Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 листопада 2018 року між ними був зареєстрований шлюб, проте фактично шлюбні відносини між ними припинені. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даній час проживає разом з батьком, але її місце проживання ще не визначено між батьками. Вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та різницю в характері. Позивач зазначає, що суперечки про поділ майна між ними відсутні. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь збитки у вигляді витрат на юридичну допомогу в розмірі 6690, 00 (шість тисяч шістсот дев`яносто) гривень та судовий збір у розмірі 908, 00 (дев`ятсот вісім) гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. Направила до суду клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Просить шлюб із відповідачем розірвати, оскільки примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутнім. Направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та розірвати шлюб із позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 02 листопада 2018 року Виконавчим комітетом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 05 березня 2021 року серія [NUMBER] . З пояснень сторін, наданих в позовній заяві, та заяві відповідача, вбачається, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично зруйнована, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд під час ухвалення рішення суду вирішує питання щодо того, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач у позовній заяві просить стягнути на її користь витрат понесені нею на юридичну допомогу, у сумі 6690,00 (шість тисяч шістсот дев`яносто) гривень, надавши до заяви розрахунок витрат на правничу допомогу. З приводу цього слід зазначити, що відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. В якості підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надала договір про надання юридичних послуг № К-320, укладений між нею та ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» 04 березня 2021 року; акт про надання юридичних послуг від 15 березня 2021 року. Разом з тим, позивач жодним чином не підтвердив, що вказані витрати, пов`язанні з правничою допомогою адвоката. Враховуючи, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, яка надається саме адвокатом, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем за вищевказаним договором відсутні. Враховуючи, що позов задоволено повністю, позивач надала підтверджуючі документи, стосовно понесених нею витрат на правничу допомогу, суд вважає, що відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, вказані витрати покладаються на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908, 00 (дев`ятсот вісім) гривень, що підтверджується квитанцією № ПН3158 від 17 березня 2021 року, з огляду на це, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908, 00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial