Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, є інвалідом дитинства за захворюванням «дитячий аутизм», потребує постійного лікування, витрати на яке складають близько 9\~000 грн. на місяць, відповідач свої батьківські обов`язки належним чином не виконує, не надає матеріальної допомоги., у зв`язку із чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, та стягувати додаткові витрати на дитину в розмірі 4500 гривень на місяць, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с. 51-65), в якій просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , а тому саме відповідач має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Що стосується додаткових витрат на дитину, то представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами реальність понесених витрат. [PERSON] немає постійного доходу, перебуває у скрутному матеріальному становищі, має значну заборгованість за житлово-комунальні послуги, а тому не спроможний брати участь у додаткових витратах на дитину в розмірі, який зазначає позивачка. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23 травня 2019 року по справі було відкрито провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23 липня 2019 року вирішено питання щодо витребування доказів. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково надав суду довідку щодо місця проживання дитини та [PERSON] . Відповідач та представник відповідача в судове засідання 12 грудня 2019 року не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.79), причини неявки суду не повідомили, в судовому засіданні 13 листопада 2019 року представник відповідача позов не визнав, з мотивів, викладених у відзиві. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 21.02.2009 року, актовий запис № 141.(а.с.9) Від шлюбу\~у сторін\~ [INFO] народився\~син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). [PERSON] є інвалідом з дитинства за психіатричним захворюванням, діагноз «Дитячий аутизм», потребує постійного лікування, що підтверджується копіями відповідних медичних довідок (а.с.10-11), індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда (а.с. 12-13). Відповідно до довідки ТОВ «Логопедичний центр «Дитячий вулик» [PERSON] працює логопедом в ООО «Логопедичний центр «Дитячий вулик» з 11 березня 2017 року згідно до наказу 2-к від 07.03.2017 року. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] за останні 6 місяців отримала дохід у розмірі 28119,16 грн. (а.с.16-17) Згідно відповіді Державної податкової служби України Головного управління ДПС в Одеській області, вбачається, що згідно поданої декларації платника єдиного податку за 1 півріччя 2019 року дохід [PERSON] складає 26292,00 грн. (а.с.74) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. СК України\~встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів на дитину та визначення їх в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем була направлена позовна заява на адресу суду 14.05.2019 року (а.с.18), відповідно сума аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача починаючи з зазначеного терміну. Доводи відповідача щодо проживання дитини разом з батьком, та знаходження дитини на його утриманні відхиляються судом, оскільки з довідки ОСББ «Люстдорф» від 09/12/2019 року (а.с. 84) вбачається, що позивач разом з дитиною проживають в квартирі [ADDRESS] , відповідач в зазначеній квартирі не проживає з січня 2015 року, наявність у відповідача реєстрації місця проживання у вказаній квартирі сама по собі не свідчить про фактичне його проживання у ній. Також суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З копій індивідуальної програми реабілітації дитини- інваліда (а.с. 12-13), довідки КНП\~«Дитячої міської\~поліклініки №\~6» (а.с. 10), КУ «Міський\~психіатричний диспансер»\~(а.с.11) вбачається, що [PERSON] знаходиться під наглядом в КУ «ДПД» з діагнозом «Дитячий аутизм» високого ступеня, має недорозвинення мови 1-3 ступеня, є інвалідом по психічному захворюванню до 18 років, потребує постійного лікування. Враховуючи вартість медичних препаратів, необхідних для лікування дитини, яка підтверджується копіями чеків на придбання ліків (а.с. 14-15), обов`язок обох батьків брати участь в додаткових витратах на дитину, матеріальний стан сторін по справі, необхідність постійного лікування, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідні витрати на лікування є додатковими згідно ст. 185 СК України, зумовлені хворобою дитини, відповідають медичним рекомендаціям, носять постійний (щомісячний) характер, у зв`язку із чим суд доходить висновку про стягнення таких витрат до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, на відміну від стягнення аліментів, стягнення відповідних витрат з моменту звернення позивача до суду законом не передбачено. Доводи позивача про необхідність стягнення витрат на масаж, ЛФК, стоматологію, психолога відхиляються судом, оскільки з копії індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда (а.с. 12-13) вбачається, що лікувальний масаж відповідною програмою не передбачений, лікувальна фізкультура проводиться на базі Комунальної установи «Міська дитяча поліклініка № 6», психологічна допомога надається Комунальним закладом «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 34», доказів надання зазначених послуг на платній основі та понесення відповідних витрат позивачем суду не надано, також не надано суду доказів щодо виду та часу надання відповідної стоматологічної допомоги, необхідності та вартості її надання. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, а також часткове задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року, тобто 768 грн. 40 коп. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Outcome: partial