Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, в якій зазначила, що [INFO] помер її син, [PERSON], [INFO], котрий проживав за адресою: [ADDRESS]. Заявник зазначає, що вона разом з сином зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але згідно довідки від 27.03.2017 р. центру надання адміністративних послуг м. Лисичанська на даний час проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що 27.02.2017 року вона звернулась до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для отримання свідоцтва про смерть свого сина, бо раніше вона була на обліку у місті Сєвєродонецьк, як внутрішньо переміщена особа, але отримала відмову, оскільки для підтвердження факту смерті сина пред'явлено документ, виданий на території, де орган державної влади України не здійснює свої повноваження. Встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Просила суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця м. Краснодон, Луганської області, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та помер [INFO] в м. Сорокине, Луганської області, Україна, причина смерті - не уточнена. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в резолютивній частині заяви просила розглядати справу за її відсутності. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи - Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до його початку надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим міськ ЗАГС Ворошиловградської області [PERSON] народився [INFO], про що 12.02.1985 року зроблено актовий запис № 70. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON].(а.с.9) Згідно медичного свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.01.2017 року [PERSON], [INFO], помер [INFO], у [ADDRESS], причина смерті не уточнена.(а.с.11) З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою про причину смерті № 03 від 03.01.2017 року, [PERSON] помер [INFO], у віці 31 рік, причина смерті - не уточнена (а.с.11). Згідно свідоцтва про поховання [NUMBER] від 17.01.2017 року, [PERSON] 03.01.2017 року на ділянці [ADDRESS] здійснила поховання померлого [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки КП «Краснодонська міська спеціалізована ритуальна служба» від 17.01.2017 року, видана [PERSON], про те що КП «КМС Ритуальна служба» 03.01.2017 було проведено поховання померлого [PERSON], [INFO], на підставі лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.01.2017 року (а.с. 12). Згідно довідки, виданої головою вуличного комітету [PERSON] від 27.03.2017 року, про те що [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою [ADDRESS] у тому що вона тимчасово проживає з лютого 2017 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно з відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 27.02.2017 року, у проведення державної реєстрації смерті на підставі пред'явлених документів відмовлено, оскільки надані документи оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі, що ставить під сумнів їх легітимність (а.с.17). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть, довідку про смерть, слід вважати не легітимними документами, адже вони видані органами, на тимчасово окупованій території, що створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а отже будь-які видані такими органами документи є недійсними, і такими, що не створюють правових наслідків. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, оцінюючи зібрані досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для задоволення заяви [PERSON]. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті громадянина України [PERSON]. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved