Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], матері позивачки, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,22 га. та 0,39 га. Померла на випадок своєї смерті залишила заповіт на імя позивачки. Однак не все наявне у спадкодавці майно відобразилось у заповіті, у звязку з чим позивачка звернулась до суду. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. У судове засідання представник Максимільянівської сільської ради не зявився, подав лист про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позовних вимог не мають. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 30.10.2017 року померла [PERSON], про що 02.11.2017 року виконавчим комітетом Максимільянівської сільської ради Марїнського району Донецької області складено відповідний актовий запис за № 60, відповідно до свідоцтва про смерть серія ІІ-НО № 012869. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - земельну ділянку площею 9,22 га., розташовану на території Рибинської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДН № 053032; - земельну ділянку площею 0,39 га. в межах Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, що належала спадкодавці на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18.01.2011 року справа № 2-11260-10, в порядку спадкування після [PERSON]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], що народилась 02.05.1930 року в с. Свободне Волноваського району Донецької області та зареєстрована в [INFO] Марїнського району Донецької області, розуміючи значення своїх дій, добровільно без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, із належного їй майна земельну ділянку площею 9,22 га., що знаходиться на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області і належить їй на підставі державного акту на право власності на землю ІV-ДН № 053032, виданого 22.2.1999 року, заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено секретарем Максимільянівської сільської ради Марїнського району Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 14. Відповідно до ст.. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Земельна ділянка площею 0,390 га., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Рибинській с/р, Волноваського району Донецької області, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 988228 належала [PERSON] та рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 18.01.2011 року справа № 2-11260-10, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування, не є спадщиною охопленою заповітом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкодавці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги є [PERSON] донька спадкодавці. Так, відповідно до свідоцтва про народження ІІІ-ЯР № 162836, [PERSON] народилась 10.04.1958 року. Батьками вказано: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00007085595, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON]. В свідоцтво про народження вказано прізвище - [PERSON], тоді як за всіма документами прізвище батьків позивача є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява є законною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved