Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.09.2010 між [PERSON] та [PERSON] у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 833. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде, хоча і проживає в одному будинку. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Згода про добровільну сплату аліментів між подружжям не досягнута. У зв'язку з чим, позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частин усіх видів його заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2010 між [PERSON] та [PERSON] у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 833. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, спільне господарство не ведуть, за час, який було надано сторонам на примирення, подружжя не примирилось. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від так вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу слід задовольнити. Стосовно стягнення аліментів, суд зазначає, що згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний та соціальний обов'язок по утриманню дитини та позбавляли б його реальної можливості платити аліменти, які судом визначаються в розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. За правилами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку позивачка звільнена від сплати судового збору відносно позовних вимог про стягнення аліментів, тому суд вважає, що судовий збір в цій частині підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial