Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказує, що із 16.10.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від спільного шлюбу із яким народився син [PERSON], [INFO] року. Водночас, вказує, що відповідач не бере в достатній мірі участі в утриманні їхньої спільної дитини, а вона потребує матеріальної допомоги чоловіка. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а їхній спільний син із відповідачем проживає разом із нею. Просить стягувати із відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку та аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, щодо задоволення позову не заперечив. Дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі із 16.10.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2012 року (а.с.3). Від шлюбу в подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.2013 року (а.с.4). Як вбачається із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України закріплено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, відповідно до ч. 1 вищевказаної статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнав, а тому суд приходить до висновку, що з останнього слід стягувати в користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що із [PERSON] в користь [PERSON] слід стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Outcome: approved