Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2020 р. з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 03.08.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення проводиться на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 26.11.2020 р. Позивач зазначила, що станом на кінець травня 2021 р. відповідачем було виплачено аліменти у розмірі 6158 грн. Однак, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Син [PERSON] , 2004 року народження, навчається, дорослішає, одяг, взуття потрібно купувати, продукти харчування також. Крім цього, позивач зазначила про те, що для самореалізації в житті та подальшої роботи у неї виникла необхідність в навчанні. Так, згідно з наказом №262 від 17.11.2020 р. її зараховано на навчання до Верхівського аграрного фахового коледжу Вінницького національного аграрного університету. Навчання платне терміном на 3 роки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021 р. відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обґрунтовуються заперечення, суду не подав. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2020 р. в справі №127/16606/20 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з 03.08.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 17.11.2020 р. За вищевказаним судовим рішенням 26.11.2020 р. Вінницьким міським судом Вінницької області Мельник Н.А. видано виконавчий лист. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд згідно з вимогами ст.ст. 182, 184\~СК України має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З наведених вище норм Сімейного кодексу\~України слідує, що для ухвалення судом рішення про збільшення розміру аліментів суду має бути доведено належними та допустимими доказами наявність певних (визначених законом) обставин зокрема, але не обмежуючись, зміни матеріального стану позивача в сторону його погіршення, а як наслідок неможливість забезпечити рівень життя дитини на необхідному (достатньому) рівні; зміну матеріального стану платника аліментів, в сторону його поліпшення, що обумовлює можливість платника надавати дитині грошове утримання в збільшеному розмірі; зміну свого сімейного стану або сімейного стану відповідача, що обумовлює можливість забезпечувати спільну дитину на вищому рівні матеріального забезпечення; погіршення стану здоров`я одержувача аліментів, або поліпшення стану здоров`я платника аліментів. Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів визначений діючим СК України. Положення статті 192 СК України визначає лише можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду від 08.10.2020 р., судом враховано, що матеріальне становище платника аліментів з часу видачі судом цього судового рішення не покращилося. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачем не надано. Також суду не надано доказів погіршення матеріального становища позивача, її стану здоров`я. Тобто, належних та допустимих доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів, вже визначених рішенням суду, не надано. Докази, надані позивачем разом із позовною заявою, а саме: копія наказу №262 від 17.11.2020 р. про зарахування позивача на навчання до Верхівського аграрного фахового коледжу Вінницького національного аграрного університету, вказують на здійснення її особистих витрат, і такі докази не мають юридичного значення для встановлення обставин, необхідних для застосування положень ст. 192 СК України. Враховуючи зміст статтей 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року № 6-143цс13. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, суд має з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи впливає ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому положеннями ч. 1 ст.\~141\~СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі, щодо її утримання. У частині третій статті 11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З тлумачення частини третьої статті 11\~ЦК України можна дійти до висновку про те, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України\~від 03.07.2018\~року №\~2475-VIII частину першу статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на позивача покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням положень статтей 141, 180, 182, 192 СК України. Позивачем суду не надано належних і допустимих доказів зміни її матеріального або сімейного стану та покращення матеріального стану платника аліментів, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Доказів, які свідчать про те, що матеріальне становище платника аліментів поліпшилося, до суду не надано. Відомості про доходи відповідача у матеріалах справи також відсутні. Відомостей про заборгованість відповідача по сплаті аліментів матеріали справи не містять. Оскільки позивачем не доведено те, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів виникли обставини які слугували б підставою для їх збільшення, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним доказам, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed