Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, порядку участі батька у вихованні дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 9 квітня 2005 р. до 29 квітня 2013 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З часу реєстрації шлюбу до літа 2011 р. вони мешкали у м. Макіївці Донецької області, а потім переїхали в Петровський район м. Донецька, де дитина пішла до школи. У квітні 2013 р. відповідач повідомив їй, що подав позов до суду про розірвання шлюбу, а 29 квітня 2013 р. - що вона разом із дочкою від першого шлюбу не мешкає у квартирі, запропонувавши залишити житло. Під погрозами з боку відповідача вона разом із старшою дочкою мусили залишити квартиру. Молодша дочка на той час перебувала у матері відповідача та залишилась з ним. Оскільки наближався кінець навчального року, вона не заперечувала проти проживання дочки у відповідача, який надавав можливість спілкуватись з дитиною. Але у серпні 2013 р. відповідач став забороняти дочці спілкуватись з нею, відмовився передати їй дитину. Посилаючись на те, що дитина є малолітньою, інвалідом дитинства, виховується матір'ю, яка створила для неї необхідні житлово-побутові умови, позивач просить суд визначити місцем проживання неповнолітньої дочки разом із матір'ю та визначити порядок участі батька у вихованні дитини. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком органа опіки та піклування Петровської районної у м. Донецька ради визначення місцем проживання дитини разом із матір'ю є недоцільним. Оскільки відповідно до сімейного законодавства він має рівні права відносно дитини, позивач просить суд визначити місцем проживання неповнолітньої дочки разом із батьком. (а.с. 58) В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтвердила, позов [PERSON] не визнала, суд пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дочку [PERSON], яка є інвалідом дитинства. Разом з ними проживала дочка від першого шлюбу. Влітку 2011 р. вони переїхали мешкати в Петровський район м. Донецька, де [PERSON] пішла до школи. 29 квітня 2013 р. рішенням суду шлюб між ними було розірвано, питання про мешкання дитини судом не розглядалось. Того ж дня відповідач запропонував їй разом із старшою дочкою залишити квартиру, де вони мешкали. Оскільки молодшої дочки не було вдова (знаходилась у матері відповідача), вона відмовилась залишити житло. Відповідач, погрожуючи фізичною розправою, змусив її разом із старшою дочкою залишити квартиру. На той час наближався кінець навчального року, тому вони домовились, що дитина закінчує навчання, а потім переїздить до матері. У цей період він надавав їй можливість спілкуватись з дитиною. У серпні 2013 р. відповідач відмовився від своїх слів, що дочка буде жити з нею, став забороняти дочці спілкуватись з нею. Коли їй все ж вдається поспілкуватись з дочкою, та плаче, просить забрати її до себе, оскільки батька постійно немає дома, її вихованням займається бабуся. [PERSON] позов [PERSON] не визнав, свої позовні вимоги підтвердив, суду пояснив, що перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дочку [PERSON], яка є інвалідом дитинства. Після виходу дружини з декретної відпустки на роботу, вона стала зловживати спиртними напоями, що негативно впливало на виховання дитини. З цієї причини він подав до суду позов про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 29 квітня 2013 р. шлюб між ними було розірвано. За обопільною домовленістю дочка залишилась проживати разом з ним, оскільки вона ходила в школу в Петровському районі м. Донецька, він створив її гарні умови проживання, придбав для неї квартиру. Про те, що після закінчення навчального року дочка перейде жити до матері, вони не домовлялись. Про це свідчить той факт, що після закінчення навчального року [PERSON] забрала зі школи лише документи старшої дочки, а молодша залишилась у тій же школі. 1 вересня 2013 р. дочка пішла до тієї ж школи, де навчається по цей час. Він створив усі умови для виховання дитини: водить на плавання, в кінно-спортивну школу, доглядає її. Представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із батьком, в судовому засіданні пояснила, що висновком від 19 листопада 2013 р. орган опіки та піклування визнав недоцільним визначення місця проживання дитини разом із м матір'ю. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із матір'ю. Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що в період з 9 квітня 2005 р. до 29 квітня 2013 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства. (а.с. 8, 12, 15) Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 29 квітня 2013 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 13-14) У відповідності зі ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160-161 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засідання встановлено, що батько дитини [PERSON] створив для дочки належні умови проживання та виховання, що є підставою для визначення її місцем проживання разом із батьком. Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному. [PERSON], [INFO], працює, має стабільний заробіток, його середньомісячна заробітна плата складає 5 218 грн. 64 коп. (а.с. 46); за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.с. 44, 45); договором купівлі-продажу від 30 серпня 2013 р. придбав дочці двокімнатну квартиру по [ADDRESS] Малолітня [PERSON] навчається в ДУВК № 114 м. Донецька, характеризується позитивно, навчанням та вихованням дитини займається батько (а.с. 47); відвідує кінно-спортивний клуб, займається плаванням. (а.с. 48, 49) Допитана в судовому засіданні класний керівник дитини [PERSON] пояснила, що дівчинка виховується батьком, характеризується позитивно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкала поруч з сім'єю [PERSON], вихованням дитини в основному переймався батько. Згідно висновку органу опіки та піклування від 19 листопада 2013 р. умови проживання дитини з батьком задовільні, у дитини є спальне місце, місце для приготування уроків, сезонний одяг та взуття, в квартирі створено всі необхідні умови для проживання дитини відповідного віку, морально-психологічний стан в сім'ї задовільний, між батьком і донькою теплі родинні стосунки, є взаємопорозуміння. Батько дитини [PERSON] працює і забезпечує доньку всім необхідним, спілкуванню доньки з матір'ю не перешкоджає. Мати дитини [PERSON] працює, мешкає окремо від дитини в м. Макіївка, у власній трьохкімнатній квартирі без зручностей, яка облаштована меблями та побутовою технікою, санітарно-технічні умов у доброму стані. Зважаючи на вищезазначене, орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 54) За повідомленням лікувального закладу [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу захворювання кістково-м'язової системи, проживає разом з батьком у задовільних умовах, на прийом до лікаря дитину водить батько, усі рекомендації лікаря виконує; мати дитини до лікаря не зверталась. (а.с. 90) Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 11 грудня 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 р., з матері дитини [PERSON] на користь батька [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON]. (а.с. 91-92) Сукупність наведених судом доказів свідчить про те, що в інтересах малолітньої дитини місцем її проживання слід визначити разом із батьком, що є підставою для задоволення позову [PERSON] та відмови у задоволенні позову [PERSON] як в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю, так й визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Заперечення [PERSON] про те, що батько не в смозі надати дівчинці, яка є ще й інвалідом, відповідного догляду, суд не приймає до уваги, оскільки це спростовується повідомленням лікувального закладу, де дівчинка перебуває на диспансерному обліку. (а.с. 90) Також суд не приймає до уваги ствердження [PERSON] про те, що батько застосовував до дитини насильство та вона не може залишатись з ним, оскільки проведеним за заявою [PERSON] досудовим розслідуванням вказаний факт не знайшов свого підтвердження, в зв'язку з чим постановою слідчого від 24 грудня 2013 р. кримінальне провадження закрито. (а.с. 97-98) На підставі викладеного,

Outcome: approved