Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 26 квітня 2013 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2014 року отримала у спадок нерухоме майно та грошові вклади в банківських установах. Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року у справі № 198/43/15-ц визнано її особистою приватною власністю кошти в сумі 20\~000,00 грн., які були оформлені на імя відповідача в ПАТ «Платінум Банк» відповідно до договору № 00257491 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» на строк до 30 квітня 2015 року. Згідно з умовами вказаного договору процентна ставка за вкладом складала 25 % річних, але при достроковому поверненні проценти нараховувались в розмірі, що визначений для вкладів на вимогу, і який є діючим на дату повернення вкладу, за весь строк фактичного користування вкладом. Під час судового розгляду справи № 198/43/15-ц встановлено, що відповідач 17 січня 2015 року достроково протиправно припинив дію договору про розміщення вкладу №\~00257491, чим спричинив позивачу збитки в розмірі 5\~013,72 грн. у вигляді недоотриманого доходу (відсотки за користування коштами). Також позивач зазначає, що діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що порушено звичний уклад життя, вона змушена звертатись до судових органів, залишати малолітню дитину зі сторонніми особами, нести витрати на оформлення документів, пересування транспортними засобами, відвідувати установи банку та контролювати дії відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. \~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи (а.с. 67, 68, 73, 80), причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у звязку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], померлого 26 квітня 2013 року, на підставі якого успадкувала нерухоме майно та грошові вклади в банківських установах. Перебуваючи в стані вагітності, позивач не мала фізичної можливості особисто переоформити успадковані банківські вклади на своє імя, тому, покладаючись на свого чоловіка [PERSON], довірила йому вчинення дій з розміщення грошових коштів в банках. Отримані позивачем в порядку спадкування кошти були розміщені в різних банківських установах, в тому числі в ПАТ «Платінум Банк» відповідно до договору №\~00257491 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» на строк до 30 квітня 2015 року в сумі 20\~000,00 грн. Вкладником за вказаним договором виступив відповідач, [PERSON] (а.с. 10-11). Однак, вказані кошти ніколи відповідачу не належали, оскільки з 2011 року по січень 2014 року останній не працював, будь-яких доходів не мав та перебував разом з сімєю на утриманні батька позивача. Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року у справі № 198/43/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ «Платінум Банк», про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення грошових коштів, серед іншого визнано особистою приватною власністю [PERSON] кошти в сумі 20\~000,00 грн., які були оформлені на імя відповідача в ПАТ «Платінум Банк» відповідно до договору № 00257491 від 28.04.2014 року про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» на строк до 30 квітня 2015 року (а.с. 37-41). Рішення суду набрало законної сили 18.04.2015 року. В результаті огляду матеріалів витребуваної судом цивільної справи № 198/43/15-ц встановлено, що під час судового розгляду справи обставини походження коштів, розміщених в банківській установі, та оформлення вкладу на імя відповідача, визнані [PERSON], ним не оспорювались. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з умовами договору №\~00257491 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» процентна ставка за вкладом складала 25 % річних, але при достроковому поверненні проценти нараховувались в розмірі, що визначений для вкладів на вимогу, і який є діючим на дату повернення вкладу, за весь строк фактичного користування вкладом. При судовому розгляді справи № 198/43/15-ц також встановлено, що відповідач 17 січня 2015 року достроково припинив дію договору про розміщення вкладу №\~00257491 (а.с.\~37-41, 45). Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірах. Породжуючи виникнення цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. З урахуванням тих обставин, що кошти в сумі 20\~000,00 грн. належали позивачу на праві особистої приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21 січня 2014 року та рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, [PERSON] являється також і власником відсотків відповідно до договору №\~00257491 від 28.04.2014 року про розміщення вкладу «Готівка щомісяця». Однак, відповідач, достовірно знаючи про те, що розміщені на депозитному рахунку в банківській установі гроші йому не належать та він не має права ними розпоряджатись, 17 січня 2015 року достроково, без погодження з [PERSON], припинив дію договору про розміщення вкладу №\~00257491, чим спричинив позивачу збитки в розмірі 5\~013,72 грн. у вигляді недоотриманого доходу (відсотки за користування коштами). Розмір завданих позивачу збитків розрахований на підставі депозитного калькулятору, виходячи з суми розміщених коштів та строку вкладу, якщо б його припинення не відбулося достроково (а.с. 12). Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що за звичайних умов цивільного обороту позивач реально мала змогу отримати доходи у вигляді відсотків за користування коштами в розмірі 5\~013,72 грн., але внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано збитків. Позивачем доведено, що вона могла і повинна була отримати доходи в розмірі 5\~013,72 грн., і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, суд знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або інших ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~\~\~\~\~\~ Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 2 500,00 грн. є надмірним. Суд враховує обставини справи, та вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання. Протягом всього часу позивач постійно докладала зусилля щоб захистити свої особисті права, що безумовно відображалося на її нормальному життєвому ритмі, але інших доказів на підтвердження майнових витрат, істотних змін у її житті, її моральних страждань позивачем не надано. Тому суд доходить висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин є відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ В іншій частині позовних вимог суд відмовляє. \~\~ Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487,20 грн. (243 грн. 60 коп. за розгляд позовних вимог майнового характеру та 243 грн. 60 коп. за розгляд позовних вимог про відшкодування моральної шкоди).

Outcome: partial