Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про\~розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбу з 05 березня 2011 року. Вказує, що сімейні відносини сторони не підтримують, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та довір`я. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, незважаючи на те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із викладеним, з уточнюючими вимогами, просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, а саме на утримання [PERSON] у розмірі 1700 грн. та на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн., щомісячно та до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Целуйко Є.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснивши, що подружжя не мешкає разом вже 6-7 місяців та примирення між ними неможливе. Весь цей час діти мешкають разом із матір`ю. В свою чергу, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання. У зв`язку із чим, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки це відповідає їхнім інтересам. Також не заперечує проти того, щоб надавати допомогу дітям у заявленому позивачем розмірі. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому провадженні на підставі ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи,\~ дійшов\~ висновку про те, що\~ позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис № 20. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2016 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, акт. запис № 107, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2016 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, акт. запис № 237. Відповідно до\~ст. 24 СК України,\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. ч. 3,\~ 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 112 СК України,\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не проживають разом, загальне господарство не ведуть, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін. Згідно з нормами ч. ч. 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту\~ч.\~1\~ст.\~182\~СК України\~вбачається,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184\~СК України\~встановлено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як слідує з матеріалів справи\~ та пояснень сторін, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проте є особою працездатного віку, задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців. Діти, в свою чергу, проживають разом із матір`ю, що визнається сторонами. З огляду на те, що діти потребують матеріальної допомоги, а батько спроможний та зобов`язаний її надавати, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, в межах позовних вимог, у пред`явленому позивачем розмірі, що визнаний відповідачем, а саме на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно, починаючи від дня подання позову, тобто з 07 серпня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи від дня подання позову, тобто з 24 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що була задоволена. Крім того, позивачем була заявлена майнова вимога щодо стягнення аліментів, за подання якої у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вона була звільнена від сплати. З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені, з відповідача підлягає до стягнення судові витрати на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved