Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні, проживають окремо, відповідач не допомагає утримувати сина в повній мірі, що ставить позивача у складне матеріальне становище. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2018 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 21.12.2018 року, відповідач по справі [PERSON] до Ківерцівського районного суду Волинської області подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що сума аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. на місяць є завищеною. Також зазначає, що на даний момент він є офіційно не працевлаштований, тобто стабільного доходу немає. Вказує також на те, що позивач - [PERSON] отримує допомогу на дитину в розмірі 860 грн, а тому просить суд винести рішення про стягнення з нього на користь позивача - [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі не більше 1000 грн. щомісячно. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що під час перебування у незареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.06.2017 року /а.с.4/. Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем по справі - [PERSON] за адресою [ADDRESS] що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 924 від 16.11.2018 року /а.с.6/. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Крім того, частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1100 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позов частково, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial