Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Берегівського районного суду з позовом до виконкому Батрадівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що у 1983 році позивачка разом зі своїм покійним чоловіком [PERSON] побудували будинок за вказаною адресою. Оскільки на той час вони вже перебували в шлюбі, житловий будинок набув статусу спільної сумісної власності подружжя в силу приписів статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинний на той момент. [INFO] року чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину Житлового будинку, яку в рівних частинах успадкували за законом його дружина [PERSON], тобто позивачка, і їх дітей: [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частині кожен. Втім, діти відмовилися від прийняття спадщини свого батька на користь позивачки. 19 березня 2014 року вони обоє подали до Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, на сьогоднішній день поизвачка є єдиним спадкоємцем свого померлого чоловіка. Однак, коли позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, виявилось, що житловий будинок не зареєстрований в КП «ББТІ БРР», тому просила визнати її право власності на спірний будинок. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач - представник виконавчого комітету Батрадівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. 24 червня 2014 року Комунальне підприємство «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» виготовило технічний паспорт на вищевказаний одноквартирний (садибний) житловий будинок (інвентаризаційна справа № 11493). Згідно довідки відділу містобудування, архітектури, інфраструктури та житлово-комунального господарства Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 14 липня 2014 року № 329 житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які знаходяться в [ADDRESS] не суперечать генеральному плану вказаного населеного пункту. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. Позовні вимоги доведені також іншими матеріалами справи.

Outcome: approved