Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 09.09.2013 року в Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області. Позов обґрунтовано тим, що 09.09.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, між подружжям постійно виникали сварки та суперечки. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного. Сторони на даний час спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб фактично розпався та носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась.\~\~В поданій до суду заяві зазначила, що позовну заяву підтримує та просить її задоволити, справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від [PERSON] надійшла заява, згідно якої останній щодо розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.09.2013 року в Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №07. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, стосовно чого відповідач [PERSON] не заперечує, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судом стягується з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі\~ 640,00 грн.

Outcome: approved