Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори Савіновою Н.М., 14.10.1998, за реєстраційним номером 1540, спадкова справа №14-1998, як особі, якій її матір [PERSON] заповідала належне їй майно, та Державного акту на право приватної власності на землю від 26.01.1999 серії ІІ-ПЛ005525, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №877 для сільськогосподарського використання, що розташована на території Чутівської селищної ради. Заявлені вимоги мотивує тим, що у правовстановлюючих документах, а саме у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та Державному акті на право приватної власності на землю її прізвище зазначено як « [PERSON] », що не відповідає даним, зазначеним у паспорті громадянина України, виданому на ім`я заявниці [PERSON] . Дана обставина перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, тому звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів. Ухвалою суду від 22.12.2020 відкрито провадження у справі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, заявник, її представник та представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились. Від заявника та її представника на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Заінтересовані особи - Чутівська державна нотаріальна контора, Чутівська селищна рада та Відділ у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надіслали до суду заяви про розгляд справи без участі їх представників, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечували. Перевіривши всі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. 26.01.1999 на підставі розпорядження голови Чутівської райдержадміністрації від 09.12.1998 за №555 видано Державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №005525 (а.с.8). Згідно вказаного Державного акту, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,74 га для сільськогосподарського використання, що розташована на території Чутівської селищної ради. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори Савіновою Н.М., 14.10.1998, за реєстраційним номером 1540, спадкова справа №14-1998, спадкоємицею указаного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] (а.с.7). Однак у вказаних Державному акті та свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказано прізвище заявника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Як зазначено у поданій до суду заяві, державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори Савіновою Н.М. заявнику було роз`яснено що прізвище у вказаних правовстановлюючих документах було зазначено « [PERSON] », оскільки на той час друкарська машинка не передбачала українську літеру «є». З огляду на витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5315431292020 (а.с.10-14) земельна ділянка за кадастровим №5325455100:00:001:0467, розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, загальною площею 2,7400 га, на підставі рішення органу виконавчої влади Чутівської райдержадміністрації від 09.12.1998 №555 та Державного акту від 26.01.1999 ІІ-ПЛ 005525, належить на праві приватної власності [PERSON] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , РНОКПП[NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . З доданих до заяви письмових доказів - належно завірених копій сторінок паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4,5), належно завіреної копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику за [NUMBER] від 10.12.1997 (а.с.6), вбачається, що повне правильне прізвище, ім`я та по батькові заявника є « [PERSON] ». Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Враховуючи, що рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є підставою для оформлення у встановленому порядку права власності, а допущена помилка у прізвищі заявниці перешкоджає їй вільно розпоряджатись своєю власністю, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає до задоволення у повному обсязі. При цьому судом враховано, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно норм ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту належності заявнику [PERSON] Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ 005525 від 26.01.1999 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 14.10.1998 за реєстраційним номером 1540. На підставі викладеного та

Outcome: approved