Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом (в подальшому уточненим) до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, в якому просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності легковий автомобіль ВАЗ 2110, 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] зеленого кольору; легковий автомобіль марки Seat Cordoba 1391, 1994 року випуску, чорного кольору, державний номер [NUMBER] та стягнути в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію вартості Ѕ частини легкового автомобіля ВАЗ 2110, 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] АТ зеленого кольору, вартістю 54000 грн.; легковий автомобіль марки Seat Cordoba 1391, 1994 року випуску, чорного кольору, державний номер [NUMBER] , вартістю 57690,00 грн., у розмірі 55\~845,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 20 серпня 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] . За час перебування в шлюбі ними було придбано легковий автомобіль ВАЗ 2110, 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , зеленого кольору; легковий автомобіль марки Seat Cordoba 1391, 1994 року випуску, чорного кольору, державний номер [NUMBER] , які були зареєстровані на відповідача. Вказувала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням вирішити питання розподілу майна, однак він категорично відмовлявся. Тому позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності вищевказані автомобілі та стягнути на її користь Ѕ частину їх вартості. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення на позов, в яких вказував, що він не погоджується з вартістю автомобілів, оскільки при їх оцінці було порушено ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вказував, що після розірвання шлюбу ним було запропоновано фінансову допомогу, а отже поділ майна був можливий, але йому було категорично відмовлено. Крім того вказував, що спірні автомобілі знаходяться в користуванні третіх осіб та були передані в користування під час шлюбу з позивачем, у зв`язку із чим просив в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі на підставі обставин і фактів, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені в запереченні на позовну заяву, та пояснили, що транспортні засоби продані. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29.08.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 24 розірвано (а.с.81-82). Згідно довідки, виданої Регіональним сервісним центром в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України за № 31/20-3401 від 01.08.2018, за [PERSON] зареєстровані автомобілі ВАЗ 2110, 1999 року випуску, номер двигуна [NUMBER] державний номер [NUMBER] зеленого кольору; легковий автомобіль марки Seat Cordoba 1391, 1994 року випуску, чорного кольору, номер двигуна [NUMBER] , державний номер [NUMBER] (а.с. 18). Вартість автотранспорту ВАЗ 2110, 1999 року випуску, реєстраційний № АХ 7072 АТ з округленням становить 54\~000,00 грн., вартість автотранспорту Seat Cordoba, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , з округленням становить 57\~690,00 грн., що підтверджується довідками, виданими від 13.08.2018 суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 14-15). Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 24 та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст. 70 СК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Однак, як вбачається з технічного паспорту серії [NUMBER] , автомобіль Seat Cordoba, 1994 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 82). Суд, вважає, що поділу підлягає те майно, яке наявне на час розгляду справи, а саме: автомобіль ВАЗ 2110, 1999 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] . Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню\~частково та\~стягнення на\~її користь\~вартість 1/2\~частини транспортного\~засобу,\~який є\~об`єктом спільної\~сумісної власності\~та наявний\~на час\~розгляду справи.\~\~ Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial