Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,044 га, розташовану на території садівничого товариства «Венеція» Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] року, яка успадкувала її після смерті [INFO] року її чоловіка [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла переоформити Державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю ділянку у нотаріальній конторі. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. /а.с.46/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Киїнської сільської ради у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. /а.с.22/ Представник третьої особи на стороні відповідача - Садівничого товариства «Венеція» Киїнської сільської ради Чернігівському районі Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від товариства завчасно подано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнаються у повному обсязі. /а.с.25/ Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «[NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року у віці 74 років у м. Чернігові. /а.с.5/ З свідоцтва про укладення шлюбу серії «[NUMBER] вбачається, що [PERSON] ( рос. [PERSON].) та [PERSON] 08.05.1991 року уклали шлюб і після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. /а.с.6/ Згідно копії свідоцтва про народження серії «[NUMBER] та копії актового запису про народження №379 від 07.03.1962 року[PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. /а.с.6, 31 / 06.07.1985 року [PERSON] в м. Євпаторія, Кримської області зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище чоловіка «[PERSON]», який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.01.2014 року було розірвано. /а.с.18/ Наведене свідчить, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,044 га, розташована на території садівничого товариства «Венеція» Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надана для ведення садівництва і яка розташована на території садівничого товариства «Венеція» Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії «[NUMBER], виданого виконавчим комітетом Киїнської сільської ради Чернігівського району та області від 04.08.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7009, і яка була успадкована його дружиною спадкодавцем по справі [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] року. /а.с.9, 10/ Згідно інформації Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області від 18.11.2015 року на території м. Чернігова та Чернігівського району станом на 01.01.2013 року відсутня інформація про зареєстровані земельні ділянки на ім'я [PERSON]. /а.с.11/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №868/2011 [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], подавши 03.10.2011 року відповідну заяву до Першої чернігівської державної нотаріальної контори, а [PERSON], яка також є спадкоємцем за законом, 03.10.2011 року подала заяву про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті матері на користь [PERSON] /а.с.34-44/ Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №4659/02-31 від 15.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,044 га у зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] було підставою для видачі Державного акту, однак інформація про зареєстровані земельні ділянки на ім'я [PERSON] відсутня. /а.с.10/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальному порядку. Суд, зважає на положення ст.ст.81, 131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved