Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року (Справа № 643/7937/16-ц, Провадження № 2/643/626/17) з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до 2\~500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначила, що з 24 вересня 2005 року вона знаходилась в шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 1045. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. 03 жовтня 2016 року Московським районним судом м. Харкова шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 11 листопада 2016 року позивач вдруге зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 600, 00 гривень щомісячно. На даний час стягнутий розмір аліментів не є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Донька ходить до школи, відвідує гуртки, крім того дитина потребує харчування відповідно до вікових норм, гардеробу, тощо. Усі витрати є чималими на відміну від суми аліментів , яка є мізерною. Матеріальне положення позивача не дає можливості їй в повному обсязі забезпечити дитину, а при сплати відповідачем аліментів у сумі 2 500, 00 гривень забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідач інших утриманців немає, є працездатною особою, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він маже сплачувати заявлений розмір аліментів. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи повести без його участі, позовну заяву визнає та просить вимоги позивача задовольнити. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 24 вересня 2005 року перебували в шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 1045. Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1555, видане Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11 листопада 2016р. Факт проживання доньки - [PERSON] , [INFO] з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлений актом депутата Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 15 квітня 2019 року. Відповідно до копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 вересня 2005 року у м. Харкові, відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1045, розірвано. Рішення набрало законної сили. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 11 листопада 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , в зв`язку з чим прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 600, 00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11.07.2016 року і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Стаття 192 СК України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, розмір аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. Під час розгляду справи судом відповідач позовні вимоги визнав. Обставини на які посилається позивача при обґрунтуванні позовних вимог не спростовані, тобто відповідач є працездатною особою молодого віку, не позбавлений можливості працювати, доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх (малолітніх) дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей суду не надав. Згідно статті 23\~Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства в цілому. Відповідно до частини 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд у повній мірі враховує обставин, які повинні бути враховані судом при розгляді заявлених вимог, а саме визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, відсутність підстав, які б свідчили про неможливість надання доньки матеріальної допомоги у більшому розмірі, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, та підлягають задоволенню. Між тим, щодо вимоги позивача, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Якщо розмір аліментів визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі , то він підлягає відповідно до закону індексації, отже суд не приймає до уваги вимогу позивача, щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд роз`яснює, що згідно частини 1 статті 2\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями статті 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved