Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], про розірвання договору довічного утримання від 01.08.2011року. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 01.08.2011 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язувалась довічно утримувати позивачку, забезпечувати їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, ліками, здійснювати оплату по комунальним послугам. Вартість матеріального забезпечення, складала 1000грн. В свою чергу позивачка передавала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідачка сумлінно виконувала свої обов'язки до 2013року. З вересня 2013 року умови договору довічного утримання виконувала частково та нерегулярно, посилаючись на те, що не має змоги їх виконувати по сімейним обставинам, а саме в зв'язку зі смертю свого чоловіка [INFO] та необхідністю доглядати онуків. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за наявними в матеріалах справи документами, вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, якою обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги визнала, проти розірвання договору довічного утримання не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно п.1 [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язулась забезпечити [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Договір посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. та право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 17.08.2011р. Згідно п.6 Договору довічного утримання, [PERSON] зобов'язалась довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечуючи її їжою, одягом, ліками, необхідною допомогою, а також зобов'язалась зберігати в її безкоштовному довічному користуванні зазначену в договорі квартиру. Згідно п.7 Договору довічного утримання, вартість матеріального забезпечення (їжи, одягу, необхідної допомоги, ліків,оплати по комунальним послугам) сторонами визначена в розмірі 1000 грн. в місяць з урахуванням індексу інфляції та індексації. Згідно п.11 Договору довічного утримання, цей договір може бути розірваний за погодженням сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку. Як встановлено судом відповідачка належним чином не виконує обов'язки, покладені на неї Договором довічного утримання. Відповідач в судове засідання подала зяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, а тому всі вищевказані та встановлені факти у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК Цкраїни доведенню не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини. На підставі ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право на його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved