Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона знаходилась у шлюбі з [PERSON] до дня його смерті. 18.09.2013 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири №19 в будинку №232 по Пролетарському проспекту в м. Бердянську, яка належала померлому на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.07.2003 року. Спадкоємцями першої черги за законом є вона, дружина померлого, та їх син [PERSON]. Вона та [PERSON] звернулись до Бердянської державної нотаріальної контори. Вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, а [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на її користь. На цій підставі була відкрита спадкова справа за №151/2015. Проте, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.04.2015 року. Підставою відмови зазначено те, що згідно довідки №192, наданої комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради 23.04.2015 року право власності на квартиру №19 в будинку №232 по Пролетарському проспекту в м. Бердянську зареєстровано за [PERSON]. Просила визнати за нею право власності на квартиру №19 в будинку №232 по Пролетарському проспекту у м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті 18.09.2013 року [PERSON] В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник Бердянської міської ради подав до суду заяву, в якій посилаючись на відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON], просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в звязку з наступним. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. 22.07.2003 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори за р. №3-1750 був посвідчений договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] За вказаним договором [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар двокімнатну квартиру №19 , що знаходиться по пр. Пролетарському, 232 в м. Бердянську, Запорізької області. [PERSON] помер 18.09.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІІ-ТН №745483. Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТН №690985. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.1, ч.2 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. З постанови державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області від 29.04.2015 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру через відсутність реєстрації за спадкодавцем права власності на вказану квартиру. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася різними підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Outcome: approved