Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 25.09.2010 року помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №60 розташованого по вулиці Тверська у місті Запоріжжя. За життя її батько оформив право власності на 11/20 вказаного житлового будинку. Інші 9/20 частин спірного будинку належали [PERSON]. 11 грудня 1991 року померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 9/20 частин вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік [PERSON] та донька [PERSON], яка мешкала окремо від спадкодавця [PERSON] та до нотаріальної контори не зверталась у встановлені законом строки про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Право власності на 9/20 частин в силу статті 529 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, отримав [PERSON], який на момент смерті спадкодавця [PERSON] мешкав разом із нею, але не реєстрував своє право власності на 9/20 часток спірного житлового будинку. Після смерті матері з січня 1992 року [PERSON] фактично мешкала разом з батьком [PERSON] в будинку №60 розташованого по вулиці Тверська у місті Запоріжжі. 28 липня 1992 року помер [PERSON]. [PERSON] була донькою померлих [PERSON] та [PERSON], та в силу статті 529 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року була спадкоємцем першої черги. Право власності на 9/20 частин в силу статей 548, п.1 ч.1 ст.549, 550 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, отримала [PERSON]. Оскільки, вона фактично проживала разом із батьком [PERSON] на момент його смерті в будинку №60 по вулиці Тверська у місті Запоріжжя, тому після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 22 січня 2007 року померла бабуся позивачки [PERSON], за життя остання заповіту не склала. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який проживав та був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] на день її смерті. Батько позивачки [PERSON] за життя не заявляв про відмову від спадщини після смерті своєї матері [PERSON], та вважав, що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України він прийняв спадщину у вигляді 9/20 частин спірного будинку. За життя [PERSON] заповіту теж не склав. Позивачка є донькою померлого [PERSON], інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 10 березня 2011 року вона звернулася до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, але 09 квітня 2015 року державним нотаріусом пятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином у позивачки існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки не має можливості у позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно, тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок №60 розташований по вулиці Тверська у місті Запоріжжя, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.09.2010 року В судовому засіданні позивачка та її представник позові вимоги підтримали, підтвердили обставини зазначені в позові та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив що не заперечує проти позовних вимог. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень або пояснень не надали. Свідки, [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позові. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.09.2010 року помер [PERSON], який являвся батьком позивачки по справі, що безпосередньо підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-ЖС № 248195, актовий запис 6170 (а.с.5), копією свідоцтва про народження позивачки від 18.01.1990 р. виданого Комунарським відділом РАЦС м. Запоріжжя, серія ІІІ-ЖС № 474732 (а.с.12) та після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме 11/20 частини житлового будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тверська, 60, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.6), копією витягу про реєстр рацію права власності на нерухоме майно (а.с.119). Інші 9/20 частини вказаного вище будинку належали [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.6), копією свідоцтвом №348 від 03.03.1980 року про право власності на житловий будинок (а.с.7) та копією листа Орендного підприємства Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації від 20 вересня 2004 року за вихідним №4501 (а.с.8). Після смерті [PERSON] 11.12.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ЖС №489438 (а.с.9) вказану частину спірного будинку в порядку ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) успадкував її чоловік [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про подружжя (а.с.111) та який на момент її смерті мешкав з нею. Після смерті [PERSON] 28.07.1992 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серія ІІ-ЖС № 479847 (а.с.10) частину будинку успадкувала їх донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.91), яка фактично проживала з батьком та вступила в управління та володіння спадковим майном. Але за життя вона своїх спадкових прав не оформила. 22.01.2007 року померла [PERSON], яка являлась матірю померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть , серія І-ЖС № 064495 (а.с.11), копією свідоцтва про народження [PERSON], серія ЯЮ № 669653 (а.с.12) та яка заповіту на випадок своєї смерті не склала. Її син [PERSON] був спадкоємцем першої черги наслідування за законом, мешкав та був зареєстрований за однією адресою з померлою [PERSON] на день її смерті, що підтверджується копією будинкової книги виданої відділом внутрішніх справ Шевченківського району міста Запоріжжя від 21.08.1964 року (а.с.114-118), тому оскільки він не заявляв про відмову від спадщини після смерті своєї матері [PERSON], то в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді 9/20 частин спірного будинку. З матеріалів спадкової справи (а.с.77-125) після померлого [PERSON] вбачається, що заповіту останній на випадок своєї смерті не склав та єдиним спадкоємцем є його донька позивачка по справі, яка звернулась до нотаріуса з відповідною завою про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає. Але постановою державного нотаріуса Пятої Запорізької державної нотаріальної контори від 09.04.2015 р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право власності за законом.(ас.13). Відповідно до норм ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. За приписами ст. 3 та ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб визначений законами України. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що за життя померлий [PERSON] належним чином не оформив своє право власності на спірний будинок у звязку з чим позивачка не має можливості оформити свої спадкові права на спірний будинок, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем по справі позову суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved