Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2010 році Розпорядженням районної в місті Києві державної адміністрації № 518 від 14.10.2010року [PERSON] була призначена опікуном над своїм онуком [PERSON] [INFO], у зв'язку з тим, що [PERSON] було засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі, після повернення з місць позбавлення волі, громадянка [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям, на даний час місцезнаходження її невідомо. Відповідно до свідоцтва від 28.10.2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та сторони стали проживати окремо. Мати - відповідач по справі [PERSON] будь - якої участі у вихованні та утримані дитини участі не приймає, не цікавиться їх життям, не забезпечує матеріально, не спілкується з дитиною, тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] [INFO], та стягнути аліменти на її утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на обставинах, що викладені в позовній заяві та на задоволені позову. Представник органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але також надав до суду заяву в якій просив слухати справу в його відсутність. Представник прокуратури не заперечувала щодо задоволення позову, зазначаючи, що задоволення позовних вимог позивача не суперечить правам та інтересам дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справив суді. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд враховуючи наявні в справі матеріали, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного; Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що 2010 році Розпорядженням районної в місті Києві державної адміністрації № 518 від 14.10.2010року [PERSON] була призначена опікуном над своїм онуком [PERSON] [INFO] Позивач повністю займається вихованням та забезпеченням неповнолітнього [PERSON] [INFO] Відповідач [PERSON] вихованням, матеріальним забезпеченням та розвитком дитини не займається, будь - якої участі у житті дитини не приймає. 16.02.2015 р. № 1219\\41\\31103 висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 05.02.2015року [PERSON] нотаріально завірив добровільну відмову від батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], зареєстрована в реєстрі від 05.03.2015 року за № 151. Виходячи з вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав: 1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1.) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2.) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3.) жорстко поводяться з дитиною; 4.) є хронічними алкоголіками чи наркоманами; 5.) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6.) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4,5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням того, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, то позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів 1\\4 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення повноліття. Щодо вимоги позивача стосовно Призначення [PERSON] опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON] [INFO], суд не вбачає підстав для задоволення даної вимогу з урахуванням наступного: 14.10.2010року № 518, відповідно до Витяг Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрацією [PERSON] було призначено опікуном над малолітнім [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: partial