Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Вказує, що 03.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування в шлюбі вони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем неможливим. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей, останній ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей було залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 03 вересня 2000 року (а.с. 4). За час перебування у шлюбі у сторін народилися [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з матір'ю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач [PERSON] не подав суду відомостей про власний стан здоров'я та майновий стан, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати 1200 грн. на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття старшою дитиною.

Outcome: approved