Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 14.09.2002 року між нею та відповідачем [PERSON] було\~укладено шлюб,\~зареєстрований Верховино-Бистрянською\~сільською радою\~Великоберезнянського району\~Закарпатської області,\~під актовим\~записом в\~книзі реєстрації\~за №1. В шлюбі народився син : [PERSON] , [INFO] , який навчається у Природничо-гуманітарному коледжі ДВНЗ «УжНУ». Зазначає, що відповідач більше місяця як їх з сином залишив і пішов проживати сім`єю до іншої жінки, участі у веденні домашнього господарства не бере, спільно з ними не проживає, не виконує сімейні обов`язки. Оскільки син поступив на денну форму навчання до Природничо-гуманітарного коледжу ДВНЗ «УжНУ» на платній основі, виникла необхідність по несенню витрат на навчання дитини. Крім цього, позивачка працює медичною сестрою в Ужгородській міській лікарні, і власних коштів не вистачає на покриття всіх витрат на потреби сина (щомісячна підтримуюча лікувальна терапія хвороби серця сина, навчання, одяг, додаткові дисципліни і т.п.). Відповідач обіцяв по можливості допомагати, але якщо йому вистачить коштів. На даний момент відповідач не бере посильної участі у несенні витрат на дитину. Відповідач [PERSON] вже тривалий період часу працює майстром у ТОВ «УНГВАЙЕР», де отримує високу заробітну плату. Оскільки між ними так і не з`явилось домовленості по утриманню дитини, а її заробітна плата дає змогу лише утримувати житло для неї з сином і на харчування, вважає за справедливе понесення відповідачем додаткових витрат на утримання сина. За таких обставин, шляхом уточнення позовних вимог, позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом 17.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на оплату підтримуючої лікувальної терапії хвороби серця дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема СМС - повідомленням та шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Верховино-Бистрянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1. За час шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] залишив свою сім`ю і пішов проживати до іншої жінки. Сімейних обов`язків не виконує, матеріально не допомагає. Позивачка в позові посилається на те, що на даний час, [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, навчається на денній формі навчання у Природнично-гуманітарному коледжі ДВНЗ «УжНУ» на платній формі навчання, що стверджується довідками №86/07.09.2020 р. та № 188 від 08.09.2020 р. Так, з довідок №86/07.09.2020 року та № 188 від 08.09.2020 року, виданих Природничо-гуманітарним коледжем ДВНЗ «УжНУ», вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу, за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» на контрактній основі. Вартість навчання становить 11130,00 грн. Окрім того, доходи, які отримує позивачка [PERSON] працюючи медсестрою в Ужгородській міській лікарні є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги те, що обов`язок, щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, а також те, що відповідач є працевлаштованим, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає наступне. Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Позивачка [PERSON] у своїх вимогах посилається, на те, що їхній спільний син [PERSON] , [INFO] має хворобу «Церебростенічний синдром з П.ГПД НІД» ІІ ступеню», і потребує щомісячної підтримуючої лікувальної терапії хвороби серця. Дані факти підтверджуються довідкою лікаря [PERSON] №187/1 від 07.09.2020 р. Окрім того, позивачка посилається на те, що вона працює медичною сестрою в Ужгородській міській лікарні і власних коштів не вистачає на покриття всіх витрат та потреби сина, а саме на щомісячну лікувальну терапію хвороби серця сина та інше. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можне притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка надала суду докази, що підтверджують потребу на додаткові витрати пов`язані на щомісячне лікування сина, а тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки додаткові витрати на оплату підтримуючої лікувальної терапії хвороби серця дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що уточнені позивачкою [PERSON] позовні вимоги підлягають до задоволення вцілому. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved