Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , є її батьком, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року, було задоволено позов її матері [PERSON] , яким було стягнуто з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини зі всіх видів заробітків щомісячно але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що 20.04.2020 року їй виповнилось вісімнадцять років, з 01.09.2019 року вона є студенткою денної форми навчання Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого, термін навчання становить до 30.06.2023 року. Вартість навчання складає 37 530 гривень на рік. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, а саме, до 30.06.2023 року. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 24 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві, розгляд справи провести за її відсутності, також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 17). Відповідач [PERSON] , в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду подав відзив на позов, в якому просив позовні вимоги про стягнення аліментів залишити без задоволення в повному обсязі (а.с.29-31). Також, 09.12.2020 року (вх. № 31078) на адресу суду надійшла «зустрічна позовна заява» (а.с.47-48). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Так, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази на підтвердження та спростування обставин позовної заяви, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження обставин, на які послалась позивач, та докази надані відповідачем на підтвердження власної позиції. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 788, свідоцтво видане 16.07.2002 року. [PERSON] [INFO] , набула повноліття [INFO] (а.с.6). Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року у справі № 523/9735/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини зі всіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 р. до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] . Згідно Договору про надання освітньої послуги № 157/19 від 05.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , є студентом та зарахована до складу студентів на конкурсній основі за освітнім ступенем бакалавра до Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого. Згідно даного Договору форма навчання - денна, строк дії договору становить: з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. згідно п.4.2 даного Договору вартість освітньої послуги на навчальний рік становить: 37 530 грн. (а.с. 4-5). Позивачем зазначається, що після досягнення нею повноліття, батько перестав надавати матеріальну допомогу та фактично позивач перебуває на повному утриманні матері, яка отримує невелику заробітну плату, що й стало підставою для звернення до суду. Судом досліджено відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 04.12.2020 року (вх. № 30738). Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав того, що на відміну від аліментів, які стягуються до досягнення дитиною повноліття, позивач повинна довести наявність матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків. Відповідач зазначає, що матеріальної змоги сплачувати аліменти у розмірі ј частини від свого доходу не має, оскільки, з нього стягуються витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за кількістю осіб, які зареєстровані в його квартирі, а оскільки його донька та колишня дружина в квартирі не проживають та відмовляються в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, у зв`язку з цим він несе додаткові витрати. Зазначив, що з нього, відповідно до довідок департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації та пенсійного фонду України в Одеській області утримано 185976 грн. аліментів. Також, відповідач зазначив, що позивачем не надано документально підтверджених витрат на суму в 18 765 грн., та взагалі даний позов заявлено, як проявлення волі цинізму та без певної мети (а.с. 29-31). На підтвердження обставин викладених у позовні заяві відповідач надав наступні документи. Судом досліджено довідку від 20.12.2019 року № 01-14/2665 видану Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної Державної адміністрації, згідно якої [PERSON] , в період з січня 2019 року по грудень 2019 року нарахована заробітна плата у розмірі 143 204 грн. 27 коп., аліментів утримано: 58 713 грн. 81 коп. (а.с.32). Згідно довідки від 27.05.2020 року виданої УПФ України в Одеській області [PERSON] , вбачається, що останній перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, відповідно до відомостей зазначених в довідці вбачається, що згідно постанови державного виконавця від 14.12.2018 року ВП № 57274735 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти перераховувались на рахунок Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заборгованість по постанові станом на 01.05.2020 року відсутня, аліменти сплачені в розмірі: 79 697 грн. 19 коп. (а.с.33). Відповідно до довідки від 06.11.2020 року № 01-14/4577 виданої Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної Державної адміністрації вбачається, що [PERSON] нарахована заробітна плата в період з січня 2020 року по жовтень 2020 року у розмірі 137 840 грн. 86 коп., аліментів утримано на суму: 47 566 грн. 82 коп. (а.с.34). На підтвердження факту не проживання позивача та колишньої дружини за адресою: [ADDRESS] , позивачем надано копію рішення суду про розірвання шлюбу, акт про не проживання та рахунок на сплату внесків ЖБК «Вимпел-21» (а.с.35-37). Щодо зустрічної позовної заяви, яка подана відповідачем до суду 09.12.2020 року (вх.№ 31087), суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Дослідивши зустрічну позовну заяву та проаналізувавши обставини, що в ній викладені, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява [PERSON] на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не відповідає вимогам встановлених ст.ст. 175-175 ЦПК України. Вказана зустрічна позовна заява не містить вимог прохальної частини, в ній не зазначено предмету та підстав позову, а тому зустрічна позовна заява розцінена судом, як відзив на позовну заяву, оскільки викладені в ній обставини за своїм характером є відзивом на позовну заяву та здебільшого не стосуються предмету розгляду цивільної справи про стягнення аліментів на утримання дитини до закінчення нею навчання. Слід зазначити, що зустрічна позовна заява містить посилання на відносини, що стались між [PERSON] та [PERSON] , що у свою чергу не є предметом розгляду даної цивільної справи (а.с.47-48). При вирішенні питання стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, місця проживання за місцем знаходження навчального закладу. З огляду на те, що [PERSON] , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує докази надані сторонами на підтвердження позовних вимог та їх не визнання, обставину того, що [PERSON] , [INFO] , навчається в університеті в м. Києві, форма навчання - денна, потребує матеріальної допомоги батька, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, проживанням у гуртожитку, витрати на проїзд. Також, судом під час розгляду справи враховується позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 21.02.2018 року (справа № 208/3075/16) у справах щодо призначення, зміни, стягнення аліментів. Так, відповідно до висновків Верховного Суду витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина та за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Судом, встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, також, отримує дохід у вигляді пенсійних виплат згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», доказів на підтвердження обставин щодо неможливості сплачувати аліменти зазначених у ст. 182 СК України відповідачем не надано. Докази, що були надані суду на спростування обставин позовної заяви, судом до уваги не приймаються, оскільки не мають прямого відношення до предмету спору, лише підтверджують характер особистих відносин, що склався між сторонами. З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі ј частини зі всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, а саме, до 30.06.2023 року. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved