Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі з 21.10.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1861. Вказує, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів та поглядів життя, спільне господарство не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В шлюбі народилася одна дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у виховані дочки та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, при тому, що є працездатним, має регулярні доходи. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. \~\~\~\~ У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 21.10.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1861, що підтверджується\~\~свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ № 030638 від 21.10.2007 року (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилася одна дитина : [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 138121 від 28.04.2011 року (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 15.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. При стягненні з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, суд враховує в першу чергу інтереси дитини, матеріальне становище сторін, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб та має можливість сплачувати аліменти. Суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 640 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved