Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися через різні погляди на сімейне життя, було втрачено почуття поваги та довіри. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, остаточно припинили подружні стосунки, примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась надавши до суду заяву якою підтримала позовні вимоги, заперечувала проти надання строку на примирення, наполягала на розірванні шлюбу слухання справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове не з`явився надавши до суду заяву якою просив розглядати справу без його участі. Разом з тим відповідач не погоджується із вказаними у позові причинами розладу в сім`ї та вказує на те, що єдиною причиною розлучення є, те що позивачка [PERSON] знайшла іншого чоловіка чим фактично створила нову сім`ю. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. 17 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області здійснено актовий запис №5. Після укладення шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка [PERSON] . (а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .(а.с. 8) Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У теперішній час примирення неможливе. Майнового спору між подружжям немає. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved