Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 06 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 219. Свої вимоги обґрунтувала тим, що між ними із відповідачем відсутне взаєморозуміння, єдності поглядів на шлюб і сім'ю. Відповідач грубо та зневажливо ставиться до неї, безпідставно наносить їй тілесні ушкодження та побої, вчиняє сварки, під час яких висловлюється на її користь нецензурною лайкою. За таких обставин, у листопаді 2014 року подружні відносини між ними були припинені, з того часу проживають вони окремо, ведуть окреме господарство. Вважає подальше спільне подружнє життя та збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви від сторін, де [PERSON], [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому позивач позовні вимоги підтримує і просить шлюб розірвати, а відповідач позов визнає, також зазначаючи на необхідність розірвання шлюбу зареєстрованого між ним та [PERSON] Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 06 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 219 (а.с. 5). При цьому, сторони являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Однак, з листопада 2014 року подружніх стосунків сторони не підтримують, проживають окремо, ведуть окреме господарство. Позивач, як і відповідач, наполягають на розірванні шлюбу, вважаючи, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, сторони не змінювали прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved