Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2006 року, який зареєстрований Тушинським відділом РАГС управління РАГС Москви, про що 05.05.2006 року складений актовий запис про укладення шлюбу № 797. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Починаючи з червня 2013 року проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують. Відповідач проживає в Росії. Вважає, що їхня сім'я існує лише формально, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим. Крім того вказує, що в шлюбі в них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, допомогу на утримання дітей надає недостатню та не регулярно. Крім щоденних витрат з метою належного їх фізичного та духовного розвитку, витрачає значні кошти на лікування дітей, які хворіють та, згідно порад лікарів, потребують постійного санаторно-курортного лікування. Витрати на лікування дітей становлять для неї 1000 грн. щомісячно. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем просить розірвати, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 25% на кожну дитину щомісячно та в рахунок додаткових витрат по 1000 російських рублів на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2006 року, який зареєстрований Тушинським відділом РАГС управління РАГС Москви, про що 05.05.2006 року складений актовий запис про укладення шлюбу № 797. що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.05.2006 року(а.с.5). З позовної заяви, матеріалів справи встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин між сторонами стали їх різні характери та погляди на життя. З червня 2013 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки спроби стабілізувати стосунки в сім'ї не дали результату. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 26.03.2008 року та серії [NUMBER] від 28.03.2008 року(а.с.9-10). Діти проживають з матір'ю, перебувають на її утриманні та вихованні. Судом також встановлено, що діти хворіють, потребують лікування, що підтверджується висновками ЛКК № 322,323, виданих Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка» 25.06.2014 року (а.с.11-12). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.185 цього Кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Як роз'яснює п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей,хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову 01.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що він працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має і вважає за можливе стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання дітей саме в такому розмірі. Крім того, суд враховує, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], постійно хворіють, у зв'язку із чим перебувають на обліку у відповідних лікарів, потребують постійного лікування, в тому числі і санаторно-курортного, що потребує значних витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача прогнозовані додаткові витрати на дітей у розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно від дня пред'явлення позову 01.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, суд враховує, що відповідач, отримавши копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами, жодних заперечень щодо стягнення з нього таких коштів, суду не надав, тим самим погодившись з таким стягненням. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору, а також в дохід держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 77, 84, 112, 180, 182, 184,185 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved