Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з лютого 2017 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 25% від заробітку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Луценко». Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав о на розлучення згоден та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від його доходів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2003 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2016 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, які досліджені доказами, суд приходить до переконання про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в зв'язку з тим, що дитина потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, відсутність інших утриманців і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 640 грн.

Outcome: approved