Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду із позовною заявою у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем і зареєстрований 14 квітня 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 148. Свої вимоги обґрунтовує тим, що із червня 2014 року вони не підтримують подружні відносини. Причинами чого є зловживання [PERSON] алкогольними напоями, безпідставне вчинення сварок, образи та агресивне, грубе ставлення останнього до неї та сім'ї взагалі. Раніше вони намагались зберегти сім'ю, однак належних результатів такі спроби не дали. На даний час наміру зберегти шлюб не має. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно [PERSON] зазначає на підтриманні позовних вимог, [PERSON] на визнанні у повному обсязі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 14 квітня 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 148 (а.с. 5, 7). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON] До того ж, вони являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Однак, із червня 2014 року подружні відносини позивач та відповідач не підтримують у зв'язку із зловживанням останнім алкогольними напоями, агресивним ставленням до родини, безпідставним вчиненням сварок. За таких обставин, позивач, як і відповідач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважають, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановлюється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають неповнолітню дитину, що досягла 15-річного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, судом враховується, що позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved