Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд встановити порядок володіння та користування автомобілем марки PEUGOT модель 301, д/н АЕ9197І, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER] наступним чином: - з 01 січня по 31 червня будь-якого року передати майно у користування та володіння [PERSON], з 01 липня по 31 грудня будь-якого року передати майно у користування [PERSON], вподальшому користуватись та володіти майном почергово, з передачею майна кожні шість місяців. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 грудня 1995 року. Під час шлюбу 02 жовтня 2013 року сторони придбали автомобіль марки PEUGOT модель 301, д/н АЕ9197І, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER]. З 2014 року сторони не ведуть спільно господарства, та фактично припинили подружні стосунки. Враховуючи, що вищезазначений автомобіль є спільним сумісним подружжям, яким користується виключно відповідач, не надаючи їй права користування ним, вважає, що такі дії відповідача порушують її права співвласника, у звязку з чим вона звернулася до суду із вищезазначеним позовом та посилаючись на вимоги ст.. 60 СК України, ст..317, 321, 356, 378 ЦК України просила його задовольнити. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справив їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Судом по справі встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 1995 року, під час якого 02 жовтня 2013 року ними був придбаний автомобіль марки PEUGOT модель 301, д/н АЕ9197І, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER] (а.с. 5-6). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на порушення її права власності зі сторони відповідача шляхом ненадання їй можливості оформити своє право власності на автомобіль у звязку з ненаданням їй можливості користуватися автомобілем, у звязку з чим просила визначити певний графік володіння та користування ним. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою і співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У п.3 ч.2 ст.17 ЦК України визначений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом встановлено, що спірний автомобіль був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, у звязку з чим вважається обєктом права спільної сумісної власності подружжя і порядок користування ним може бути ними узгоджений добровільно на підставі ст.368, 369 ЦК України. Як вбачається з наданих суду доказів у добровільному порядку порядок користування автомобілем сторонами не визначений і відповідач створює позивачці перешкоди у користуванні ним, що надає право позивачці поставити перед судом питання щодо усунення порушень її права власності, при цьому спосіб усунення таких перешкод повинен відповідати характеру порушень користування майном. Отже, позовні вимоги в частині встановлення графіку користування автомобілем є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак при визначенні графіку користування спільним автомобілем суд вважає безпідставним вимогу позивачки про надання їй права володіти автомобілем з січня по червень будь-якого року, а відповідачем з липня по грудень будь-якого року, оскільки судове рішення ухвалене у вересня 2015 року і його виконання за минулий період є неможливим. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, встановити графік користування автомобілем сторонами по черзі та помісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року. Що стосується вимог позивача щодо встановлення порядку володіння спірним автомобілем, то в цій частині позовні вимоги з огляду на вищевикладене та на вимоги ст..ст. 317, 321, 356, 358 ЦК України, на які позивач посилається, як на підстави позовних вимог, є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню тому як виходяться з межі вимог ст.. 16 ЦК України. А тому в іншій частині позовних вимог позивач належить відмовити. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню сума судових витрат, понесених нею на оплату судового збору в розмірі 243,6 грн. та документально підтверджених (а.с. 1), відповідно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial