Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання її з матір`ю до дня смерті матері, яка настала [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що її матір являлась власницею земельної ділянки площею 4.28 га на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області. Після смерті її матері залишилося спадкове майно та вона прийняла спадщину, користується спадковим майном, тим самим не відмовлялася від прийняття спадкового майна. Однак при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки вона пропустила строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Оскільки заявниця не відмовилася від спадщини і фактично її прийняла, вважала, що спадщину прийняла фактом спільного проживання, просить суд встановити факт проживання разом із спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] . Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.23). Заінтересована особа, Арцизька районна державна нотаріальна контора, повідомлена належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с. 26). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 10.07.2002 року [PERSON] , було видано державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, серія ІV-ОД № 032202, загальною площею 4.28 га, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 515. (а. с. 9). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 13). За життя [PERSON] , належала вищевказана земельна ділянка (а. с. 9). 24 грудня 2004 року [PERSON] , склала заповіт посвідчений секретарем Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області Христовою Д.А, в якому [PERSON] , все майно, де б воно не знаходилось і з чого би воно не складалося, а також все те, на що вона по закону буде мати право, все те, що буде їй належати на день її смерті заповіла [PERSON] (а. с. 7), яка є її донькою відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11), свідоцтва про шлюб [PERSON] , та [PERSON] , (а.с. 12), в якому зазначено зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до Акту допиту свідків від 22.06.2020р., виданого ДП «Житлосервіс», [PERSON] з 14.01.2014р. дійсно проживала сумісно з матір`ю [PERSON] , по день її смерті, яка настала [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку прийняття спадщини, що підтверджується постановою Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області № 384/02-14 від 16.06.2020 року (а. с. 10). В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] , обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 315 ЦПК України,

Outcome: approved