Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], стягнення аліментів на утримання дитини та призначення її опікуном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], померла 14 грудня 2016 року. Дитина є інвалідом дитинства і потребує постійного догляду і піклування. Вона є тіткою малолітнього [PERSON] і на даний час він проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина, проживає окремо від дитини, веде антисоціальний спосіб життя, байдужий до проблем дитини, відноситься до неї жорстоко, зневажливо і безвідповідально. Під час розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги в частині призначення її опікуном, в решті вимог - позов підтримала повністю. Представник позивача адвокат [PERSON] та представник третьої особи просили задоволити позов з наведених у ньому підстав. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною телефонограмою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності із свідоцтвом про народження серії 1-БК № 209592, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-БК № 390698 мати дитини померла 14 грудня 2016 року. Згідно із свідоцтвами про народження серії ІІ-СР № 313310 та І-СР № 423840 позивач є рідною тіткою малолітнього [PERSON] зі сторони матері. У відповідності із довідкою ОСББ «Сокіл» від 6 квітня 2017 року, характеристиками з місця проживання від 20 та 25 квітня 2017 року дитина проживає в м. Смілі у сімї своєї тітки [PERSON] Позивач піклується про [PERSON], займається його вихованням та утримує його. На даний час [PERSON] навчається КЗ «Смілянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради», що підтверджується довідкою цього навчального закладу від 11 січня 2017 року. Як вбачається з письмових листів цього закладу від 6 квітня та 4 травня 2017 року [PERSON] приймає посередню участь у вихованні сина. З дитиною спілкується грубо, авторитарно. Після спілкування з батьком у дитини виникали психологічно-нервові зриви. Батько з працівниками школи поводить себе зухвало, неадекватно, створює конфліктні ситуації. Після смерті матері дитини, батько жодного разу не відвідав сина, до школи не зявлявся, станом навчання і виховання сина не цікавився. [PERSON] є інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 049015 від 6 травня 2009 року. Дитина потребує постійного догляду та лікування. Це ж підтверджується і наданою позивачем медичною документацією. Згідно з нотаріально завіреною заявою [PERSON] від 24 лютого 2017 року, у липні 2016 року [PERSON], перебуваючи з дитиною у реабілітаційному центрі «Карпатська садиба», недбало ставився до своїх батьківських обовязків, зловживав спиртними напоями, внаслідок чого неодноразово губив дитину. У відповідності з нотаріально завіреною заявою [PERSON] від 4 лютого 2017 року, вона бачила, як [PERSON] біг по вулиці в с. Балаклея Смілянського району та жбурляв камінням у свою дружину та сина, які від нього втікали. Один з камінців влучив дитині в обличчя. З довідки Смілянської дитячої поліклініки від 3 липня 2017 року встановлено, що на медичні огляди дитину водить тітка [PERSON] та дід з бабою. Батько дитини жодного разу на прийомі у лікаря з дитиною не був. Як вбачається з характеристики ТОВ «Сміласахсервіс» від 6 квітня 2017 року та довідок про доходи від цієї ж дати [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Згідно з висновком органу опіки та піклування Смілянської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 279 від 13 липня 2017 року, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання малолітнього сина, тому позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він в т.ч. ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, з відповідача на користь державного закладу, в якому буде утримуватись [PERSON], або на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, належить стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів аліментів, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved