Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] у розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.02.2007 року вона розірвала шлюб з відповідачем, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з лютого 2007 року з відповідачем шлюбно-сімейні відносини припинились, відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Вказує, що відповідач працює приватним підприємцем. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в частині розміру аліментів, зазначаючи, що не має можливості сплачувати суму, вказану позивачем у позовній заяві. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 04.12.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. З матеріалів позову вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.02.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 03.02.2007 року, актовий запис №29. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність даних про перебування на утриманні у платника аліментів неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, приймаючи до уваги інші обставини, які мають значення по справі, а саме те, що відповідач працює приватним підприємцем, та дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial