Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власницею будинку за адресою:\~\~ [ADDRESS] . В зазначеному будинку, окрім її родини, зареєстрований колишній власник - [PERSON] , що обмежує позивача у здійсненні належного їй права власності. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 24.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 17.08.2021 року. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на\~17.09.2021\~року. Позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи на підставі ст.ст.280-282 ЦПК України не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення за адресою реєстрації а також, в порядку, визначеному ч.11\~ст.128 ЦПК України\~шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Слід зазначити, що на електронну адресу Дзержинського міського суду Донецької області 07.06.2021 року від відповідача надійшла письмова заява, в якій останній просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Однак, направлення відповідачем зазначеної вище заяви було здійснено не за допомогою модулю підсистеми «Електронний суд» з використанням електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису, а шляхом направлення простою електронною поштою на електронну пошту суду, заява не є нотаріально посвідченою, що унеможливлює ідентифікування особи заявника, у зв`язку з чим дана заява не може бути прийнята судом в якості доказу визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О., реєстровий №1570, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №258253750 від 25.05.2021 року, [PERSON] є власницею будинку за адресою:\~\~ [ADDRESS] . Частка приватної власності 1/1. (а.с.6,10). За даними довідки про склад сім`ї №3709 від 31.05.2021 року, виданої сектором реєстрації місця проживання військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, в будинку за\~адресою:\~\~ [ADDRESS] ,\~ зареєстровані [PERSON] (відповідач у справі), [PERSON] (а.с.7). Факт того, що відповідач з серпня 2008 року у вказаному житловому приміщенні фактично не проживає, підтверджується актом від 31.05.2021 року, який підписаний в присутності трьох свідків (сусідів) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідчений провідним спеціалістом СРМП ВЦА м.Торецьк Донецької області Домбровською Н.М. (а.с. 8). Вирішуючи питання наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. В свою чергу, за змістом ч.1\~ст.16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 47\~Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. При цьому, реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Відповідно до законодавства, таке право виникає у власника житла (глава 28\~Цивільного кодексу (ЦК) України, членів його сім`ї (ст.405 ЦК, ст.156 Житлового кодексу (ЖК Української РСР), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК, 61 ЖК Української РСР), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст.ст.64, 160 ЖК Української РСР) тощо. При цьому, суд звертає увагу на те, що\~законодавство розрізняє зняття з реєстрації особи, що є членом сім`ї власника, та зняття з реєстрації особи, що членом сім`ї власника не являється. Відповідно до норм\~Житлового кодексу Української РСР, до членів сім`ї власника житлового приміщення належать: чоловік або дружина власника, їхні діти та батьки; членами сім`ї власника жилого приміщення може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно\~ проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, якщо особа, яка не є членом сім`ї власника, не погоджується на добровільне зняття з реєстрації місця проживання, власник житлового приміщення може звернутися до вищевказаних органів із заявою та документами, які підтверджують, що саме він є власником житлового приміщення (свідоцтво про право власності на нерухоме майно, інформаційна довідка та ін.). Документи, які підтверджують право власності на житлове приміщення, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Окрім цього, власник житлового приміщення в будь-який час може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, що і було зроблено позивачем. Згідно\~правових позицій Верховного суду України, Верховного Суду, викладених в постановах від 16\~листопада\~2016\~року\~у\~справі №6-709цс16,\~ від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі №753/481/15ц (провадження №6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі №523/12186/13-ц (провадження №61-17372св18), власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Після набрання судового рішення законної сили, власнику житлового приміщення необхідно звернутися з рішенням суду та заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи до органів реєстрації: до виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, за місцезнаходженням житлового приміщення, або до центру надання адміністративних послуг за місцезнаходженням житлового приміщення, в якому зареєстрована особа. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] , тоді як відповідач родинних зв`язків з позивачем не має, до кола\~осіб,\~які постійно\~проживають разом\~з позивачем\~і ведуть\~з ним\~спільне господарство, не відноситься, суд приходить висновку щодо обґрунтованості позову та наявності правових підстав для його задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.\~Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved