Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], який проживає з нею проживає та знаходиться на її утриманні. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 16 серпня 2016 року із [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що визначений розмір аліментів у сумі 100 грн. не вистачає для забезпечення одягом та харчування дитини. Син росте, так само збільшуються його потреби, які б забезпечували його розвиток, навчання. Її доходи разом із сплачуваними аліментами катастрофічно не вистачає для забезпечення належного розвитку дитини. А тому просить суд, збільшити розмір аліментів зі 100 (ста) грн. до 1\~500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Додатково пояснив, що наразі ніде не працює та немає можливості сплачувати аліменти в розмірі який просить позивач. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.\~\~\~ Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №148564. Згідно із довідки №02-21/299, виданої Веснянською сільською радої Корецького району Рівненської області від 15 травня 2018 року, [PERSON] проживає без реєстрації в с.Весняне. вул.Першотранева, 28 разом із [PERSON] та сином [PERSON] Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 16 серпня 2016 року відповідача [PERSON] зобовязано щомісячно сплачувати на користь позивача [PERSON] (післяшлюбне прізвище [PERSON]) М.П. аліменти на утримання дитини, в розмірі 100 грн. до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, згідно із ч.3 ст.181 СК України. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів та зникло обмеження за яким мінімальний розмір аліментів не розповсюджувався на аліменти, які стягувались у твердій грошовій сумі. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина\~[PERSON] у розмірі\~100 грн., суд приходить до висновку про те, що позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України. Враховуючи те, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, який наразі офоційно непрацевлаштований, а також те, що аліменти визначені рішенням суду у розмірі 100 грн. на дитину, вочевидь не забезпечують мінімальний прожитковий мінімум, який має отримувати дитина сторін, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на утримання дитини, необхідно збільшити з 100 грн. до 1\~000 (однієї тисячі) грн. 00 коп., щомісячно до досягнення сином повноліття. Суд, не погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки остання не довела про доцільність їх стягнення в такому розмірі та те, що відповідач спроможний сплачувати їх у такому розмірі. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. В матеріалах справі відсутні докази про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: dismissed