Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом посилаючись на наступне. 13.08.2009 року позивачка уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповноліт-ню дочку [PERSON], [INFO]. У шлюбі стосунки між позивачкою та відповідачем не склалися по причині зловжи-вання відповідачем спиртними напоями, постійним фізичним насиллям, психологічним тис-ком стосовно позивачки [PERSON] та дочки [PERSON]. За рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 13.09.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка проживає разом з позивачкою та перебу-ває на утриманні останньої. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Позивачка зазначає, що батько дитини, починаючи з 2009 року, проживає окремо та жодного, покладеного законом на батьків обов'язків не виконує, а навпаки застосовує фізич-не та моральне насильство стосовно позивачки та дитини, не приймає педагогічної, матеріа-льної, грошової посильної трудової та будь якої іншої участі у вихованні дитини, а тому по-зивачка змушена звернутися до суду з даною заявою. Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки, починаючи з 15.09.2010 року і до її повноліття у сумі 300 грн., однак і цих мізерних коштів відповідач не сплачує, злісно від цього ухиляється, про що свідчить довідка з відділу держав-ної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області. Посилаючись на п. 2 ч.1 ст.164 СК України, який передбачає, що однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від своїх обов'язків по вихованню дитини, позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношен-ню до його дочки [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги, пояснивши, що він не ухи-ляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини, проводити з дитиною більше часу не має можливості, оскільки позивачка не надає йому можливості ба-читися з дитиною, яку любить і бажає з нею бачитися, а аліменти не сплачує, оскільки не може працевлаштуватися в зв'язку з відсутністю робочих місць. Прокурор не заперечував проти задоволення позову. Представник органу опіки і піклування підтримала та не заперечувала проти задово-лення позову. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2009 р. вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року, а її батьками є: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківсь-ких прав, зокрема мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо во-ни ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко визначені законом і розширеному тлумачення не підлягають. Наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Як роз'яснено пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківсь-ких прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повно-ліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у винятко-вих випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про поз-бавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Проаналізувавши відносини що склалися між сторонами згідно пояснень в судовому засіданні, дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд не вбачає свідомого ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по фізичному та духовному розвитку дочки. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що з врахуванням відносин, що скла-лися між сторонами, він повинен застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківсь-ких відносин з дитиною, вживати дієві заходи щодо прийняття участі в вихованні дитини, проявляти батьківську турботу, у разі перешкоджання позивача у зустрічах з дочкою, звер-татися до органів опіки та піклування за допомогою в організації таких зустріч, визначення їх часу та місця, оскільки позивач у подальшому, якщо ставлення батька до дочки не зміни-ться, не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьків-ських прав. Таким чином на час розгляду справи, підстав, передбачених ст.164 СК України для по-збавлення [PERSON] батьківських прав відносно своєї дочки [PERSON], внаслідок його свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків судом не встановлено, позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам дитини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed