Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2012 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, рішенням суду від 30.03.2018 року змінено розмір стягуваних аліментів та з відповідача вони стягуються в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що син навчається у школі, його матеріальний рівень життя, життєво-необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку постійно зростає. Крім того, син перебуває на обліку в КП «Луцька міська дитяча поліклініка» у лікаря-ортопеда з діагнозом: реактивний артрит правого колінного суглобу, а тому потребує додаткового догляду та нагляду лікарів. При цьому, вона певний час знаходилась на обліку у Луцькому міському центрі зайнятості та лише нещодавно працевлаштувалася. Водночас, відповідач усунувся від виховання сина, не бачиться з ним, не цікавиться його вихованням, не надає належної матеріальної допомоги. У зв`язку з чим, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме: на стягнення аліментів у частці від усіх видів доходів відповідача, зокрема, в розмірі ј, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що офіційно не працює та не має достатніх доходів для виплати більшого розміру аліментів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як з`ясовано судом, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму року для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с. ). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи наявність права вибору способу стягнення аліментів відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України у того з батьків, разом з яким проживає дитина, законодавчі зміни у визначенні мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням суду від 30.03.2018 року з відповідача - з 1500 гривень на аліменти в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини. При цьому, той факт, що відповідач офіційно не працює не є підставою для його звільнення від обов`язку утримувати неповнолітнього сина. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved