Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 25.10.2008 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який рішенням суду розірвано. З відповідачем [PERSON] позивач фактично почала мешкати однією сімєю з лютого 2005 року. 05.04.2007 року у них з відповідачем народилася спільна дитина [PERSON], яка після розірвання шлюбу та на теперішній час проживає разом з позивачем. У звязку з виникненням конфлікту, сторони не можуть розподілити спільне майно подружжя у добровільному порядку за взаємною згодою, тому звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт проживання однією сімєю з відповідачем без реєстрації шлюбу з лютого 2005 р. по день укладення офіційного шлюбу 25.10.2008 року, визнати обєктом спільної сумісної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 5 , та в порядку поділу спільного майна подружжя поділити це майно, що є спільною сумісною власністю, також в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: нежитлове приміщення ХІ першого поверху літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 76, житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, пров. Світловий, буд. 2А, автомобіль Volkswagen Touran, номерний знак [NUMBER], інше майно залишити у власності відповідача, стягнути з відповідача судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом\~ до [PERSON] про поділ майна подружжя, просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину рухомого та нерухомого майна, набутого за час проживання однією сімєю з [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] за первісним позовом та її представник уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] за первісним позовом не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним, повторно надав суду заяву про перенесення судового засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не зявилися в судове засідання,оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON] , оскільки під час розгляду справи сторони по справі не досягли згоди щодо добровільного поділу майна подружжя, не погодились із жодним варіантом поділу майна і відмовились від добровільної виплати грошової компенсації за частку у праві власності на це майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ Судом встановлено, що 25.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 386, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 059683. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2015 р. шлюб між сторонами розірвано.Рішення суду набрало законної сили. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневом відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 24.04.2007 року, серії 1-ЖС № 057123. Стосовно вимог позивача про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з лютого 2005 року по день укладення шлюбу 25 жовтня 2008 року без реєстрації шлюбу, суд зазначає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд має захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу . Згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. За приписами ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку із навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших причин не проживають спільно, стосується зареєстрованих шлюбів. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає\~справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили суду , що позивач з відповідачем з лютого 2005 року почали мешкати однією сімєю у квартирі позивача [PERSON] за адресою : [ADDRESS], проте свій шлюб не реєстрували, вели спільне господарство, усі свята святкували спільно, здійснювали взаємні шлюбні обовязки. Крім того, пояснили суду, що позивач [PERSON] працювала у відповідача [PERSON], вони познайомилися на роботі, а з зими 2005 року сторони по справі почали проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, спільно відпочивали, їздили у відпустки, у них склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Свідки також зазначили суду, що в будівництві автомійки з експрес-кафе, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 5 , крім відповідача [PERSON], приймала участь також і позивач [PERSON]. Позивач [PERSON], будучи свідком у суді, надалу суду копію трудової книжки, пояснила суду, що вона постійно працювала , будучи вагітною працювала у кафе та магазині , приймала участь у будівництві нежитлового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 5 . Крім того, позивачем [PERSON] до матеріалів справи долучено фотографії , з яких судом встановлено , що сторони проживали разом однією сім'єю у 2005 -2008 рр. , і між ними склалися стосунки, що притаманні подружжю, вони були пов'язані між собою спільним побутом. Відповідач\~ [PERSON] у судовому засіданні не заперечував , що у квітні 2007 року у них народилась дитина, в 2008 році зареєстрували шлюб офіційно. Таким чином, оскільки спільна донька була народжена в 2007 році, це також свідчить доказом проживання сторін однією сімєю ще до укладення шлюбу. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги пояснення свідків , судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] почали сумісне проживання однією сім'ю з лютого 2005 року, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, вели господарство, здійснювали інші обовязки, що притаманні подружжю, тобто сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Викладені вищеобставини щодо спільного проживання не заперечувалися сторонами. Стосовно позовних вимог про визнання нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 5 , яке зареєстровано на [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя, та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину нежитлового приміщення, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.1998 р. [PERSON] відповідно до договору дарування набув право власності на житловий цегляний будинок , житловою площею 69, 5 кв.м. з надіврними будівлями (літня кухня, вбиральні , паркани, водопровід) , що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5, на земельній ділянці площею 996 кв. м. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 307676 від 25.09.2008 р. , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради від 28.08.2008 р. № 370/19, зареєстровано право власності за [PERSON] на будівлю автомійки з експрес-кафе літ. О, загальною площею 283, 3 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на теперішній час за цією адресою є наступний нежитловий обєкт : будівля автомийки з експрес-кафе літ. О-2 , загальною площею 538, 2 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності, серії САЕ № 901355 від 19.12.2012, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради належить [PERSON] Обґрунтовуючи підстави позову, позивач [PERSON] посилалась на те, що спірне нерухоме майно , на теперішній час є не житловим будинком , а є будівля автомійки з експрес-кафе, загальною площею 538, 2 кв.м., це є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки хоч цегляний будинок на земельній ділянці і не був придбаний у період шлюбу з відповідачем, але будівля автомійки з експрес кафе за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5, було побудовано ними спільно з відповідачем [PERSON] за спільні кошти подружжя, вони з чоловіком завершили його будівництво в період спільного проживання однією сімєю та у шлюбі. В судовому засіданні сторонами заявлено клопотання про призначення експертизи по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2016 р. призначено судову оціночну експертизу по справі . Відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Регіональне судово-ескпертне бюро» [PERSON] № 31 від 18.08.2016 р. , за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі щодо нежитлового приміщення будинку № 5 по вул. Першотравнева , м. Запоріжжя , зазначено, що нежитлове приміщення літ «О-2», розташоване на земельній ділянці за адресою: м.Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5 є окремою двоповерховою будівлею з підвалом, розташовано в першому ряді будівель, фасадом виходить на вул. Першотравнева, вхід в приміщення здійснюється з фасаду будівлі. Згідно технічної документації нежитлове приміщення складається з різних приміщень, всього по першому поверху 203 кв.м, по другому поверху 223, 0 кв.м., загальна площа нежитлового приміщення складаєх 538, 2 кв.м. Нежитлове приміщення обладнано літньою терасою. Ринкова вартість нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5 може складати 6\~024\~697 грн. За таких обставин, як встановлено, за час проживання однією сім'єю в шлюбі, під час перебування в шлюбі, спірне домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 5, за рахунок спільних коштів було переобладнано та добудовано сторонами по справі . При цьому, суд враховує доведеність позивачем [PERSON] участі в придбанні майна спільною , що підтверджується матеріалами справи . Враховуючи вищенаведене, спільність участі подружжя коштами та працею в набутті майна, беручи до уваги встановлену ст. 60 СК України презумпцію виникнення права спільної сумісної власності суд вважає, що спірний обєкт нерухомості є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. При цьому поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ст.\~57,\~62 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, враховуючи висновки експерта, відповідно до яких за адресою : м. Запоріжжя , вул. Першотравнева, 5 знаходиться нежитлове приміщення літ «О-2» будівля автомійки з експрес-кафе, загальною площею 538, 2 кв.м.,що є окремою двоповерховою будівлею з підвалом замість цегляного будинок житловою площею 69, 5 кв.м. з надіврними будівлями (літня кухня, вбиральні , паркани, водопровід) , набутий у власність відповідачем [PERSON] у 1998 році , тобто в результаті будівництва , загальна площа нежитлового приміщення за цією адресою на теперішній час складає 583,3 кв.м, тому суд приходить до висновку, що його слід визнати спільним майном подружжя і визнати за кожним з подружжя право власності на ? частину, що відповідає положенням ст. ст. 60,70 СК України. Що ж до підстав виникнення грошових коштів на будівництво нежитлового приміщення літ «О-2» будівля автомійки з експрес-кафе, загальною площею 538, 2 кв.м., що розташоване за адресою : . Запоріжжя , вул. Першотравнева, 5, то на думку суду природа їх походження не може грунтуватися на припущеннях(ст.ст.57-60 ЦПК України). Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу , сторонами було придбано наступне майно. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Світловий, буд. 2а, належить на праві приватної власності [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 20098746 від 07.04.2014 р. Відповідно до висновку експерта № 31 від 18.08.2016 р. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, пров. Світловий, буд. 2-а може складати 1\~222 041 грн. Згідно з договором купівлі-продажу від 12.09.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, [PERSON] передала право власності на нежитлове приміщення, ХІ першого поверху літ. А-5, загальною площею 148,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 76 [PERSON] Відповідно до висновку експерта № 31 від 18.08.2016 р. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість нежитлового приміщення, ХІ першого поверху літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 76 може складати 1\~208 078 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 002988 від 23.05.2013 року власником автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер [NUMBER], білого кольору, номер шасі (кузова, рами) WF0AXXGBVATA70851 є [PERSON], з правом користування [PERSON], [PERSON] Згідно з висновком № 134 автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля від 29.12.2015 року, ринкова вартість Ford Transit рег. ном. АР 1992 СВ, 1996 року випуску, легковий пасажирський В, робочим обємом 2496 см.3, білого кольору, дизель, строк експлуатації 18,97 років складає 85\~987,00 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АРС103406 від 25.09.2008 року власником автомобіля Volkswagen LT28, реєстраційний номер [NUMBER], білого кольору, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ2DZ4H022563 є [PERSON], з правом керування [PERSON] Згідно з висновком № 134 автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля від 29.12.2015 року, ринкова вартість Volkswagen LT-28 рег. ном. АР 2032 ВВ, вантажний фургон, з працюючим обємом двигуна 2460 см.3, білого кольору, 2004 року випуску, дизель: зі строком експлуатації: 11,97 років на момент огляду 22.12.2015 року складає 181 253,06 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 910225 від 25.04.2013 року власником мотоцикла Yamaha XV1700, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) JYAVP28E88A000441 є [PERSON] Згідно з висновком № 134 автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля від 29.12.2015 року, ринкова вартість Yamaha рег. ном. АР 3188 АА технічно не справного, не на ходу, 2008 року випуску, робочий обєм двигуна 1670 см.3, чорного кольору, з урахуванням відсутніх вузлів і агрегатів складає 229\~335,61 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 700325 від 06.05.2011 року власником автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) WVGZZZ1TZBW081154 є [PERSON], з правом користування [PERSON], [PERSON] Згідно з висновком № 134 автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля від 29.12.2015 року, ринкова вартість Volkswagen Touran рег. ном. АР 0855 ВС, 2011 року випуску, робочим обємом 1968 см.3, сірого кольору, дизель, легковий універсал, зі строком експлуатації: 4,97 років складає 455\~753 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ ЯТС № 106655 від 06.04.1996 року, власником причепу, реєстраційний № 01452НА, є [PERSON] Згідно з висновком № 134 автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля від 29.12.2015 року, ринкова вартість предявленого для огляду причепу рег. ном. 01452 НА, 1976 року випуску на день огляду 22.12.2015 року складає 25\~142,40 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-612цс15, від 3 червня 2015 року № 6-38цс15, від 7 вересня 2016 року №6-801цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності, а за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю. При цьому тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто. За змістом ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, з метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. За нормами статей 69, 70 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, пята статті 71 СК України). \~\~\~\~Відповідно до частин другої, четвертої, пятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.\~ Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності, а за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю, при цьому тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Так, відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ч.1 ст. 51, п.6 ч.1 ст. 92. У статті 3 СК України встановлено, що сім'я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. Як вбачається з матеріалів справи, подружжям\~\~в період шлюбу та спільного проживання було придбано наступне майно: автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер АР0855ВС;автомобіль Volkswagen LT28; мотоцикл Yamaha; автомобіль Ford Transit; причеп, реєстраційний номер 01452НА; нежитлове приміщення, ХІ першого поверху літ. А-5, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 76; житловий будинок, обєкт нежитлової нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, пров. Світловий, буд. 2а. Вказане майно в силу вимог статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а тому на підставі\~\~ч.1 ст. 70 СК України частки\~\~майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р., «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~ст.69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. Сторони заявляли суду про можливість укладання між ними мирової угоди, для чого судом за їх клопотаннями надавався час, однак сторони не дійшли згоди між собою. Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Переважне право на виділ таких речей у натурі матиме той з подружжя, хто користується майном, утримує його, має більшу потребу у його виділенні. Так,\~\~ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рухоме майно, а саме: - автомобіль Touran, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль Volkswagen LT-28, реєстраційний номер [NUMBER], вантажний; мотоцикл Yamaha XV1700, реєстраційний номер [NUMBER]; причеп, реєстраційний номер 01452НА, та нерухоме майно - нежитлове приміщення ХІ першого поверху літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 76 ; житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, пров. Світловий, буд. 2А, є обєктами спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуті за кошти подружжя в період шлюбу про що зокрема зазначила сама позивач у судовому засіданні, а відповідач [PERSON] ці обставини не спростував, а тому ці доводи позивача на думку суду є слушними та суд їх приймає до уваги. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ\~з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позовні вимоги задоволено частково, то зі сторін стягуються судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Так, позивачем за первісним позовом [PERSON] сплачено судовій збір у розмірі 243, 60 грн. , позивачем за зустрічним позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 245 грн. , відповідно до вартості майна за позовом, судовій збір, який підлягає до сплати складає 6890 грн., тому на користь держави з [PERSON] підлягає сумма недоплаченого судового збору у розмірі 3201, 40 грн. , а з [PERSON] підлягає сумма недоплаченого судового збору у розмірі 3200 грн. Також, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з урахуванням принципу пропорційності задоволених позовних вимог, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути половину понесених нею та підтверджених витрат на оплату послуг за проведення експертиз у розмірі 9175 грн.

Outcome: partial