Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], в т.ч. на належну їй 1/3 частку домоволодіння, 1/3 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та 1/3 частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй та її батькам, [PERSON] та [PERSON], належить по 1/3 частки вказаного домоволодіння. 29.07.2002 року вона одружилась і після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. [INFO] помер батько [PERSON] Вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], так як на час її відкриття була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем. Матір [PERSON] не являється спадкоємцем після смерті батька, оскільки вони 21.04.2005 року розлучилися. [INFO] померла матір [PERSON] Після її смерті позивач прийняла спадщину, так як на час відкриття була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем. 06.02.2019 року вона звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно та оформити право власності на належну їй частку домоволодіння. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з'явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №3 станом на 01.07.1990 року загальна група господарства - колгоспники і станом на 01.07.1990 року в даному господарстві проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 12.02.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1971 року по 1988 рік, а огорожа - у 1991 році (а.с. 12-15). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.11.1981 року батьками [PERSON] (позивач) вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). 29.07.2002 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (позивач), якій після державної реєстрації шлюбу було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.04.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.04.2005 року (а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки, як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 39/02-31 від 11.02.2019 року (а.с. 4). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 23/2019 від 06.02.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки, як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 38/02-31 від 11.02.2019 року (а.с. 5). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 24/2019 від 06.02.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], в т.ч.: на належну їй 1/3 частку домоволодіння, а також на 1/3 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та на 1/3 частку після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 2/3 житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, а саме Свідоцтво про право власності на вказаний вище житловий будинок, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № 100/02-31 та № 101/02-31 від 18.02.2019 року (а.с. 8, 9). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268 ЦК України,

Outcome: approved