Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сина [PERSON], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання сина, хоча працює на тимчасових роботах на будівництві, має добрий заробіток. На даний час сама ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмір 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також на її утримання в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав та пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина та дружини, оскільки має незначний місячний дохід. Працює різноробочим на будівництві в Житомирській області, середньомісячний дохід складає 2 000 грн. Також сплачує аліменти на утримання свого батька в розмірі 250 грн. щомісячно. А тому просить суд відмовити позивачу в задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З 10 липня 2015 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10 липня 2015 року Виконкомом Новокорецької сільської ради Корецького району Рівненської області. Однак, на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 09 березня 2016 року Виконкомом Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області. Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2016 року становить 1167 грн., з 1 травня 2016 року - 1228 грн., з 1 грудня 2016 року становитиме 1313 грн., згідно із ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік». Позивач не має постійного доходу, перебуває у декретній відпустці. А тому, їй важко одній утримувати дитину. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дитини, будучи працездатною людиною, маючи задовільний стан здоров'я, щомісячний дохід якого складає 2000 грн., суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що зазначено в ч.4 ст.84 СК України. В судовому засіданні відповідач ствердив, що його щомісячний дохід складає 2000 грн. Виходячи із засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, суд приходить до висновку про можливість відповідача [PERSON] надавати позивачу [PERSON] матеріальну допомогу до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з урахуванням обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини, його матеріального становища та його стану здоров'я, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини позивача [PERSON] в розмірі 200 (двісті) грн. до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Саме по собі посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину та дружину. Інших належних та достатніх доказів у заперечення позовних вимог відповідач [PERSON] суду не надав. Позивачем не доведено факт, що відповідач має роботу та отримує велику заробітну плату і спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. на дитину та на її утриманні в такому ж самому розмірі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved