Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття дитини. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування у позовній заяві вказано, що 12.05.2013 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного поживання вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Вказано, що після припинення ведення спільного господарства відповідач не виявляє бажання добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач до початку судового засідання надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, також надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2013 року [PERSON] проживала у фактично шлюбних відносинах з [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки виданої 10.06.2014 року ЖЕК №10, [PERSON], [INFO] зареєстрована у [ADDRESS], склад сім'ї п»ять осіб: наймач - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO](а.с.6). Згоди щодо утримання дитини між сторонами в досудовому порядку досягнуто не було. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. Існування перешкод у відповідача з приводу зустрічей з дитиною є окремим предметом спору та не впливає на право позивача в отриманні аліментів на дитину, яка знаходиться на її утриманні. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються сімейним законодавством. При вирішенні справи суд керується ст. ст. 180, 182-183 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved