Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстроване місце проживання брата [PERSON] - [PERSON]. Більше десяти років [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, оскільки постійно проживає в іншому місці у [ADDRESS] В квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Окрім того, в заяві зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. На адресу суду відповідачем направлено електронне повідомлення, в якому він зазначає, що не може прийняти участь у судовому засіданні в зв'язку з фінансовими труднощами. Вказане повідомлення не може бути прийнято судом у якості доказу поважності причин неприбуття у судове засідання, оскільки фінансовий стан відповідача не підтверджений належними документами. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачеві [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину [NUMBER] від 20.06.2006 року та [NUMBER] від 20.06.2006 року. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 21.09.2016 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON]. Посилаючись на те, що [PERSON] з 2006 року у квартирі не проживає, не цікавиться її станом, за комунальні послуги не сплачує, позивач звернулась до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитаний у судовому засіданні 27.10.2016 року у якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше п'яти років, поїхав до іншого місця проживання і не повертався, у спірній квартирі відсутнє будь-яке його майно та речі, перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачеві не створював. Допитаний у судовому засіданні 27.10.2016 року у якості свідка [PERSON] пояснив, що проживає по сусідству зі спірною квартирою, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 1980-х років, протягом останнього року в квартирі на з'являвся, у спірній квартирі відсутнє будь-яке його майно та речі, перешкод у користуванні квартирою позивач не створював. Крім того, як вбачається із заяви, адресованої суду відповідачем 18.10.2016 року, сам відповідач [PERSON] зазначає, що він проживає за адресою: [ADDRESS] З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад один рік. Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання йому у користуванні житлом, Слобідським ВП ГУНП в Харківській області 31.10.2016 року повідомлено, що [PERSON] з заявами про перешкоджання йому у користуванні квартирою до Слобідського відділу ГУНП в Харківській області з 01.01.2015 року по теперішній час не звертався. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved