Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі і являються батьками [PERSON], [INFO]. При цьому, на даний час вона самостійно опікується матеріальним забезпеченням доньки, у той час як відповідач (батько дитини) у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки, не надає. Позивач, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у щлюбі зареєстрованому 25 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №264 (а.с.3). Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], батьками якої являються позивач та відповідач відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 4). На даний час матеріальне забезпечення малолітньої доньки здійснює позивач самостійно. Відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], до досягнення останньою повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 ст. 181 СК України. Відповідно вимог ч.1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що відсутні відомості щодо незадовільного стану здоров'я дитини та відповідача чи то знаходження на утриманні останнього інших осіб, відтак, суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. При цьому слід зазначити, що вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. В той же час у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Саме позивач повинен надати суду докази, того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їхньої сплати. За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Суд вважає, що у стягненні аліментів на утримання дитини за минулий час, тобто саме з 1 листопада 2016 року до дня подачі позову до суду, необхідно відмовити, а провадити стягнення аліментів необхідно з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме починаючи з 27.12.2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~\~рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial