Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 4/6 часток житлового будинку [ADDRESS] відповідно до договору дарування та свідоцтва про право власності. Також у вказаному будинку з 2010 року зареєстрований [PERSON] . Вказує, що відповідач з часу реєстрації року за зазначеною адресою не проживає та не бере участі в утриманні будинку. Крім того, вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку обмежує її права як власника. З врахуванням наведеного, просить суд, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 16\~листопада 2020\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~справі. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча вчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин проте, вчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням на веб-порталі судової влади. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 19 квітня 1991 року № 533 та свідоцтва про право власності від 19.03.1991 року №529 позивач є власником 4/6 частини будинку з надвірними будівлями в с. Милушин (а.с 5-7). Згідно з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, співвласниками даного будинку, а саме: по 1/6 частки являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до витягу з будинкової книги, в даному будинку зареєстрований [PERSON] (а.с. 12-13). Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає та ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області від 17.09.2020 року (а.с.11). Отже, відповідач, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved