Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Позивач є дружиною померлого [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом майна померлого. 18 липня 2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1/2 частку спільної квартири. Оглянувши документи, нотаріус повідомила позивачу про розбіжності у написанні прізвища її чоловіка у свідоцтві про право власності на квартиру, а саме в свідоцтві про право власності на житло українською мовою зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть українською зазначено « [PERSON] ». Після чого позивачка намагалась самостійно внести зміни у свідоцтво про право власності на житло, для чого 29.10.2019 звернулась до органу, який видавав свідоцтво, однак отримала відмову, так як Орган приватизації не має можливості вносити зміни в свідоцтво про право власності на житло, так як порядок внесення виправлення не передбачено чинним законодавством. 28 листопада 2019 року нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документів, які підтверджують право власності на вищевказану квартиру за спадкодавцем [PERSON] . У зв`язку з неможливістю на даний час внести зміни чи виправити помилку в написанні прізвища її чоловіка в правовстановлюючому документі на житло, позивач не має можливості реалізувати свої права щодо отримання спадщини. У своїй позовній заяві позивачка просила суд: встановити, що свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане відділом приватизації житла міськвиконкому від 20 січня 1997 року та зареєстроване у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за № 472 від 18 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла міськвиконкому [NUMBER] від 20 січня 1997 року та зареєстрованого у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за № 472 від 18 лютого 1997 року, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого міським ЗАГС Ворошиловградської області 05.10.1986 року, 5 жовтня 1986 року [PERSON] (російською мовою) уклав шлюб з [PERSON] (російською), актовий запис № 999. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (російською). Згідно із довідкою № 25851 від 28.11.2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23.01.2019 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 23.01.2019, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 164. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 58534993 від 29.11.2019 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 64479546, спадкодавцем в якій є [PERSON] . Згідно з копією домової книги на квартиру [ADDRESS] , у квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (російською мовою). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1561/02-31 від 28 листопада 2019 року, державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не було надано документів, які підтверджують право власності на квартиру (спадкове майно). Згідно з копією заповіту від 25.11.2015 серії НАР 989472 посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованого у реєстрі № 1-1358, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] , [INFO] , все належне йому майно. Згідно з копією заяви про відмову від спадщини від 18.07.2019, державний нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєва Л.О. прийняла від [PERSON] заяву, якою він відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму ВСУ при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене вище, судом вбачається, що розбіжність у прізвищі чоловіка позивача у свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1997 року на квартиру [ADDRESS] виникла у зв`язку з невірним перекладом прізвища чоловіка заявника з російської мови « [PERSON] » на українську мову « [PERSON] » замість належного « [PERSON] ». Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , так як є дружиною померлого, звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, оскільки вважає, що прийняла спадщину, тому що мешкала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO] . Водночас позивач отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлого [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останнього, оскільки позивачка фактично прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved