Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»; треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 13.07.2007 року між нею (позивачкою) та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено Кредитний договір № 895/06-034-492, відповідно до якого Банком їй були надані кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 55 000 доларів США, під 13% річних. Також, зазначає, що в забезпечення виконання її зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та нею (позивачкою) був укладений Іпотечний договір № ІД 895/06-034-492, посвідчений 13.07.2007 року приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Грищенко С.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1931, згідно якого майновим поручителем передано в іпотеку Банку об`єкт житлової нерухомості. У лютому 2011 року у зв`язку з невиконанням нею (позивачкою) умов Кредитного договору та простроченням нею сплати кредитних платежів, відповідач звернувся із заявою до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни про вчинення виконавчого напису нотаріуса по Іпотечному договору № ІД 895/06-034-492, посвідченому 13.07.2007 року нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Грищенко С.Г. та зареєстрованому в реєстрі за № 1931. Оскільки строк виконання основного зобов`язання настав, відповідачем було достроково відкликано кредит і, відповідно, 07.02.2011 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною було вчинено виконавчий напис нотаріуса №498 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який виступив забезпеченням за Кредитним договором, та у якому зазначений строк за який провадиться стягнення, а саме: з 02.12.2008 року по 20.01.2011 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації майна, переданого в іпотеку, були задоволені вимоги відповідача в сумі розміром 50 104 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.01.2011 року становить 398 051 грн. 23 коп. Також, стягнуто суму в розмірі сплати за вчинення виконавчого напису, що становить 3 582 грн. 46 коп. Даний виконавчий напис нотаріуса №498 перебуває на виконанні у приватного виконавця Чуловського Володимира Анатолійовича та на теперішній час не виконаний. 15.10.2019 року вона (позивачка) дізналась, що 13.08.2019 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 59791011 по виконанню виконавчого напису №24725, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 року про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року, у якому зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року та сума заборгованості становить 115 323,98 дол. США, а також, сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Вважає, що виконавчий напис № 24725 від 31.10.2019 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що має наслідком неправомірне проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого напису про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором, оскільки при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, нотаріусом проігноровано, що нею (позивачкою) вже було допущено прострочення платежів за Кредитним договором, починаючи з 02.12.2008 року, про що було зазначено у виконавчому написі № 498, який був вчинений 07.02.2011 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною, і відповідно у нотаріуса Чуловського Володимира Анатолійовича не було підстави вважати, що розмір заборгованості у оспорюваному виконавчому написі є безспірною. Також вважає, що розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем та доданий до заяви стягувача про вчинення виконавчого напису, не може вважатися у даному випадку документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Право вимоги АТ «Укрсоцбанк» виникло з 02.12.2008 року, а виконавчий напис вчинено нотаріусом 31.10.2017 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням імперативної норми ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не вказано еквівалент розміру заборгованості у національній валюті, не вказано розмір плати за вчинення виконавчого напису, а також нотаріальний напис вчинено не на нотаріальному бланку. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., вчиняючи виконавчий напис № 24725, на ці всі обставини уваги не звернув. Вважає, що вказана АТ «Укрсоцбанк» її (позивачки) заборгованість не була безспірною, що унеможливлювало вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тому, просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №24725, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким запропоновано стягнути з неї - [PERSON] на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року в сумі 115 323,98 дол. США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріусом; стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на її - [PERSON] користь судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. за подання позовної заяви та 384 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв про суті спору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у ВП 59791011, що здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №24725 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 115 323,98 дол. США, до розгляду справи № 711/8240/19 по суті. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2020 року замінено сторону у справі №711/8240/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа Банк». 06.03.2020 року представником відповідача АТ «Альфа-Банк», за довіреністю Луньовою А.Г., до суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі. При цьому вказує, що 13.07.2007 року між позивачкою [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», був укладений Договір кредиту № 895/06-034-492, на виконання умов якого Банк видав позивачці по справі кредит на споживчі цілі у розмірі 55 000 доларів США в обмін на зобов`язання повернути його в строк до 12.07.2022 року і сплатити проценти у розмірі 13% річних. У порушення умов вказаного Договору позивачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого має прострочену заборгованість. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Так, у Переліку окремим різновидом правовідносин, за якими може бути вчинений напис нотаріуса, становить - стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, який регулює даний різновид правовідносин, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. При цьому у тексті самого оспорюваного виконавчого напису нотаріусом чітко зазначено, що він вчинений саме на підставі п. 2 Переліку. Подання будь-яких інших документів для вчинення написів даної категорії не передбачено. Таким чином, всі необхідні документи були передані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, що підтверджується переліком доданих до заяви документів. Посилання ж позивачки [PERSON] на ніби то відсутність у нотаріальній справі необхідних документів, є лише її припущенням та не підтверджене жодними доказами. Що стосується безспірності заборгованості, то зазначає, що за п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також, вказує, що мова йде саме про безспірність заборгованості (тобто самого факту наявності заборгованості або її розмірів), а не про наявність чи відсутність будь-який іншого спору, що може мати місце між сторонами. Проте, позовна заява взагалі не містить посилань на відсутність у позивачки заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. А крім того, при поданні даної позовної заяви, позивачка не наводить жодних розрахунків та не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором. Відповідно до п. 3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (п. 3.1.); безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (п. 3.2.); при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5.). Ключовим моментом викладеного в Главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України 22.02.2012 року № 296/5, п. 1.2, є саме те, що виконавчий напис вчиняється лише за умови наявності вичерпного переліку документів, які підтверджують безспірність вимог. Отже, нотаріус не перевіряє наявність спору між сторонами, так як це не передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, вказує на те, що позивачкою взагалі не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за оскаржуваним виконавчим написом і на їх думку це є спробою ухилення боржника від взятих на себе зобов`язань. Що стосується виконавчого напису від 07.02.2011 року, вчиненого на Іпотечному договорі, то в даному випадку предметом напису є звернення стягнення на предмет іпотеки, Боржником за виконавчим написом є Іпотекодержатель - [PERSON] , який є відмінним від Позичальника - [PERSON] , а самому Позичальнику ніколи не пред`являлась вимога про дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України. Строк дії кредитного договору та відповідно і строк кредитування погоджені сторонами до 12.07.2022 року. Це підтверджується і самим виконавчим написом, який містить дані про наявність саме строкової заборгованості за тілом кредиту та відсоткам. Вважає, що наявність виконавчого напису, який не виконаний боржником, за яким є не Позичальник, а Майновий поручитель, не є підставою визнання наявності спору щодо суми стягнення або для визнання напису таким, що не підлягає виконанню. 16.03.2020 року позивачкою [PERSON] до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останні вказує, що вчинення виконавчого напису №24725 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства ані за змістом, а ні за формою, у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Глави 12. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595) «Виконавча сила нотаріального документа». Також вказує, що у поданому відзиві на позов відповідач робить висновок, що кредитний та іпотечний договори це договори, які не пов`язані між собою, що дає підставу проводити стягнення однієї і тієї ж суми заборгованості за різними виконавчими написами нотаріусів, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Частиною п`ятою, шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Із змісту виконавчого напису № 498, вчиненого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною 07.02.2011 року, яким звернене стягнення на нерухоме майно, що було передане в іпотеку [PERSON] згідно Іпотечного договору № ІД 895/06-034-492 [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1931, у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 895/06-034-492, укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, вказаний з 02.12.2008 року по 20.01.2011 року, а також у написі зазначено, що за рахунок коштів отриманих від реалізації майна, переданого в іпотеку, задоволені вимоги відповідача в сумі розміром 50104 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 20.01.2011 року, становить 398 051 грн. 23 коп. Також, вказаним написом стягнуто суму в розмірі сплати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3 582 грн. 46 коп. Отже, з тексту виконавчого напису № 498 можна чітко визначити дату порушення Позивачем основного зобов`язання та встановити всю суму кредиту, яка в повному обсязі підлягає поверненню на користь відповідача. Відтак, вважає, що неможливо стягнути одну і ту ж саму суму заборгованості, просто вказуючи у оскаржуваному виконавчому написі зовсім інший незрозумілий строк стягнення заборгованості за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року. Отже, це дає підстави зробити висновок, що відповідач, звернувшись до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та вказавши період стягнення заборгованості з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року, намагався уникнути пропущення строків для його вчинення, а нотаріус вчиненням оспорюваного виконавчого напису допоміг відповідачу уникнути це зробити. В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник позивачки - адвокат Алексенко В.Ю. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові, відповіді на відзив на позовну заяву, а також на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні 03.03.2021 року представник відповідача - АТ «Альфа-Банк», за довіреністю Луньова А.Г., просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки оскаржуваний виконавчий напис № 24725 від 31.10.2017 року, яким приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року в сумі 115 323,98 дол. США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріусом, був вчинений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. В судове засідання треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А. не з`явились, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2007 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», був укладений Договір кредиту № 895/06-034-492, відповідно до умов якого Банком були надані позивачці [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в іноземній валюті в сумі 55 000 доларів США, зі сплатою 13% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього Договору та порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в підпунктах 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 цього Договору. Відповідно до п. 1.1.2 Договору, кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту встановлений до 12.07.2022 року. Разом з тим, 13.07.2007 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», був укладений Іпотечний договір № ІД 895/06-034-493, за яким Іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку Іпотекодержателю, в якості забезпечення виконання Позичальником основного зобов`язання, нерухоме майно. Вартість предмету іпотеки становила 1 131 200 грн., що в еквіваленті складало 224 000 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору іпотеки. Також, в судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та позивачкою [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року, відповідно до п. 1.1 якої, сторони домовились, що з 20.10.2008 року процентна ставка за користування кредитом буде встановлена на рівні 14,5% річних. Інші умови Договору залишились незмінними. 04.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та позивачкою [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року, відповідно до якої сторони домовились, що загальна вартість заставного майна складає 2 000 000 грн., а також у разі невиконання (неналежного) виконання Позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.8., 3.3.9., 3.3.10. Договору кредиту протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що слив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеня). Інші умови договору залишились незмінними. Також 04.03.2008 року, між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та позивачкою [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до Іпотечного договору № ІД 895/06-034-493 від 13.07.2007 року, з якої вбачається, що сторони погодили, що загальна вартість предмету іпотеки становить 2 000 000 грн., що в еквіваленті складає 396 039,60 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цієї Додаткової угоди. Пунктами 2 та 3 Угоди сторони також погодили, що, у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного зі своїх обов`язків, встановлених п. п. 2.1.1. та 2.1.11 Іпотечним договором № ІД 895/06-034-493 від 13.07.2007 року або звернення стягнення на Предмет іпотеки за іншими зобов`язаннями Іпотекодавця чи третіх осіб, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Позичальником Основного зобов`язання, а у разі його невиконаня - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. 07.02.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 498, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору № ІД 895/06-034-493 від 13.07.2007 року у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 895/06-034-493 від 13.07.2007 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»), строк платежу за яким настав 20.01.2011 року. Відповідно до вказаного виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, переданого в іпотеку, нотаріусом було запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в особі Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк», в сумі розміром 50 104 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 20.01.2011 року становило 398 051 грн. 23 коп. Строк, за який провадиться стягнення вказаний з 02.12.2008 року по 20.01.2011 року. Даний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною від 07.02.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 498, ніким не оскаржувався. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис №24725, яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору №895/06-034-493 від 13.07.2007 року, боржником за яким є [PERSON] . Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року. Сума заборгованості складається з: строкова заборгованість - 17 974 дол. США; прострочена заборгованість - 32 130 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 443,98 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 64 776 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 115 323,98 дол. США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. Даний виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №24725 (а.с. 18 том 1). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 13.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59791011 з виконання вищевказаного виконавчого напису №24725. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ вказаного вище Поряду для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Так, п. п. 1, 1-1 вказаного вище Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строки протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), постанові від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі №369/6415/17 з побібних правовідносин. Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. №24725 від 31.10.2017 року, ним запропоновано стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступник на час розгляду справи АТ «Альфа-Банк») заборгованість за Кредитним договором №895/06-034-493 від 13.07.2007 року за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року в загальній сумі 115 323,98 дол. США, яка складається із: строкової заборгованості - 17 974 дол. США, простроченої заборгованості - 32 130 дол. США, строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 443,98 дол. США, простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 64 776 дол. США, а також плату за вчинення виконавчого напису (а.с. 18 том 1). Сам відповідач - АТ «Альфа-Банк» хоча і подав відзив на позовну заяву, однак не скористався своїм правом та не надав суду належних доказів, які б вказували на наявність у позивачки [PERSON] , на момент звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до нотаріуса із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, заборгованості перед відповідачем за Кредитним договором №895/06-034-493 від 13.07.2007 року на загальну суму 115 323,98 дол. США, окрім заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про вчинення виконавчого напису (а. 225 том 1), яка до того ж не містить і дати її складання. Однак така заява не є належним доказом безспірності такої заборгованості. Крім того, суд зазначає, що згідно до умов вищевказаного Кредитного договору, погашення кредиту (основної заборгованості) відповідачкою [PERSON] мало відбуватися щомісячними платежами, відповідно до погодженого сторонами Графіку платежів, який наведений в самому Договорі кредиту №895/06-034-493 від 13.07.2007 року, а саме по 306 дол. щомісячно. Враховуючи, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в жовтні 2017 року, тому заборгованість по кредиту (тілу кредиту) за період з серпня 2007 року по жовтень 2014 року знаходиться поза строками, в межах яких міг бути вчинений виконавчий напис. Відповідно прострочена заборгованість по тілу кредиту могла підлягати до стягнення лише з жовтня 2014 року по 12.09.2017 року та відповідно строкова з 12.09.2017 року по 12.07.2022 року. Виходячи, що щомісячний платіж був визначений в 306 дол. США, то до стягнення в межах трирічного строку позовної давності мала б підлягати прострочена заборгованість в значно меншій сумі ніж 32 130 дол. США, як про це зазначено у оскаржуваному виконавчому написі. Зокрема за три роки мала б підлягати до стягнення прострочена заборгованість по кредиту в загальній сумі 11 016 дол. США, виходячи із розрахунку: 306 дол. США /щомісячний платіж/ х 36 місяців = 11 016 дол. США, тоді як оскаржуваним виконавчим написом із позивачки стягнуто прострочену заборгованість по тілу кредиту 32 130 дол. США. Зазначені обставини безумовно вказують на відсутність безспірності заборгованості, що є підставою для скасування оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що Позичальник - ПАТ «Укрсоцбанк» в лютому 2011 року, скориставшись своїм правом на дострокове повернення кредиту за Кредитним договором № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року, що укладений із [PERSON] , звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., про вчинення виконавчого напису і останнім 07.02.2011 року був вчинений виконавчий напис №498, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року в загальній сумі розміром 50 104 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 20.10.2011 року становило 398 051 грн. Таким чином, сам Позичальник змінив строк виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою. В зв`язку з цим, саме з цього часу підлягає обчисленню трирічний строк, який, як зазначалося вище, не може бути змінений за домовленістю сторін, для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку - не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 07.02.2011 року № 498 строк сплати заборгованості за Кредитним договором №895/06-034-492 від 13.07.2007 року (яка підлягала до стягнення в загальній сумі 50 104 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 20.01.2011 року становило 398 051 грн. 23 коп.), настав ще в лютому 2011 року. Із заявою про вчинення виконавчого напису №24725, який оскаржується, позивач звернувся до приватного нотаріуса в жовтні 2017 року. Отже, в будь-якому випадку строк, протягом якого міг бути вчинений даний виконавчий напис закінчився. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року (справа №591/6608/16-ц). При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача, наведені в письмових поясненнях, щодо правомірності звернення банку до приватного нотаріуса та правомірності вчинення останнім виконавчого напису з тих підстав, що зобов`язання між сторонами не були припинені, оскільки ці доводи жодним чином не спростовують факту спливу визначеного законом строку, протягом якого нотаріус мав право вчинити виконавчий напис. А тому, враховуючи викладене вище, а також докази, які надані сторонами, враховуючи відповідні позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуковського Володимира Анатолійовича №24725 від 31.10.2017 року, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 895/06-034-492 від 13.07.2007 року за період з 01.04.2015 року по 12.09.2017 року в сумі 115 323,98 дол. США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 768 грн. 40 коп. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 384 грн. 20 коп., а всього - 1 152 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved