Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 09 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 724. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони не змогли створити міцну сім'ю. Шлюбні відносини припинили в червні 2017 року, оскільки в їй стало відомо, що відповідач порушує подружню вірність, з цих підстав, вони стали проживати окремо. З зазначеного часу сторони сумісного не проживають, збереження сім'ї не можливе. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Згідно ст.158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно положень ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 724, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтв про народження, сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені в червні 2017 року, сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач в справі наполягає на розірванні шлюбу, відповідач по справі проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони в подальшому поновлювати шлюбні відносини наміру не мають, спільне господарство не ведуть й шлюб між ними носить формальний характер, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивачки в справі підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим залишити прізвище позивача «[PERSON]». Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved