Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2011 року, який зареєстрований Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 03. Вказує, що спільне життя між ними не склалось через різні характери та погляди на життя. Подружні відносини між ними припинено, шлюб існує формально, разом не проживають. В шлюбі народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, Просила позов задовольнити і стягнути в її користь сплачені судові витрати по справі. Відповідач позов визнав. Не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 20.02.2011 року, який зареєстрований Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2011 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 22.07.2011 року та серії [NUMBER] від 09.02.2015 року (а.с.6,7). З пояснень сторін судом встановлено, що діти проживають з матір'ю [PERSON] Відповідач офіційно не працевлаштований. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач, будучи молодою, здоровою, працездатною особою, повинен знайти можливість заробити кошти для сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Суд бере до уваги також, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Вказаний прожитковий мінімум повинні забезпечити обоє батьків. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача стягненню підлягає 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved