overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.12.2006 року між Фень (дошлюбне прізвище Шевчук) [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1263. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що відповідач неодноразово застосовував до [PERSON] психологічне та фізичне насильство, зраджував, виявляв неповагу до позивача. З грудня 2015 року сторони проживають окремо. Спір щодо поділу майна відсутній. У судове засідання [PERSON] не зявилась, повідомлена належним чином. Суду було надано заяву від позивача, якою [PERSON] просить суд розглядати справу за її відсутності та повідомила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином. 13.04.2015 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, якою він повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. [PERSON] в своїй заяві просив суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 229. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 126). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що з грудня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем були припинені через те, що він зустрів іншу жінку. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, тривалий час подружні стосунки подружжя не підтримує. Позивач поновлювати їх не бажає, посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, позивач просить визнати місце проживання спільної дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. Посилаючись на відсутність офіційного місця роботи, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його місячного заробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Крім того, після розірвання шлюбу позивач просить змінити її шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON], а також стягнути судовий збір з відповідача. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 549. Під час перебування у шлюбних відносинах відповідач усиновив малолітню дочку позивачки - [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, залишити їй прізвище чоловіка та визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідач у судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбних відносинах відповідач усиновив малолітню дочку позивачки - [PERSON], [INFO], внаслідок чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції було повторно видано свідоцтво про народження на ім'я [PERSON], [INFO]. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Від так, з урахуванням позицій сторін та інтересів дитини, суд вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.09.2006 між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 813. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 196. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 911). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що між подружжям відсутня взаєморозуміння і довіра. З січня 2015 року подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство сторони не ведуть. У зв'язку з тим, позивач не бачить подальшого сенсу підтримки сімейних відносин та просить розірвати шлюб. Спір щодо поділу майна відсутній. Згода про утримання дитини між сторонами досягнута, дитина залишається проживати з позивачкою. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2002 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 371. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, через різні погляди на сімейні відносини. Ухвалою суду від 28.08.2015 року було надано сторонам [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном в три місяці, однак примирення не відбулося. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1845. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась донька [PERSON] Ніколєтта Сергіївна, 27.06.2013 народження. Позивачка аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи, а від так звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 353. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей - Поліна, [INFO] та Матвій [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, взаємної любові та взаєморозуміння. Крім того, [PERSON] стверджує, що у листопаді 2015 року відповідач влаштував сварку та побив її, що стало привітом для того, щоб [PERSON] разом з дітьми переїхала до своєї матері. З того часу сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. На примирення [PERSON] не згодна. 25.01.2016 року відповідачем було надано до суду заперечення на позовну заяву, в яких [PERSON] визнає позов в частині розірвання шлюбу, але заперечує щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 16.12.2015 року на адресу суду надійшла заява від позивача про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 25.01.2016 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Спір щодо поділу майна відсутній. Згода про утримання дітей між сторонами досягнута, дитина залишається проживати з [PERSON] В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.02.1998 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 54. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, причиною чого є відсутність взаєморозуміння і загальних інтересів, різні погляди на сімейне життя, страта почуття любові. З вересня 2012 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved