Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований її колишні чоловік - відповідач по справі [PERSON], шлюб з яким рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.06.2016 розірвано. У належній позивачу квартирі відповідач після розірвання шлюбу, а саме з грудня 2016 року не проживає, фактично проживає в будинку своєї матері, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належній їй квартирі порушує її право власності, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ч. 1, 383 ч. 1, 391ЦК України позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою 17 в будинку 54 по вул. Ставиській в м. Могилеві-Подільському Вінницької області. Ухвалою суду від 29.01.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 22.02.2019. 22.02.2019 позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, не заперечує проти розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1100, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 11). Вказане також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів від 26.06.2012 № 11502150 (а.с. 12). Згідно з копією Свідоцтва про шлюб від 19.02.2013 серії [NUMBER] позивачем змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 14). Відповідно до довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 421 від 21.01.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Вказане також підтверджується довідкою голови ОСББ «Кіровець 54» від 09.01.2019 № 1, в якій також зазначено, що [PERSON] з грудня 2016 року і по даний час за вказаною адресою не проживає (а.с. 10) Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.06.2016 (а.с. 15). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Зважаючи, на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаній квартирі та неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 38415060 від 22.01.2019 (а.с. 1). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 384,20 грн., сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved