Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька, в обґрунтування своїх вимог зазначивши наступне. Від [PERSON] у неї народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач на підставі заяви про визнання батьківства № 47 від 06.08.2004 року був записаний батьком дитини у свідоцтві. В травні 2013 році вона з відповідачем припинила підтримувати будь-які стосунки та мешкає разом з дитиною окремо. Позивач зазначила, що вона є приватним підприємцем та вирішила разом з дитиною відпочити, запланувавши поїзду до своїх родичів до Російської Федерації. На протязі 2014-2016 років позивач просила відповідача надати дозвіл на вивіз спільної дитини за кордон, але відповідач їй відмовив. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. При цьому відповідач жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, не наводить. Позивач вважає, що така позиція її колишнього чоловіка та батька спільної неповнолітньої доньки шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвиту. Після уточнення позовних вимог просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO] (або належним чином уповноважених осіб), на період з 01.06.06.2017 року до 30.08.2017 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи - Органа опіки та піклування Лисичанської міської ради в особі служби у справах дітей Лисичанської міської ради - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 26.04.2017 року, 24.05.2017 року, 06.06.2017 року, 19.06.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, як за адресою, зазначеною позивачем, так і за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем мешкання, про що свідчать рекомендовані повідомлення №9310005510068, №9310005548499, №9310005578282, № 9310005589080, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам. які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий викик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Статтею 141 СК України передбачена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 року № 231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно з довідкою ВРАЦС Лисичанського міського управління юстиції № 534 від 06.08.2007 року, виданою [PERSON], «06» серпня 2004 року в Лисичанському відділі реєстрації актів цивільного стану зареєстровано народження [PERSON], яка народилась [INFO] у місті Лисичанську, про що, в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 534. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України на підставі заяви про визнання батьківства за № 47 від 06.08.2004 року по Лисичанському відділу РАЦС. Здійснено виправлення прізвища дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.4/ Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, Україна, [INFO] народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 534 /а.с.5/. Згідно з копією виконавчого листа № 2/415/929/16, який видано 27.05.2016 року, Лисичанський міський суд вирішив стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця міста Лисичанська Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]./а.с.7/ Згідно з довідкою в.о. начальника Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області № 413 від 19.01.2017 року, на виконанні Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції знаходиться в/л № 2/415/929/16, який видано 27.05.2016 року Лисичанським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 ч., починаючи з 28.04.2016 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Заборгованість по стягненню аліментів станом на 19.01.2017 року складає 9798,07 грн./а.с.6/. Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 06.12.2005 року, номер запису про державну реєстрацію [NUMBER] [PERSON] є фізичною особою- підприємцем /а.с.8/. Таким чином, оскільки у [PERSON] є складнощі в отриманні згоди [PERSON] на виїзд дитини за кордон, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд [PERSON] за кордон буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству. При цьому суд, зважаючи на шкільний вік дитини, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], надавши дзвіл на виїзд дитини [PERSON] у супроводі її матері [PERSON] до м. Анапа Російської Федерації без згоди батька [PERSON] з дня ухвалення рішення у справі з можливістю повернутися до України до закінчення шкільних літніх канкул, тобто на період з 21.06.2017 року по 30.08.2017 року . За таких обставин, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial