Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 11585,00 коп. та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі 48890,13 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 25.09.1997 року по 17.01.2018 року вона працювала у Державному проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект». 17.01.2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. На дату звільнення відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що підлягають виплаті у зв'язку із звільненням, а саме заборгованість по заробітній платі в сумі 11 585,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 11 585,00 грн. , а також суму середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 48890,13 грн. Ухвалою суду від 07.11.2018 року провадження по вказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом сторін по справі. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, а також зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце,день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку , про причини своєї не явки суду не повідомив, та відзиву на позовну заяву до суду не подав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.09.1997 року позивач була прийнята на роботу до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаду заступника головного бухгалтера, на підставі наказу № 74-К від 25.09.1997 року., що підтверджується з наданої копії трудової книжки позивача. ( а.с.4-7) 17.01.2018 року позивача звільнено з ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, згідно з наказом № 12-К. Відповідно до довідки ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» № 61 від 01.10.2018 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з серпня 2017 року по січень 2018 року включно складає 11 585,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільненні позивача з нею не були проведені остаточні розрахунки та виплати. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як роз'яснено в пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час затримки розрахунку працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. За приписами п. 8 Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення позивача, ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що становить 48 889,74 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial