Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], обґрунтовуючи його тим, що вона згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2006 року є власником квартири № 1 в житловому будинку, що розташована за адресою: смт. Ріпки Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, будинок № 73, в ній зареєстрований [PERSON], який не є членом її сім'ї та не має жодних прав вдасника на квартиру. Тому, з урахуванням змінених позовних вимог, [PERSON] просила усунути перешкоди їй в користуванні квартирою в житловому будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] втратившим право користування її власністю: житловим приміщенням - квартирою № 1 в житловому будинку, що розташована за адресою: смт. Ріпки Чернігівської [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], в якому просив зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні житловим будинком 73/1, що знаходиться за адресою: смт. Ріпки Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, у якому він зареєстрований та постійно проживає, обґрунтовуючи його тим, що він є наймачем даної квартири, оскільки договір найму (оренди) було укладено в усній формі, що він продав власний будинок в с. Новоукраїнське Ріпкинського району Чернігівської області, що виручені гроші віддав [PERSON], яка розпорядилась 20000 грн. на власний розсуд, що остання з племінниками йому обіцяли, що частина будинку буде належати йому. Вказує, що він доглядав за [PERSON], робив капітальний ремонт будинку та господарських споруд, сплачував комунальні послуги, провів водогін, поставив бойлер, відремонтував ванну та туалет, оббив вагонкою весь будинок, доглядав худобу, садив та прибирав город, при цьому в останні роки майже самостійно. У звязку з погіршенням стану здоровя, він відвіз [PERSON] до лікарні. Після виходу з якої, під впливом та за допомогою його колишньої дружини [PERSON], пасинка [PERSON] та цивільної дружини останнього [PERSON], його [PERSON] фактично виселила з будинку з всіма речами. У звязку з цим, він втратив право користування квартирою в якій проживав 10 років, тому [PERSON] порушує його право на вільне користування житлом. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Додавши, що [PERSON] не має ніякого відношення до квартири та створив [PERSON] нестерпні умови для проживання. Відповідача за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Уточнив, що гроші за продаж будинку він віддав племіннику [PERSON] з м.Коломия, між яким була домовленість щодо участі його в догляді за останньою. Наголосив на спільному проживанні [PERSON], як чоловіка та дружини. Заслухавши пояснення [PERSON], як позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом, її представника [PERSON], пояснення [PERSON], як відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що - [PERSON] являється власником квартири №1 в житловому будинку № 73, що знаходиться по вул. Святомиколаївська в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 14.12.2006 року та витягом КП «Чернігівське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно; - [PERSON] зареєстрований адресою: в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, 73/1 з 10.07.2012 року, що стверджується відповідною відміткою в паспорті [PERSON] та в будинковій книзі на даний будинок; - [PERSON] не є членом сімї [PERSON]. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У разі порушення своїх прав, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (справа № 6-92 цс 15), зроблено правовий висновок, який є обовязковим для застосування виходячи з ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якого передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього звязку з конкретним місцем. З 1 січня 2004 року введено в дію Цивільний кодекс України, глава 59 розділу ІІІ якого регулює правовідносини за договором найму (оренди) житла та передбачено, що підставою проживання не членів сімї власника житла є договір найму жилого приміщення, якій укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі. [PERSON], як відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом, в порушення приписів ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів, що між ним та [PERSON], як позивачкою за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом наявні укладені в письмовій формі договори найму (оренди) квартири № 1 в житловому будинку № 73 будинок, що знаходиться по вул. Святомиколаївська в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, наявні будь-які договірні відносин щодо вказаного житла. Виходячи з предмету доказування в даній справі (наявність/відсутність договірних відносин між сторонами щодо найму (оренди) квартири), з урахування постанови Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (справа № 6-92 цс 15), суд не приймає до уваги: - показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в тій частині, що [PERSON] ображав [PERSON], не годував її, вона його боялася та неодноразово казала, щоб той покинув її будинок; - показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в тій частині, що [PERSON] доглядав за [PERSON], робив ремонти в будинку за власні кошти, допомагав їй по господарству; - обставини продажу [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с.Новоукраїнське Ріпкинського району Чернігівської області, вул.Гагаріна, 8 10.07.2012 р. за 20000 грн.; - пояснення [PERSON] щодо того, що ці кошти останній віддав племіннику [PERSON]. Не впливають на суть спору і обставини наявності/відсутності між [PERSON] та племінниками [PERSON] домовленостей щодо участі [PERSON] в догляді за останньою, з наміром в разі смерті останньої поділити наполовину гроші між [PERSON] і одним з племінників з продажу квартири, оскільки договір довічного утримання (догляду) за [PERSON] між належними особами (ст. 744 ЦК України) не укладався. Обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та дружини та набуття [PERSON], у звязку з цим, певних прав на користування квартирою, не підтверджені належними доказами (рішення суду про встановлення даного факту, чи показання свідків в межах справи, де серед вимог наявні вимоги про встановлення даного факту). Враховуючи відсутність між сторонами договірних відносин щодо квартири № 1 в житловому будинку № 73 будинок, що знаходиться по вул. Святомиколаївська в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, в тому числі укладеного в письмовій формі договору найму (оренди), беручи до уваги той факт, що [PERSON] в вказаній квартирі з серпня 2015 р. не проживає, тобто втратив достатній зв'язок з вказаним житлом, подавши зустрічний позов, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою, претендує на подальше користування вказаною квартирою, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити та усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою № 1 в житловому будинку № 73, що знаходиться по вул. Святомиколаївська в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 1 в житловому будинку № 73, що знаходиться по вул. Святомиколаївська в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області. Враховуючи те, що [PERSON] не є власником та наймачем вказаної квартири, тому не має, передбачених ст. 383 ЦК України прав власника на цю квартиру та, передбачених ст. 158 ЖК України прав наймача на користування квартирою. Враховуючи наведене, те, що [PERSON] ставлячи в зустрічному позові вимоги про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні ним квартирою, не конкретизує, яким шляхом слід усунути такі порушення, то в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком слід відмовити.

Outcome: approved