Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати договір оренди гаражу від 27.12.2013 р., зобовязати відповідача звільнити крите місце для стоянки автомобілів (гараж № 26) за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2 та підвальне приміщення від належних йому речей, стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 5500 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимоги [PERSON] вказала, що між нею та відповідачем 27.12.2013 р. укладено договір оренди гаражу, відповідно до якого орендодавець зобовязався надати в тимчасове користування крите місце для стоянки автомобіля (гараж), який знаходиться за адресою:. м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2, гаражне товариство «Сокіл», загальною площею 15 кв.м. та підвальне приміщення площею 13 кв.м. для стоянки, ремонту автомобіля та зберігання приналежностей до нього. Однак [PERSON] порушено умови договору, а саме не внесено орендну плату за період з квітня 2014 року по дату подачі позову березень 2015 року, не сплачував за користування електроенергією, а також передав обєкт оренди у користування іншій особі без згоди орендодавця, що змусило позивачку звернутися з позовом до суду. Посилаючись на ст. ст. 651, 782, 783 та 1167 ЦК України [PERSON] просить вищевказаний договір розірвати, зобовязати відповідача звільнити обєкт оренди, стягнути з нього заборгованість з орендної плати та моральну шкоду. Представник позивача надала до суду заяву, в якій справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є поштові повідомлення. За таких обставин суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення, згідно ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди гаражу, відповідно до якого орендодавець зобовязався надати в тимчасове користування крите місце для стоянки автомобіля (гараж), який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2, гаражне товариство «Сокіл», загальною площею 15 кв.м. та підвальне приміщення площею 13 кв.м. для стоянки, ремонту автомобіля та зберігання приналежностей до нього. Позивачка свої зобовязання за договором оренди виконала своєчасно та в повному обсязі: передала гараж в користування орендарю протягом 2 днів з моменту укладення договору та забезпечила його безперешкодний доступ на територію гаражної стоянки «Сокіл», надавши дозвіл на виготовлення пропуску [PERSON] на територію гаражної стоянки. Але відповідач не виконує умови договору, зокрема, в порушення п.2.2., [PERSON] сплачено орендну плату тільки за січень та лютий 2014 р., а починаючи з квітня 2014 р. він перестав вносити орендну плату, платежі за електроенергію. Тому, відповідно до п.4.3. договору 07.02.2015 р. на адресу [PERSON] позивачка надіслала лист-попередження про розірвання договору оренди з вимогою погасити заборгованість по сплаті орендної плати і звільнити гараж від свого майна, якщо воно там є. Сума заборгованості за період з квітня 2014 р. по березень 2015 р. складає 5500 грн. (11 місяців х 500 грн.). Вимога повернулась на адресу позивачки без вручення адресату з відміткою поштового працівника «За закінченням терміну зберігання». В подальшому позивачці зателефонував чоловік, який повідомив, що він без її відома користується гаражем №26 та просив продовжити його пропуск на територію ГО «Сокіл» для того, аби він зміг забрати з гаражу якісь речі та автомобіль. Відповідно до положень ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 782 ЦК України передбачає право наймодавця відмовитися від договору оренди та вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Положеннями п. 2 ч. 1 статті 783 ЦК, передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. На підставі викладеного суд вважає докази, наявні в матеріалах справи достатніми для розірвання договору оренди гаражу від 27.12.2013 р., зобовязання відповідача звільнити крите місце для стоянки автомобілів (гараж № 26) за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2 та підвальне приміщення від належних йому речей, стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 5500 гривень, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то такий вид відповідальності не передбачений умовами договору оренди гаражу від 27.12.2013 р., а отже суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові в цій частині.

Outcome: partial