Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій після уточнення і зміни розміру позовних вимог просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] за період з 01 січня 2012 року по 01 червня 2015 року в розмірі 6\~000 гривень. В судове засідання позивач та відповідач надали заяви (а.с.64, 65) про задоволення змінених позовних вимог, та розгляд справи за їх відсутності. Представники третьої особи Хортицького ВДВС ЗМУЮ також надали клопотання (а.с.26, 33) про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2004 року (а.с.4зв.) по 08 грудня 2008 року (а.с.5, 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЖС №161989, актовий запис №876 (а.с.4), 10\~жовтня 2004 року у вказаному шлюбі народилась [PERSON]. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2012 року у справі №2/0825/517/2012 (а.с.27) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 550 гривень, щомісячно, починаючи з 17 січня 2012 року і до повноліття дитини. Вказане рішення набрало законної сили 21 лютого 2012 року. Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи №2/0825/517/2012 в Хортицькому районному суді міста Запоріжжя. Згідно з розрахунками заборгованості за аліментами, державних виконавців Хортицького ВДВС ЗМУЮ, заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2/0825/517/2012, існувала з 17 січня 2012 року, та станом на 01 вересня 2014 року дорівнювала 5925,04 гривень (а.с.7зв.), станом на 01 червня 2015 року дорівнювала 7079,78 гривень (а.с.51, 55), станом на 23 червня 2015 року дорівнювала 421,44 гривні (а.с.32). Станом на 01 липня 2015 року зазначена заборгованість була погашена в повному обсязі (а.с.63). Відповідачем [PERSON] надані державним виконавцем розрахунки оспорені не були. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається із розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем (а.с.36-49), розмір пені складає 54264,29 гривень. Вказаний розрахунок відповідає положенням ч.1 ст. 196 СК України, та крім того не оспорюється відповідачем. При цьому, позивачем в порядку ч.2 ст. 31 ЦПК України було зменшено розмір позовних вимог, та остаточно ставиться питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 6000 гривень (а.с.64), зважаючи на що, з урахуванням ч.1 ст. 11 ЦПК України, та визнання зміненого позову відповідачем, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Клопотання відповідача про застосування позовної давності, викладене в запереченнях проти позову (а.с.52) задоволенню не підлягає, оскільки згідно із ч.1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч.3 ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Kодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст. 88, ч.1 ст. 89 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved