Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивувала тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, в них народилась дитина - [PERSON] З 2010 року позивач з відповідачем припинили будь-які стосунки, спільне господарство не ведеться. [PERSON] тривалий час мешкає окремо. Відповідач жодних з покладених обов'язків не виконує. Ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не сплачує аліменти, не бере участі в матеріальному забезпеченні, не підтримує стосунків з сином. Дитина мешкає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надав. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до судового засідання не з'явився надав пояснення в яких зазначив, що росить розглядати справи у його відсутність та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленота не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження виданим 18.11.2009 року, що містяться в матеріалах справи (а.с.5) З 2010 року позивач з відповідачем припинили будь-які стосунки, спільне господарство не ведеться. [PERSON] тривалий час мешкає окремо. Відповідач жодних з покладених обов'язків не виконує. Ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не сплачує аліменти, не бере участі в матеріальному забезпеченні, не підтримує стосунків з сином. [PERSON] зовсім не бере участі у вихованні дитини та розвитку, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріального не підтримує. За тривалий час відповідач жодного разу не виявив бажання поспілкуватись з сином, не привітав його з днем народження та іншими святами, не бачиться з дитиною, при цьому перешкод у спілкуванні з сином ніхто не чинить. Всі питання щодо виховання сина вирішується позивачкою самостійно без будь-якої часті та підтримки з блоку відповідача. Дитина мешкає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки №125 від 15.02.2018, [PERSON] є учнем 3-Б класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №67 ХМР Харківської області. Він навчається в школі з 1-го класу. За цей час батько не приймав жодної участі у житті шкоди, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням сину і не брав участі у школі (а.с.10) Як вбачається з відповіді адміністрації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР на адвокатський запит №01-10/2 від 05.10.2018, (а.с.10), дитина [PERSON], [INFO], мешкає в зоні обслуговування поліклінічного відділення лікарні. За інформацією, наданою дільничною службою, [PERSON] відвідує поліклініку під час захворювань та з профілактичного метою у супроводі матері та бабусі, призначенні лікарів виконують. Батько дитини, [PERSON], до медичного закладу з метою отримання інформації стосовно здоров'я сина, не навідувався (а.с.64) Відповідно до ст. 8, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № З від ЗО березня 2007 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пункт 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно висновку департаменту служб у справах дітей №652 від 10.10.2018 р., [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.61-62). Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved