Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] підрозділу «Шахта «Княгінівська» Державного підприємства «Донбасантрацит» про стягнення заробітної плати та компенсації за затримку розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.02.2006 року до 25.11.2014 р. вона працювала на державному підприємстві «Донбассантрацит», [PERSON] підрозділ «Шахта «Княгінівська». Фактично з 25.11.2014 року вона припинила працювати та виконувати свої обовязки на зазначеному підприємстві у звязку з проведенням АТО. Проте, розрахунок по заробітній платі так і не було здійснено, хоча відповідні нарахування зроблено. Таким чином, станом на 01.12.2014 року заборгованість по заробітної платі склала 15\~051,06 грн. В 2014 році вона була змушена прийняти рішення про виїзд з міста Красний Луч Луганської області у звязку з виникненням загрози життю, оскільки виникали озброєні конфлікти в рамках проведення антитерористичної операції. З 2014 року, для зарахування заробітної плати, нею було відкрито картковий рахунок, виписка з якого свідчить про відсутність зарахувань по заробітній платі. Останній платіж було здійснено у жовтні 2014 року з метою погашення заборгованості по заробітній платі за попередні періоди 2014 року. Тому позивач був змушений звернутися в суд, та просив стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченої заробітної плати 15\~051,06 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 р. по 01.06.2016 року в розмірі 45 284,40 грн. Те, що відповідач вчасно і до теперішнього часу не провів повний розрахунок по заробітній платі, заподіяло позивачу моральні страждання, він весь час переживав з приводу свого існування і в наслідок чого був позбавлений нормального життєвого спілкування з оточуючими його близькими людьми. Тому вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток у розмірі 10 000 грн. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала частково, а саме відмовилась від позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] підрозділу «Шахта «Княгінівська» Державного підприємства «Донбасантрацит» ПП «Артбудінвест» в судове засідання повторно не зявився, неповідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до трудової книжки [PERSON] з 10.02.2006 року до 25.11.2014 р. вона працювала на державному підприємстві «Донбассантрацит», [PERSON] підрозділ «Шахта «Княгінівська». [PERSON] підрозділ «Шахта «Княгінівська» не виплатило [PERSON] усі суми, що належать їй до виплати при звільненні, а саме заробітну плату, чим порушило вимоги ст.116 КЗпП України. Відповідно до довідки [PERSON] підрозділу «Шахта «Княгінівська», заборгованість по заробітній платі [PERSON]з серпня 2014 р. по листопад 2014 року включно становить 15 051 грн. 06 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Середньоденна зарплата [PERSON] у 2016 році становила 119,80 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавецьне доведе відсутності в цьому своєї вини. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100. Відповідач не спростував позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, та не надав будь-яких доказів щодо відсутності вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті позивачу належних останньому виплат при звільненні, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Середній заробіток позивача за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку становить суму 45284,40 грн. (період невиплати належної зарплати з 28.11.2014 р. по 01.06.2016 день р. Тому 119,80 грн. х 378 робочих днів = 45284,40 грн.). На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. З відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, які складаються із судового збору, від сплати якого звільнений позивач, в сумі 551, 20 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині присудження виплат заробітної плати \~підлягає негайному виконанню в межах суми виплати за 1 місяць.

Outcome: approved