Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ім. Горького» на її користь несплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2146,72 грн. та середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні в розмірі 4036,36 грн., а всього 6183,08 грн. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначала, що з 01.02.2013 вона займала посаду директора ОК «ЖБК «Ім. Горького», 01.07.2016 її було звільнено з займаної посади за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України. За весь час роботи їй жодного разу не надавалась щорічна основна відпустка і при звільненні їй не було виплачено грошову компенсацію за всі невикористані нею дні щорічної відпустки. 06 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до ОК «ЖБК «Ім. Горького» із письмовою заявою, в якій просила здійснити їй виплату грошової компенсації за невикористані нею відпустки та здійснити розрахунок належних до сплати сум, однак її прохання залишилось без уваги. На підставі відомостей Пенсійного фонду України позивачем розраховано розмір грошової компенсації за невикористані нею відпустки за час роботи з 01.02.2013 по 01.07.2016, який складає 2146,72 грн. Позивач також зазначає, що ст.. 117 КЗпП України передбачено відповідальність власника або уповноваженого ним органу за затримку розрахунку при звільненні шляхом виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] самостійно вирахувала свій середній заробіток, період прострочення та визначила розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4036,36 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення у справі на підставі наявних матеріалів. Представник відповідача ОК «ЖБК «Ім. Горького» - виконавчий директор [PERSON] надала суду свої письмові заперечення по суті позовних вимог та просила слухати справу за її відсутності і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного. Позивач [PERSON] стверджує, що вона обіймала посаду директора «ЖБК «Ім. Горького» в період лютий 2013 року - червень 2016 року. Після звільнення із нею не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. На підтвердження своїх вимог позивач надала суду інформацію з Пенсійного фонду України, форма ОК-5, з якої вбачається, що «ЖБК «Ім. Горького» як страхувальник застрахованої особи [PERSON] нараховував щомісячно останній такий розмір заробітку: за лютий 2013 року - 400,00 грн., за березень 2013 року - вересень 2014 року - 600,00 грн., за жовтень 2014 року - січень 2015 року - 750,00 грн., за лютий 2015 року - березень 2016 року - 1000,00 грн., за квітень 2016 року - червень 2016 року - 1200,00 грн ( а.с. 8-9). На думку позивача, вказані розміри виплат свідчать про те, що їй в період роботи в «ЖБК «Ім. Горького» не надавались щорічні відпустки. На її письмову заяву на адресу керівництва «ЖБК «Ім. Горького» із вимогою виплатити їй компенсацію за невикористану відпустку як виконавчому директору «ЖБК «Ім. Горького» за період роботи з 01.02.2013 по 01.07.2016 та надати їй накази про зарахування та звільнення з посади, а також проведення розрахунку компенсації, відповіді вона не отримала, що свідчить, на думку позивача, про навмисне порушення з боку «ЖБК «Ім. Горького» її трудових прав (а.с. 5). Жодних інших документів, що підтверджують обставини її прийняття на роботу в «ЖБК «Ім. Горького» з боку позивача не надано, у судове засідання позивач не з'являлась, користуючись своїм невід'ємним процесуальним правом сторони цивільного провадження, передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В той же час, представником відповідача до суду було надано протокол загальних зборів «ЖБК «Ім. Горького» від 16.02.2013, з якого вбачається, що [PERSON] вирішено призначити на посаду голови правління «ЖБК «Ім. Горького» з 16.02.2013 (а.с. 54). [PERSON] як голова Правління «ЖБК «Ім. Горького» видала наказ № 2 від 16.02.2013 про звільнення з займаної посади [PERSON] (а.с. 75). Також суду надано заяву [PERSON], в якій на адресу Правління «ЖБК «Ім. Горького» вона як керуючий просить звільнити її з займаної посади за власним бажанням з 01.06.2016 (а.с. 41). При цьому, згідно відомості про виплату грошей № 6 за червень 2016 року від 29.06.2016 за підписами керівника «ЖБК «Ім. Горького» [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON], було виплачено [PERSON] - 966,00 грн., [PERSON] - 885,50 грн. (а.с. 40). Наказом № 1 від 01.07.2016 «ЖБК «Ім. Горького» [PERSON] приступила до виконання обов'язків виконавчого директора «ЖБК «Ім. Горького» з 01.07.2016 з обсягом повноважень та покладання усіх обов'язків, передбачених Статутом (а.с. 36). Відповідно до статуту «ЖБК «Ім. Горького» в редакції 2012 року, яка діє до теперішнього часу, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких належить в тому числі і визначення розмірів оплати праці Голови Правління ( а.с. 44-53). Пунктом 15.1.3 статуту визначено, що кооператив самостійно визначає форми і систему оплати праці своїх членів і найманих працівників з урахуванням вимог, встановлених законодавством та статутом. Суду надано штатний розклад «ЖБК «Ім. Горького» станом на 01.01.2013, погоджений головою ревізійної комісії та затверджений головою правління «ЖБК «Ім. Горького», згідно якого місячний оклад голови правління становить 400,00 грн. (а.с. 78-79). Представник відповідача у своїх письмових запереченнях зазначає, що саме до посадових обов'язків [PERSON] було видання наказу про зайняття посади та звільнення з посади, а також проведення повного розрахунку в порядку, передбаченому чинним законодавством України. [PERSON] у своїй позовної заяві вказує, що розрахунок по заробітній платі було зроблено в повному обсязі. Після звільнення [PERSON] із займаної посади було складено акт передачі справ, в якому відсутні будь-які відомості про надання та проходження відпусток працівниками «ЖБК «Ім. Горького», в тому числі і про надання чи не надання щорічних відпусток самій [PERSON] складання відповідних документів, наказів чи розпоряджень про нарахування компенсації за невикористані щорічні відпустки належить саме до компетенції [PERSON] Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки. З наданих позивачем документів не можливо достовірно встановити які саме посади вона обіймала в продовж 2013-2016 років в «ЖБК «Ім. Горького», чи дійсно [PERSON] не використала відпустки, оскільки розмір отриманого заробітку перевищує встановлений штатним розкладом її оклад, а відомості про нарахування премій та надбавок за інтенсивність праці в суду також відсутні. За таких обставин і позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, що передбачено ст. 117 КЗпП України, не підлягають задоволенню, оскільки не доведений факт невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові - [PERSON] сум. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed