Вони жили всі разом. Потім, як подорослішала їх донька вона також стала займатися спільним сімейним бізнесом. Потім [PERSON] став депутатом ВР України, а в наступному став Міністром з шляхів. Він в той час в будні дні знаходився в м. Київ, а на вихідні приїздив до м. Дніпра. Він керував своїм підприємством. Після припинення його повноважень, він повернувся до м. Дніпра, де постійно мешкав. Він хворів, тому їздив на лікування до інших країн, де перебував до двох тижнів. Наприкінці 2020 року він тяжко захворів і йому не допомагало лікування в Україні, через що його донька доправила його до Турецької Республіки, де він помер в лікарні. Потім його тіло доправили до м. Дніпра та поховали в Покровському районі Дніпропетровської області, як він і заповідав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявниці вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено: Згідно копії свідоцтва про смерть № 1 від 04.01.2021 року (переклад на українську мову згідно Гаазької конвенції від 05.10.1961 року), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в районі Бешикташ Турецької Республіки. Згідно копії ID-картки № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] був громадянином України. Згідно копії паспорта для виїзду за кордон № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] перетинав кордон України та виїздив за кордон, зокрема до Республіки Кіпр з 09.01.2020 року по 14.03.2020 року при цьому залишав Республіку Кіпр та здійснював виліти до інших країн. Згідно копії паспорта [NUMBER] [PERSON] був громадянином Республіки Кіпр. Згідно копії свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] від 13.01.2021 року [PERSON] був батьком [PERSON] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029197388 від 13.01.2021 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] через укладення шлюбу за актовим записом № 615 від 30.07.1994 року Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно копії довідки № 3/02-14 від 12.01.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни, [PERSON] є спадкоємцем після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Заява про прийняття спадщини була складена [PERSON] 11.01.2021 року та долучена 11.01.2021 року до матеріалів спадкової справи № 1/2021, заведеної щодо майна померлого [PERSON] . Згідно копії запиту [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни від 30.07.2021 року видно, що [PERSON] звернулась до нотаріуса із запитом про надання інформації, чи підтверджує довідка про реєстрацію місця проживання або інші документи в спадковій справі, безспірний факт постійного місця проживання на території України спадкодавця [PERSON] . Згідно копії відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни № 252102-14 від 04.08.2021 року видно, що вона роз`яснила [PERSON] про те, що з урахуванням поданої заявницею інформації про наявність крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування померлого протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт постійного проживання померлого [PERSON] в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не видається можливим. З урахуванням вищевикладеного, не можна зробити однозначний висновок про те, що померлий [PERSON] був резидентом України у розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Рекомендовано [PERSON] для встановлення факту постійного проживання померлого [PERSON] в Україні звернутися до суду. Згідно відповіді від 16.07.2021 року Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] в 2020 році перетинав Державний кордон в напрямку Київ-Ларнака 29.02.2020 року та в зворотному напрямку 11.03.2020 року, а також за напрямком Київ-Ларнака 14.03.2020 року та в зворотному напрямку 27.11.2020 року (Цюрих-Київ). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) від 26.08.2021 року видно, що останній мав на території України наступну нерухомість: земельні ділянки на праві власності та на праві оренди земельної ділянки, бокс-елінг [ADDRESS] , бокс-елінг [ADDRESS] , бокс-елінг [ADDRESS] , бокс-елінг [ADDRESS] , бокс-елінг [ADDRESS] , бокс-елінг [ADDRESS] , елінг [ADDRESS] , елінг № 23 в літ.А в [ADDRESS] , домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , нежилі приміщення з №1 по № 11 (групи приміщень № 27) в [ADDRESS] , домоволодіння в [ADDRESS] , нежитлові приміщення в [ADDRESS] , житловий будинок в [ADDRESS] , нежитлові будівлі і споруди [ADDRESS] , нежиле приміщення в [ADDRESS] , частина приміщення магазин в [ADDRESS] , будівлі та споруди в [ADDRESS] , будівлі та споруди в [ADDRESS] , склад матеріальних цінностей літ. О-1 в [ADDRESS] . Згідно копій податкових повідомлень-рішень від 29.04.2020 року [PERSON] сплачував податки на території України. Згідно копії довідки № 390 від 23.07.2021 року ТОВ «Вініл», [PERSON] працював у товаристві на посаді виконавчого директора з 16.06.2017 року по 02.01.2021 рік, отримав заробітну плату та сплатив відповідні податки та збори. Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] був засновником ТОВ «Вініл». Згідно відповіді ВАДР від 15.09.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.08.2009 року. Згідно копії спадкової справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни із заявами про прийняття спадщини. Згідно копії цієї ж спадкової справи, спадкове майно перебуває на території України та інших держав, в тому числі й Республіки Кіпр, в зв`язку із чим нотаріусом було здійснено відповідні запити. Також нотаріусом залучено до матеріалів справи СД-диск з матеріалами спадкової справи № 1/2021. Згідно довідки № 71860384 від 19.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно копії трудової книжки [PERSON] , він з 16.06.2017 року по день смерті [INFO] працював виконавчим директором ТОВ «Вініл». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) саме в Україні, що підтверджується зібраними доказами у справі в своїй сукупності та в повній мірі підтверджено показаннями свідків, а тому, враховуючи те, що для визначення порядку оподаткування спадщини та місця її відкриття спадкоємцям потрібно встановлення даного факту, то суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно п. 5 ч 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 4\~ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~наведено перелік справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~цей перелік не є невичерпним, адже у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пп. «в» пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового кодексу України, фізична особа резидент це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має постійного місця проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Таким чином суд прийшов до висновку про те, що спадкодавець [PERSON] за життя мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів в Україні) та вважається таким, що постійно проживав на території України. При цьому, суд враховує й те, що спадкоємці позбавлені можливості в інший спосіб довести даний факт. На підставі наведеного та

Outcome: approved