Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпровської міської ради та [PERSON], в якому з урахуванням заяв про збільшення та про уточнення позовних вимог просила суд: 1) визнати за нею право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою[ADDRESS]; 2) визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 16.12.2016 № 624 «Про включення до числа службових приміщень квартири [ADDRESS]», від 11.04.2017 № 214 «Про затвердження списку на заселення службової квартири [ADDRESS], а також ордер від 25.04.2017 [NUMBER], який є підставою для вселення в квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON] та членів його сім'ї; 3) позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням - квартирою за адресою [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування позивачка зазначила, що від дати свого народженняі по теперішній час постійно проживає у квартирі за адресою [ADDRESS], яка була надана її нині покійній бабусі [PERSON] на підставі ордеру від 14.12.1983 [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Разом з бабусею на момент видачі ордеру проживав також нині покійний батько позивачки [PERSON].Вказує, що брала участь у веденні спільного господарства з [PERSON], допомагала їй і доглядала за нею до її смерті, сплачувала і продовжує сплачувати комунальні послуги за місцем проживання, на підтвердження чого надала копії банківських квитанцій.Фактпостійного проживання позивачки за вказаною адресою встановлений рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016 у справі № 200/9209/16-ц. 07.08.2017 до суду надійшла заява представника позивачки про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб, у відповідності до якого позивачка - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та має після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання з'явились, проти позову заперечували. Дніпровська міська рада заперечувала проти позову, вважаючи його необґрунтованим та з огляду на те, що місце проживання позивачки було зареєстроване за адресою, відмінною від адреси спірної квартири, і тому на момент ухвалення спірних рішень Дніпровській міській раді не було відомо про факт проживання позивачки за адресою [ADDRESS]. [PERSON] надав суду письмові заперечення, у яких вказав, що наймачами жилого приміщення - спірної квартири були бабуся та батько позивачки, на даний час обидва покійні, а позивачка була тимчасовим мешканцем. Посилався на ст. 99 Житлового кодексу УРСР, у відповідності до якої піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права назайманежилеприміщенняненабуваютьнезалежновідтривалостіпроживання ; у разіприпиненнядіїдоговорунаймужилогоприміщенняодночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймачі члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення; у разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку; виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивачка є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про народження її батька - [PERSON]. 14.12.1983 року Виконавчим комітетом Бабушкінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська громадянці [PERSON] виданий ордер [NUMBER] на право заняття двохкімнатної квартири жилою площею 28,81 м2 за адресою [ADDRESS] разом із сином - [PERSON] Позивачка народилась [INFO] у Дніпропетровську, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Батьки - [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до паспорту позивачки вона з 26.02.2013 зареєстрована за адресою [ADDRESS]. [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON], а [INFO] - її батько - [PERSON], що підтверджується наданими копіями відповідних свідоцтв про смерть. Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016 у справі № 200/9209/16-ц встановлено факт постійного проживання [PERSON] з моменту народження і по теперішній час за адресою [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 16.12.2016 № 624 квартиру [ADDRESS] житловою площею 28,1 м2, загальною площею 52,7 м2 включено до числа службових приміщень та закріплено за Прокуратурою Дніпропетровської обл. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 11.04.2017 № 214 затверджено список на заселення службової квартири [ADDRESS], який складається з [PERSON] та членів його сім'ї - [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька) та [PERSON] (син). На підставі даного рішення 25.04.2017 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради виданий ордер [NUMBER] на право заняття службового жилого приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, позивачка вселилась у спірну квартиру як член сім'ї наймача - [PERSON], а не як піднаймач чи тимчасовий мешканець. Частина 1 ст. 98 Житлового кодексу УРСР чітко вказує, що тимчасові мешканці не є членами сім'ї наймача. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016 у справі № 200/9209/16-ц за позовом матері позивачки [PERSON] встановлений факт постійного проживання позивачки за адресою [ADDRESS] від дати народження і по теперішній час. До розгляду справи № 200/9209/16-ц у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровськав якості заінтересованої особи долучалась Дніпропетровська міська рада. У рішенні суду вказано, що представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Таким чином, Дніпровській міській раді на момент ухвалення рішення від 16.12.2016 № 624 «Про включення до числа службових приміщень квартири [ADDRESS]» було відомо про факт вселення [PERSON] у якості члена сім'ї наймача та постійного проживання у вказаній квартирі з моменту народження і по теперішній час. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 109 Житлового кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше, постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідачем - Дніпровською міською радою не доведено, що на дату прийняття рішення від 16.12.2016 № 624 «Про включення до числа службових приміщень квартири [ADDRESS]» були б якісь рішення суду, якимипозивачку було б позбавлено права користування жилим приміщенням, або рішення суду про її виселення з нього. Житловим кодексом УРСР передбачені випадки примусового виселення наймачів та проживаючих з ними осіб із жилого приміщення, до яких, зокрема, віднесені:припинення трудових відносин з підприємствами, установами, організаціями, які надали жиле приміщення, у зв'язку із звільненням за власним бажанням, або за порушення трудової дисципліни, або за вчинення злочину (ч. 1 ст. 114), систематичне руйнування чи псування ними жилого приміщення, або використання його не за призначенням (ч. 1 ст. 116), самоправне зайняття жилого приміщення (ч. 2 ст. 116), визнання ордеру на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, або з інших підстав (ст. 117). Жодної з наведених обставин, які б давали підставі виселити позивачку із займаного жилого приміщення, не встановлено. Стосовно реєстрації місця проживання позивачки за адресою, відмінною від адреси спірної квартири, слід зазначити, що у відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих ним у постановах від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» та від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі і в порядку, передбачених законом. Таким чином, позивачкою на підставі наданих доказів доведено, що спірними рішеннями Дніпровської міської ради, а також видачею ордеру від 25.04.2017 [NUMBER] останню протиправно позбавлено права користування квартирою, в якій вона проживає з моменту свого народження як член сім'ї наймача, у зв'язку з чим дані рішення та ордер підлягають скасуванню, а позов належить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved