Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розподіл майна. З урахуванням уточнених 25 жовтня 2016 року позовних вимог, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27 грудня 2003 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року їх шлюб був розірваний. Під час перебування у шлюбі, ними був придбаний автомобіль [NUMBER]. Вартість автомобіля на момент придбання складала 50\~000,00 гривень, а на даний час його вартість з урахуванням інфляції складає 100\~000,00 гривень. Добровільно домовитись про розподіл автомобіля вона з відповідачем не змогла, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №268. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі, сторонами у справі був придбаний автомобіль марки ВАЗ-210430-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який 27 травня 2009 року, було зареєстровано на [PERSON]. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.25 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, у разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що спірний автомобіль підлягає поділу між сторонами шляхом визнання ідеальних часток подружжя у вказаному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Крім того, суд вважає за необхідне зняти арешт зі спірного автомобіля марки ВАЗ-210430-20, реєстраційний номер [NUMBER], накладений на підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved