Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києваз вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі, у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем. За твердженнями позивача, відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, офіційно працює, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання 29.01.2020 року сторони не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач подав до суду заяву, за змістом якої просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частинами 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 12.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, серія [NUMBER] , актовий запис № 2433 (а.с.7). З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 22.10.2018 року вбачається, що дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Крім того, з довідки про доходи виданої ТОВ «Масив-А.І.» вбачається, що позивач [PERSON] працює на посаді оператора друкарського устаткування (а.с. 9). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За твердженням позивача, дитина знаходиться на матеріальному утриманні матері, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з інтересів неповнолітньої доньки [PERSON] , з метою її матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь особи з якою проживає дитина, - на користь матері, позивача по справі. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] про стягнення аліментів, пред`явлено 04.11.2019 року року (а.с.1). Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, починаючи з дня звернення, а саме з 04.11.2019року. За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial