Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить виділити 1/3 (одну третю) частку в спільному майні подружжя - квартирі [ADDRESS] , вартістю 300 000,00 (триста тисяч) гривень - [PERSON] та 2/3 (дві третіх) частки - [PERSON] ;виділити 1/3 (одну третю) частку в спільному майні подружжя - рухомому майні: печі Electrolux, 2009 року випуску, роботі - пиловсмоктувачі з функцією вологого прибирання Мі, 2009 року випуску, стільниці 38x600x3050 міліметрів зі стільцем ВС-11 ALU та кронштейном Н-2031 (фіксованим), дивану прямого ПЛЕЙНУ, 2020 року випуску, столу трансформера Кардіф, 2014 року випуску, телевізору Samsung, 2020 року випуску, загальною вартістю 56 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, кожному - [PERSON] та 2/3 (дві третіх) частки - [PERSON] ;визнати [PERSON] таким, що втратив право на 1/3 частку в спільному майні подружжя - квартирі [ADDRESS] на користь [PERSON] ;визнати [PERSON] такою, що набула право особистої власності на всю квартиру [ADDRESS] ; визнати [PERSON] такою, що втратила право на 2/3 частку в спільному майні подружжя - рухомому майні: печі Electrolux, 2009 року випуску, роботі - пиловсмоктувачі з функцією вологого прибирання Мі, 2009 року випуску, стільниці 38x600x3050 міліметрів зі стільцем ВС-11 ALU та кронштейном Н-2031 (фіксованим), дивану прямого ПЛЕЙНУ, 2020 року випуску, столу трансформера Кардіф, 2014 року випуску, телевізору Samsung, 2020 року випуску, загальною вартістю 56 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, на користь [PERSON] ; визнати [PERSON] таким, що набув право особистої власності на все рухоме майно: піч Electrolux, 2009 року випуску, робот - пиловсмоктувач з функцією вологого прибирання Мі, 2009 року випуску, стільницю 38x600x3050 міліметрів зі стільцем ВС-11 ALU та кронштейном Н-2031 (фіксованим), диван прямого ПЛЕЙНУ, 2020 року випуску, стіл трансформер Кардіф, 2014 року випуску, телевізор Samsung, 2020 року випуску, загальною вартістю 56 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 143, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 21 квітня 2007 року.Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 01 грудня 2010 року. Позивач, її чоловік (відповідач) та їх малолітній син проживали спільно в належній їй квартирі [ADDRESS] .Однак протягом останніх років сімейні відносини між нею та відповідачем погіршилися, почуття і повага зникли, і вони стали сторонніми людьми. 22 травня 2020 року її мати подарували гроші для купівлі квартири [ADDRESS] , яку позивач того ж дня купила, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу БУГРІМ О.В. 22 травня 2020 року і зареєстровано в реєстрі за № 957 і зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього за час шлюбу сторонами було спільно набуте наступне рухоме майно: піч Electrolux, 2009 року випуску, вартістю 2 383,97 грн.; робота-пиловсмоктувача з функцією вологого прибирання Мі, 2009 року випуску, вартістю 2 383,97 грн.; стільницю 38x600x3050 міліметрів зі стільцем ВС-11 ALU та кронштейном Н-2031 (фіксованим), дивану прямого ПЛЕЙНУ, 2020 року випуску, вартістю 19 767,11 грн.; стіл-трансформер Кардіф, 2014 року випуску, вартістю 2 383,97 грн; телевізор Samsung, 2020 року випуску, вартістю 13 299,01 грн. На час подання позову позивач проживає з малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] і самостійно його утримує. Відношення відповідача до неї виключає можливість продовження спільного життя, як подружжя, а також досягнення домовленості (шляхом укладення відповідного договору) між ними. Позивач пропонувала відповідачу в строк до 01 листопада 2021 року добровільно виділити і безоплатно відмовитися на її користь від 1/2 (однієї другої) частки в спільному майні подружжя - в квартирі [ADDRESS] , а вона, в свою чергу, відмовиться від 1/2 частини частки в спільному майні подружжя - рухомому майні. Посилаючись на усунення відповідача від своїх обов`язків щодо забезпечення та догляду (забезпечення житлом, лікування, навчання) малолітнього сина [PERSON] , виконання нею одноособово цього обов`язку, як матір`ю, а також той факт, що це ставить її у більш невигідне матеріальне становище поряд із відповідачем, крім цього малолітній син залишається проживати разом з нею, вважає, що наявні правові підстави для застосування частин другої та третьої статті 70 Сімейного кодексу України, тобто поділу спільного сумісного майна подружжя в таких частках: 1/3 частка в спільному сумісному майні подружжя - [PERSON] , а 2/3 частки квартири в спільному сумісному майні подружжя - [PERSON] . Ухвалою суду від 10.11.2021 Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору. 22.11.2021 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Тихомирова М.О. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення.Судом на виконання вимог ст. 206 ЦПК України роз`яснено відповідачеві наслідки визнання ним позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 143, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 21 квітня 2007 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 01 грудня 2010 року. 22 травня 2020 року позивачем було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. 22 травня 2020 року і зареєстровано в реєстрі за № 957 і зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього за час шлюбу сторонами було спільно набуте наступне рухоме майно: піч Electrolux, 2009 року випуску, вартістю 2 383,97 грн.; робота-пиловсмоктувача з функцією вологого прибирання Мі, 2009 року випуску, вартістю 2 383,97 грн.; стільницю 38x600x3050 міліметрів зі стільцем ВС-11 ALU та кронштейном Н-2031 (фіксованим), дивану прямого ПЛЕЙНУ, 2020 року випуску, вартістю 19 767,11 грн.; стіл-трансформер Кардіф, 2014 року випуску, вартістю 2 383,97 грн; телевізор Samsung, 2020 року випуску, вартістю 13 299,01 грн. Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно доЦивільного кодексу України. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачено ст. 69 СК України. Так, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. При цьому,у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст. 70 СК України). Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що в ході розгляду справи сторони дійшли згоди щодо порядку поділу спільного майна, набутого ними під час перебування у шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем та на підставі досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved