Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1079; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки\~ - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви та до досягнення нею повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1079. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Зазначає, що з грудня 2019 року сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, між ними постійно виникають сварки, які негативно впливають на неї та дитину, спільне господарство та сумісне проживання припинено. Додає, що відповідач проживає окремо, добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 23 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1079 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис №60 (а.с.11). Згідно копії актового запису про зміну імені №59 від 07 червня 2018 року [PERSON] , 04 липня 1994 року змінив прізвище на [PERSON] (а.с.28). Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинили своє існування, і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не відбулося і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення «Декларації прав дитини» регламентують,\~ що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~ серед тих, хто\~ першим одержує\~ захист і допомогу. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів - відповідач являється працездатним, доказів наявності інших аліментних зобов`язань у відповідача суду не надано, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved