Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що на підставі договору дарування від 16 лютого 1994 року, вона є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована та проживає разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] У зазначеній квартирі з 15 липня 2005 року зареєстрована також її донька - відповідачка, котра не мешкає там починаючи з 2008 року. Також позивачка вказує, що у зв'язку з наявністю прописки відповідачки в квартирі їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Тому, позивачка просить зняти з реєстраційного обліку [PERSON] У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляла. До суду повернулось поштове повідомлення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Зважаючи на викладене, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик на 04 лютого 2015 року [PERSON] вручено належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивачки, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 16 лютого 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №3-1001, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі позивачка зареєстрована та постійно мешкає разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] З довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 28 серпня 2014 року вбачається, що у вказаній квартирі з 15 липня 2005 року зареєстрована також [PERSON] - донька позивачки. Однак, з 2008 року відповідачка не мешкає за вищевказаною адресою, не оплачує житлово-комунальні послуги та не підтримує з позивачкою жодних відносин. Тому, відповідно до ст. 71 ЖК УРСР [PERSON] слід вважати такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved