Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є наймачем житлового приміщення за адресою [ADDRESS], на підставі ордеру від 16.02.1993 року виданого СРП «Химремонт». Разом з нею в цьому житловому приміщенні зареєстрована її донька відповідач. З 2007 року вона фактично не проживає у вказаному житловому приміщенні. Майже за 10 років відповідач жодного разу не з'являлася в квартирі № 83 за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова, 176, де проживає позивач і тому всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на позивача. Окрім того через те що відповідач зареєстрована за її адресою проживання, вона не може скористатися своїм правом на приватизацію зазначеного вище житла. Таким чином позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що згідно ордеру на житлову площу у гуртожитку, виданого 16.12.1993 року СРП «Хімремонт», право на зайняття з родиною з 3 осіб житлової площі у гуртожитку по вул. Ломоносова, буд. 17 Б, кімн. 83 було надане [PERSON], яка працює у СРП «Хімремонт». З довідки № 3082, виданої 28.03.2017 року Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова, 17Б/83 зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту № 586, затвердженого 30.03.2017 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова, 17Б/83, фактично проживає [PERSON], крім неї з 2007 року у квартирі ніхто не мешкає. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратила інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача такою, що втратила право на вказане житлове приміщення та вважає за необхідне вказані позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved