Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] та від спільного подружнього життя в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами по справі не склалось та рішенням суду від 16 березня 2017 року шлюб було розірвано. Рішенням суду від 03 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини від заробітку відповідача. Відповідач аліменти на утримання доньки з дати зобов`язання 06.09.2016 року та до теперішнього часу не сплачує, наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2020 року у розмірі 94670,14 грн. 07 липня 2017 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та з липня 2017 року вони проживають разом. На теперішній час позивач разом зі своїм чоловіком та донькою проживають у належній матері чоловіка квартирі в м. Авдіївка. Відповідач після фактичного припинення подружніх відносин у жовтні 2016 року повернувся проживати до належного його матері житлового будинку в с. Новоселидівка Мар`їнського району. З часу припинення спільного проживання, а саме з травня 2016 року, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] , повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, задоволення матеріальних та духовних потреб дитини, з цього часу жодного інтересу до дитини не проявляє. Відповідач жодного разу не виявив бажання поспілкуватись з дитиною. Об`єктивні причини, які б перешкоджали відповідачу виконувати батьківські обов`язки або хоча б спілкуватись з донькою, відсутні. Вихованням дитини займається лише позивач, батько дитини у дитячий садок не з`являється. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позбавити відповідача батьківських прав з підстав, що наведені у позовній заяві. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Станом на 16 лютого 2021 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи за правилами загального позовного провадження був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, кожен окремо та у сукупності, судом встановлено наступне. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 червня 2013 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням суду від 16 березня 2017 року вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з копії виконавчого листа від 03 жовтня 2016 року судом було видано виконавчий документ по провадженню 2/190/636/16 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку починаючи з 06.09.2016 року. З копії довідки Мар`їнського РВ ДВС від 11.08.2020 року за № 60375125/7/20 встановлено, що [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] по виконавчому листу 2/190/636/16 про стягнення аліментів на утримання доньки. Розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 94670,14 грн. та підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця. Як вбачається з копії характеристики виданої сімейним лікарем [PERSON] відносно [PERSON] догляд за дитиною , її виховання та здійснення щеплень проводила її мати. Батька [PERSON] лікар ніколи не бачила, на прийомі у неї ніколи не був, вихованням дитини ніколи не займався. Як вбачається з копії характеристики виданої дошкільним навчальним закладом «Теремок» [PERSON] відвідує вказаний дошкільний начальний заклад, мати цікавиться успіхами та досягненнями дитини у дитячому садочку, батько за цей час у дитячий садок не з`являвся. З акту обстеження умов проживання від 23.09.2020 року судом встановлено, що працівниками ССД було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та в ході обстеження встановлено задовільність умов проживання потребам дитини, дитина має окрему кімнату, місце для сну, одяг за сезоном, іграшки та їжу. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 липня 2017 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Копіями довідок № 1774 та 1775 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . В силу положень ч. 4 та 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 05 жовтня 2020 року за № 0730/01-15 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини. Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. No789-ХІІ) та ч.ч.7 та 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того факту, що відповідач здійснював належним чином свої батьківські обов`язки, турбувався про фізичний та духовний розвиток дитини. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухиляння відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, батько, мати позбавлені батьківських прав, маю право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). На виконання приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі: 840 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 180-183, 243-244 СК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, суд, -

Outcome: approved