Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просила: - розірвати шлюб між нею та [PERSON], який було укладено 13.08.2011 року, актовий запис № 3; - стягнути з [PERSON]на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частки з усіх видій його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття: - допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; - стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності,\~позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.08.2011 у Новоєгорівській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, збереження сімї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів судом зясовано, що неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини після припинення шлюбних стосунків відсутня. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення . На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню в розмірі ? частини від всіх видів заробітку /доходів/ відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За відсутності спору з цього питання з відповідача слід стягнути аліменти в примусовому порядку, як і просить позивач. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів та 551,20 грн. понесеного судового збору за вимогу про розірвання шлюбу на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved