Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] Мохаммада, про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що вона з відповідачем у справі перебуває у шлюбі,\~ зареєстрованому 15 травня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського Управління юстиції, актовий запис № 246. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з серпня 2017 року, у звязку з припиненням стосунків притаманних подружжю, і почали мешкати окремо. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Неповнолітня дитина залишається жити з позивачем. Просила розірвати шлюб, зареєстрований 15 травня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського Управління юстиції, актовий запис № 246, між позивачем та [PERSON] Мохаммадом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, до його початку надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 239944, повторно виданим 20 червня 2018 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] Мохаммад та [PERSON],\~ 15 травня 2010 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 246. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 374670,\~ виданого 28 липня 2016 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 24 червня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 142. Батьком записаний [PERSON] Мохаммад, а матірю -\~ [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 32 від 20 червня 2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved