Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення оплати аліментів на дитину за період з грудня 2020 р. по березень 2021 року в розмірі 2000,00 грн., 3 % річних у розмірі 205,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 551,88 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] посилалась на те, що судовим рішенням було встановлено розмір аліментів на утримання доньки, які присуджені до стягнення з [PERSON] , який в подальшому був змінений судовим рішення, та з 04.04.2019 встановлено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та додаткові витрати в розмірі 1690,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На судове рішення видані виконавчі листи, які пред`явлені для примусового виконання до виконавчої служби. [PERSON] не виконує рішення суду, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам та по сплаті додаткових витрат. Положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність боржника за прострочення сплати аліментів та оплати додаткових витрат на дитину, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з [PERSON] пеню за час прострочення сплати аліментів, яка за період з грудня .2020 р. по березень 2021 р. в розмірі 2000,00 грн., 3 % річних у розмірі 205,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 551,88 грн. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 788 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.07.2021). Дитина мешкає разом із матір`ю, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 у справі № 641/1800/14-ц вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н., до 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] одноразово додаткові витрати на дитину за період з листопада 2018 року по березень 2019 року в розмірі 8750,00 грн., а також визначені періодичні платежі на покриття додаткових витрат на дитину в розмірі 1690,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виконавчі листи № 641/1800/14-ц та 641/2637/19, видані Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки та додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , перебувають на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 49293858, ВП № 59928799. Згідно наданих державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) розрахунків від 05.04.2021 за № 51033 та за № 51032 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини у ВП № 49293858 станом на 01.04.2021 становить 37976,60 грн., у ВП № 59928799 станом на 01.04.2021 становить 45130,00 грн. Відповідно до розрахунку позивача неустойка (пеня) по аліментах за період з грудня 2020 року по березень 2021 року складає 2000,00 грн. В порядку ст.\~196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Досліджуючи наданий позивачем розрахунок по пені суд враховує, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом\~ст. 196 СК України\~пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочена до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів, чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своїй\~Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК України\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~ст. 549 ЦК України\~та\~ст. 196 СК України\~неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Позивачем [PERSON] надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2020 р по березень 2021, який становить\~2000,00 грн. та який не оспорюється відповідачем. Підстави для зменшення розміру неустойки, звільнення боржника від сплати заборгованості - відсутні. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 205,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 551,88 грн. Так, обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних визначений у ч. 4\~ст. 196 СК України\~лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За частиною 2 статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно розрахунку позивача інфляційні збитки складають 551,88 грн., три відсотки річних складають 205,00 грн. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved