Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Семаківської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона разом з своїми батьками [PERSON] та [PERSON], чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] проживали в згаданому будинку, були членами колгоспного двору, де кожен мав свою частку. Головою колгоспного двору був батько [PERSON]. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], мати позивачки - [PERSON] по мерла [INFO], чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO] Заповітів не залишали. В даний час позивачка проживає одна. Успадкувати частки померлих позивачка не може, оскільки частки у майні колгоспного двору не були визначені. Позивачка зазначає в позові, що її дошлюбне прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] 03.02.1966 р., зареєструвавши шлюб з [PERSON]. Позивачка просить задовольнити позов, приймаючи до уваги те, що фактично вона стала власником будинку та господарських будівель і споруд, загальна вартість якого 85850 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, одночасно в заяві зазначила, що позов підтримує. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за позовом [PERSON] в її відсутності, позов визнає. Семаківська сільська рада подала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнає. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння від 5 вересня 1989 р., в цілому будинковолодіння, що складається житлового будинку, службових будівель і споруд, яке розташоване в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 9 серпня 1989р. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6772 від 21.01.2014р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що станом на 31.12.2012 р. [PERSON] є власником майна, головою колгоспного двору, розташованого в [ADDRESS]. Також зазначена підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, видане Городенківським РВК 05.09.1989 р. на підставі рішення № 141 від 09.08.1989 р. З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] та висновку про вартість майна, визначеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 40 ринкова вартість будинку станом на 29.01.2014 року, - становить 85850 грн. Про те, що батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 02.07.1963 р. сільським ЗАГС с. Семаківці Івано-Франківської області та свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Останнім стверджено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 03.02.1966 р., після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 04.05.1992 р. Семаківською сільською радою Городенківського району стверджено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14.01.2002 р. Семаківською сільською радою Городенківського району стверджено, що чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO]. Внаслідок їх смерті відкрилась спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності, який обчислюється відповідно до ст. 76 ЦК УРСР з дня, коли учасник спільної власності дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється. Витягом із погосподарської книги № 8 Семаківської сільської ради за 1991-1995 р. (стор. 13, особовий рахунок [NUMBER]) в колгоспному дворі станом на 01.01.1991 р. в господарстві по адресу [ADDRESS] проживали [PERSON], [INFO],член господарства, записаний першим; [PERSON], [INFO], зять; [PERSON] [INFO], дочка; [PERSON], [INFO], внука, 10.10.1992 р. вибула в м. Чортків; [PERSON], [INFO], правнук, 10.10.1992 р. вибув в м. Чортків. Витягом із погосподарської книги № 5 Семаківської сільської ради за 2001-2005 роки (стор. 14, особовий рахунок [NUMBER]) в господарстві по адресу [ADDRESS] проживали [PERSON], [INFO],член господарства, записаний першим; [PERSON], [INFO], зять, помер [INFO], актовий запис № 2 від 14.01.2002 р.; [PERSON] [INFO], дочка. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З наведеного слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] Семаківською сільською радою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України (2004р.) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Витягом із погосподарської книги № 5 Семаківської сільської ради за 2006-2010 роки (стор. № 14, особовий рахунок [NUMBER]) стверджено, що станом на 01.01.2006 р. в господарстві по адресу [ADDRESS] проживали [PERSON], [INFO], голова господарства, померла [INFO], а/з № 11 від 26.05.2007 р.; [PERSON] [INFO], дочка. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Оскільки позивачка на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживала разом з нею, вона прийняла спадщину після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом. Довідкою виконкому Сеиаківської сільської ради № 76 від 10.02.2014 р. стверджено, що назва [ADDRESS] змінена на [ADDRESS]. Позивачка зверталась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті батьків. Державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори 12.02.2014 р. видав довідку № 125 про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], де головою двору був [PERSON], так як житловий будинок з господарськими будівлями належав в цілому колгоспному двору без визначення та виділення часток членів двору та рекомендовано в судовому порядку визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Як вбачається із висновку ЕТВО «Придністров'я» ринкова вартість будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 29.01.2014 р. становить 85850 грн. Позивачка фактично стала власником спадкового майна, користується ним, отримала технічний паспорт на будинок, який складений 24.01.2014 р. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачі позов визнають. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 86, 120,123,524, 529, 548,549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1223, 1258, 1261,1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved