Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про звільнення майна з під арешту. Свій позов мотивує тим, що 12.09.2005 року державним виконавцем ВДВС Луцького МУЮ було видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 38502 на примусове виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 05.09.2005 року. Зокрема, було накладено арешт і заборона на відчуження квартири, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35. Дана квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. 22.10.2015 року [PERSON] звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, у звязку із смертю [PERSON]. Накладений арешт на квартиру був виявлений позивачем випадково при реєстрації спадкової справи. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус зобовязаний перевіряти відсутність заборон або арешту спадкового майна, перед тим як видати спадкоємцю Свідоцтво про право на спадщину зо законом, що і було зроблено державним нотаріусом. Держаний нотаріус повідомила, що на зазначену квартиру існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Відповідно до довідки № 03-25/25064 від 31.05.2016 року, наданої Першим відділом державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, станом на 31.05.2016 року [PERSON], [INFO], на обліку та контролі виконання в Першому відділі ДВС м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області по стягненню коштів на користь держави, фізичних та юридичних осіб не перебуває. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60017884 від 27.05.2016 року наданої ДВС обтяження нерухомого майна - квартири, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35, - відсутні. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 38502 від 12.09.2005 pоку, ухвала Луцького міськрайонного суду від 05.09.2005 року, на виконання якої був накладений арешт, виносилась з метою забезпечення позову. Рішення суду по даній справі набрало законної сили. Таким чином, арешт на квартиру накладений по ухвалі, яка не несе жодних юридичних наслідків та немає сенсу. Також позивач зверталась до архіву суду з метою отримання ухвали Луцького міськрайонного суду від 05.09.2005 року, на виконання якої був накладений арешт, проте в архіві дана ухвала відсутня. [PERSON] не була стороною у жодній справі по якій би виносилась ухвала з метою забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35. За таких обставин вбачається безпідставність арешту у звязку з відсутністю ухвали суду про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру. Відомості, що містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60017884 від 27.05.2016 pоку, наданій Першим відділом ДВС м. Луцьк відрізняються від відомостей, що містяться в інформаційній довідці № 61010042 від 09.06.2016 pоку, отриманій представником позивача [PERSON] Таким чином, у довідці, наданій Першим відділом ДВС м. Луцьк викладені неправдиві факти, адже зробивши самостійно витяг і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чітко видно, що є арешт на квартиру, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35. Виходячи із вищезазначеного, позивач не в змозі вирішити дане питання в позасудовому порядку та змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач просила відновити її порушене право власності на зазначений обєкт нерухомого майна шляхом звільнення з-під арешту. Представник позивача в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання подав заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Всебічно та повно зясувавши всі обставини, обєктивно оцінивши в сукупності усі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2005 року державним виконавцем ВДВС Луцького МУЮ було видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 38502 на примусове виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 05.09.2005 року. Зокрема, було накладено арешт і заборона на відчуження квартири, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35. Дана квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. 22.10.2015 року [PERSON] звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, у звязку із смертю [PERSON]. Накладений арешт на квартиру був виявлений позивачем випадково при реєстрації спадкової справи. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус зобовязаний перевіряти відсутність заборон або арешту спадкового майна, перед тим як видати спадкоємцю Свідоцтво про право на спадщину зо законом, що і було зроблено державним нотаріусом. Держаний нотаріус повідомила, що на зазначену квартиру існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Відповідно до довідки № 03-25/25064 від 31.05.2016 року, наданої Першим відділом державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, станом на 31.05.2016 року [PERSON], [INFO], на обліку та контролі виконання в Першому відділі ДВС м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області по стягненню коштів на користь держави, фізичних та юридичних осіб не перебуває. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60017884 від 27.05.2016 року наданої ДВС обтяження нерухомого майна - квартири, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35, - відсутні. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 38502 від 12.09.2005 pоку, ухвала Луцького міськрайонного суду від 05.09.2005 року, на виконання якої був накладений арешт, виносилась з метою забезпечення позову. Рішення суду по даній справі набрало законної сили. Таким чином, арешт на квартиру накладений по ухвалі, яка не несе жодних юридичних наслідків та немає сенсу. В архіві Луцького міськрайонного суду дана ухвала відсутня. [PERSON] не була стороною у жодній справі по якій би виносилась ухвала з метою забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35. За таких обставин вбачається безпідставність арешту у звязку з відсутністю ухвали суду про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обовязку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає. що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт з майна боржника може бути знятий за постановою начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення встановленого Законом України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, аналізуючи докази надані сторонами по справі, враховуючи довідку № 03-25/25064 від 31.05.2016 року, надану Першим відділом державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, згідно якої станом на 31.05.2016 року [PERSON], [INFO], на обліку та контролі виконання в Першому відділі ДВС м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області по стягненню коштів на користь держави, фізичних та юридичних осіб не перебуває та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60017884 від 27.05.2016 року наданої ДВС обтяження нерухомого майна - квартири, що знаходиться у м. Луцьку по пр. Грушевського, 10/35, - відсутні, суд приходить до висновку, що спірна квартира підлягає звільненню з під арешту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13,де вказано, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved