Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, [PERSON] обґрунтовує позов тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі та проживали за адресою: [ADDRESS]. Відповідач також був зареєстрований за вказаною адресою. З початку 2012 р. відповідач у вказаному приміщенні не проживає, а у жовтні 2013р. виїхав до м. Москви РФ. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 19 вересня 2012 року їх шлюб було розірвано. 9 листопада 2012 р. на підставі договору купівлі-продажу вона стала власником вищезазначеної квартири. Враховуючи, що з відповідачем втрачені родинні стосунки, в нього відсутня потреба у користуванні квартирою, позивач на підставі ст.ст. 316, 317 ЦК України просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 9 листопада 2012 р. [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1128. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 11 грудня 2012 року, виданим КП Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради, за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру. Таким чином, [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] станом на час розгляду справи зареєстрований у даній квартирі, що підтверджується довідкою КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради № 615 від 15 жовтня 2012 року. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 19 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 30 вересня 2012 року. Оскільки у квартирі [ADDRESS], яка є власністю позивача, зареєстрований відповідач [PERSON], - це перешкоджає позивачу здійснювати права володіння, користування та розпорядження своєю квартирою. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обов'язковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований, але не проживає більше шести місяців відповідач [PERSON], що перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 114,70 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 386, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved