Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08 травня 2005 року Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами. Під час даного шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через конфлікти та суперечки, відсутність спільного побута та взаємних прав та обов`язків. На даний час у сторін втрачено почуття довіри, турботи, взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки, як засад побудови сімейних відносин і реальності сім`ї. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання з`явилась. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві просила позов задоволити. Зазначила, що спору щодо утримання дітей немає, щодо надання строку на примирення заперечила. Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Суд повно, всебічно об`єктивно, дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, заслухавши учасників справи вважає, що у зв`язку із визнанням позову відповідачем згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні. Обставини на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданного 08 травня 2005 року, Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області (а. с. 7), зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №5. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2008 року та серії [NUMBER] від 29 вересня 2011 року (а. с. 8, 9). Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору щодо місця проживання дітей та щодо майна у сторін немає. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, більше року не проживають разом, зберегти шлюбні відносини не вважають за можливе, між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, визнання позову відповідачем суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд вирішує питання про повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved