Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області про усунення перешкод у користуванні квартирою 71 у будинку 10-а по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області, визнавши [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], такими, що втратили право користування квартирою 71 у будинку 10-а по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області. У судове засідання всі особи, які беруть участь у справі не зявились. Позивач надала заяву, якою просила справу розглянути без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі надали заяви, якими позовні вимоги фактично визнали, просили визнати їх та їх неповнолітню дитину такими, що втратили право користування квартирою № 71 будинку 10-а по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне, оскільки на даний час зареєстровані та мешкають в місті Нижній Новгород Російської Федерації. Повідомили також, що їх неповнолітня дитина житлом забезпечена. Також просили, як і представник органу опіки та піклування, справу розглянути без їх участі. Треті особи не з`явились, причини неявки у судове засідання не повідомили. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача, відповідачів та третіх осіб, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказувала на те, що квартира [ADDRESS], належить їй на праві приватної власності. В зазначеній квартирі мають зареєстроване місце проживання ще троє членів її сімї. Але з червня 2014 року вони у спірній кватирі не проживають, а проживають в іншому місті, тому позивач вважає, що відповідачі втратили право користування цією квартирою. І оскільки відповідачі самі не здійснили реєстрацію зняття у цій квартирі свого місця проживання, це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою. Відповідача проти задоволення позову не заперечували та подали заяви про визнання позову. Разом з цим, вони як батьки неповнолітньої [PERSON] повідомили суду про визнання позову від її імені, а також вказали на те, що їх дитина житлом забезпечена, проживає разом із ними, і тому у праві користування житловим приміщенням потреби не має. Представник служби у справах дітей, як особа, що представляє орган опіки та піклування Рубіжанської міської ради надав суду висновок про можливість визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Десятого грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру № 71, у будинку № 10-а, який розташовано по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області (а.с.7-8,). Як наслідок, 11 січня 2011 року, остання зареєструвала своє право приватної власності на куплену квартиру (а.с. 9,10,40-41,47-48). У 2012 році, як членам своєї сім`ї, [PERSON] надала право користування вказаною квартирою [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина); [PERSON] (онука) (а.с.2-3,12,19,20). Починаючи з червня 2014 року, відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають, оскільки у зв`язку із отриманням дозволу на тимчасове проживання у Російській Федерації, мають право користування, зареєстровані та постійно проживають у [INFO]. При цьому, проживають у трьох однією сім`єю, а дитині створені гарні житлові умови для проживання та виховання дитини (а.с.2-3,11,29-37,44). Тридцять першого травня 2016 року, [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 71, у будинку № 10-а, який розташовано по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області (а.с.2-3). Орган опіки та піклування Рубіжанської міської ради, вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування означеною квартирою. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, як членів сім`ї власника та їх малолітньої дитини, права користування квартирою у звязку із відсутністю в ній понад один рік. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) прямо встановлюють, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником. Отже, члени сім`ї власника житлового приміщення можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі яким можуть користуватись члени його сім`ї. Судом встановлено, що відповідачі отримали право користування квартирою № 71 будинку № 10-а по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, саме як члени сім`ї позивача, оскільки [PERSON] є її сином, [PERSON] є її невісткою, а [PERSON] є її онукою (а.с.2-3,11,12). Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що позивачем доведена відсутність відповідачів у квартирі №71 у будинку №10-а, що розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як членів сім`ї позивача, слід визнати такими, що втратили право користування цією квартирою. В силу положень частини першої статті 39 ЦПК України, права та інтереси малолітніх осіб захищають у суді їх батьки. Судом враховано, що відповідачі являються одночасно законними представниками своєї малолітньої дитини, і як матір та батько вони погоджуються на те щоб визнати її дитину такою, що втратила право користування квартирою №71. При цьому, суд бере до уваги мотиви з яких вони погоджуються на це, зокрема зміна їх сім`єю свого місця проживання. Також суд бере до уваги те, що за даними батьків їх дитина проживає разом із ними у Російській Федерації в місті Ніжній Новгород, тобто знаходиться разом із ними, на їх утриманні та забезпечується житлом. Суд не може залишити поза своєї уваги і те, що за висновком органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради дитині створені гарні умови для проживання та виховання дитини, а визнати її такою, що втратила право користування квартирою №71 можливо. І, суд виходить із того, що мета надання права користування квартирою є у будь-якому випадку, надання можливості проживати в ній. А оскільки, в силу положень частини 4 статті 29 Цивільного процесуального кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, у випадку, що розглядається, дитина [PERSON] та [PERSON]: [PERSON] дійсно вже має інше місце проживання, а тому право користування квартирою №71 втратила нарівні із батьками. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою № 71 у будинку №10-а, що розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved