Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову посилалась на те, що 31 жовтня 2011 року між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 104 000 доларів США. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписки, відповідно до яких зобов'язався повернути борг в строк до 24 травня 2012 року. Проте, грошові кошти у встановлений строк не повернув. Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 2 845 231 гривня 16 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 лютого 2015 року становить еквівалент 104 000 доларів США, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності та письмових заперечень проти позову не надали. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким останній отримав 104 000 доларів США, про що склав відповідну розписку. /а.с.5/ 24 квітня 2012 року позивач пред'явила відповідачу вимогу щодо повернення суми боргу. Згідно розписки, складеної 24 квітня 2012 року, [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти [PERSON] в розмірі 104 000 доларів США не пізніше 24 травня 2012 року./а.с.4/ На час розгляду справи зобов'язання за договором відповідачем не виконані, сума позики в розмірі 104 000 доларів США у встановлений договором строк позивачу не повернута. За положеннями ч.2 ст. 533 ЦПК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на наведене, сума боргу за договором позики, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 104 000 доларів США, що з урахуванням положень ч.2 ст. 533 ЦК України, за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2015 року -2227,6179 гривень за 100 доларів США, складає 2 316 722,62 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial