Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку власнику. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 10 жовтня 2009 року між нею та ТОВ «Колодязнянське» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідач по справі прийняв від позивача в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,0000 га ріллі, яка належить їй на праві приватної власності. Відповідно до п. 15 договору сторони зазначили, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, а пунктом 17 договору передбачили умови збереження стану об`єкта оренди - дотримання умов протиерозійної організації території господарювання. Пунктом 8 передбачили, що договір укладений на 10 років. Пунктом 30 договору встановлені права орендаря: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього договору; отримувати доходи; у разі продажу земельної ділянки орендодавцем, орендар має першочергове право на придбання земельної ділянки. Пунктом 31 сторони встановили обов`язки орендаря: приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені цим договором; виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватись режиму природоохоронного використання земель, у 5-денний термін подати копію цього договору дворічанському відділенню Куп`янської ОДПІ. 12 липня 2010 року договір зареєстрований у Дворічанському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі вчинено запис № 041069200058 від 12 липня 2010 року. Між сторонами підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки, згідно з яким позивач у справі передав у користування відповідачеві земельну ділянку площею 2,0000 га, з них ріллі 2,0000 га, кадастровий № [NUMBER] , яка належить позивачеві на праві приватної власності, згідно з державним актом серії [NUMBER] від 22 листопада 2004 року та розташована на території Колодязненської сільської ради. Позивач зазначає, що протягом всього часу дії договору відповідачем по справі орендна плата сплачувалась не завжди своєчасно. На думку позивача, земельна ділянка використовувалась без дотримання вимог протиерозійної організації території, не вносились добрива тощо, також вважає, що фінансовий стан відповідача близький до банкрутства та самостійно він не здатний обробляти земельну ділянку: відсутні необхідні трудові ресурси, матеріально-технічні засоби та інвентар, посівний матеріал. [PERSON] вказує, що неодноразово на своїй земельній ділянці бачила техніку, яка належить іншим підприємствам та які виконували сільськогосподарські роботи на вказаній ділянці, що може свідчити про те, що орендар без згоди орендодавця передав в неофіційному порядку земельну ділянку без її згоди в суборенду без відповідної державної реєстрації. Окрім того зазначила, що неодноразово зверталась до відповідача з вимогою надати докази використання земельної ділянки у відповідності до умов договору та її цільового призначення, проте будь-якої відповіді не отримала. В судовому засіданні представниця позивачки повністю підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх з підстав, викладених вище. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В наданому до суду відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, ТОВ «Колодязнянське» вчасно та в повному обсязі виплачувало орендну плату позивачу, як і передбачено п. 9 договору оренди землі, а саме в грошовій, натуральній або відробітковій формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 553 грн 74 коп на рік, яка вносилася до 31 грудня кожного року, що передбачено пунктом 11 договору, вказавши при цьому, що виплачена сума орендної плати за 2016 рік становить 3696 грн 75 коп, за 2017 рік 3471 грн 44 коп, за 2018 рік 1248 грн 62 коп. Крім того, зазначив, що за вказаним договором оренди землі утворилась переплата, а твердження позивача про те що надана в оренду земельна ділянка обробляється технікою іншого підприємства не підтверджена жодними доказами. Заслухавши пояснення представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22 листопада 2004 року, виданого на підставі рішення Дворічанської райдержадміністрації від 20 липня 2004 р. № 154, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Колодязнянської сільської ради Дворічанського району Харківської області. 10 жовтня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Колодязнянське» був укладений договір оренди землі (без номеру), відповідно до умов якого відповідач по справі прийняв від позивача в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,0000 га ріллі, яка належить їй на праві приватної власності, розташовану за межами населених пунктів, на території Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Відповідно до пункту 8, договір оренди землі укладений на 10 років Пунктом 9 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі та розмірі 3 % (три відсотки) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 553, 74 грн. У пункті 11 зазначено, що орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. Відповідно до пункту 15 договору, земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Пунктом 17 договору сторони передбачили умови збереження стану об`єкта оренди - дотримання умов протиерозійної організації території господарювання. Пунктом 30 договору встановлені права орендаря: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього договору; отримувати доходи; у разі продажу земельної ділянки орендодавцем, орендар має першочергове право на придбання земельної ділянки. Пунктом 31 сторони встановили обов`язки орендаря: приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені цим договором; виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватись режиму природоохоронного використання земель, у 5-денний термін подати копію цього договору дворічанському відділенню Куп`янської ОДПІ. Згідно з відомостями про реалізацію товару співробітникам (пайовикам) за 2016 рік позивачка отримала 695 кг кукурудзи на загальну суму 2884 грн 25 коп, 250 кг пшениці озимої на загальну суму 812 грн 50 коп та 30 кг ячменю озимого на загальну суму 94 грн 50 коп (а. с. 40 - 42). Згідно з відомістю про реалізацію товару співробітникам (пайовикам) за 2017 рік позивачка отримала 1000 кг озимої пшениці на загальну суму 3300 грн 00 коп (а. с. 44). Відповідно до видаткового касового ордеру № 170 від 29 грудня 2017 року позивачка отримала 141 грн 44 коп в рахунок орендної плати (а. с. 43). Згідно з платіжним дорученням № 3300007068 від 20 грудня 2018 року за довіреністю [PERSON] . [PERSON] отримав орендну плату у сумі 1248 грн 62 коп (а. с. 45 - 46). Дані факти, отримання позивачкою орендної плати за оренду землі представницею позивача не оспорюються. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. У пункті «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди. У постанові Верховного суду України від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц викладена наступна правова позиція. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз норм Цивільного та Земельного кодексів, Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Статтею 526 ЦК України встановлені загальні умови виконання зобов`язань та закріплено основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України). За її змістом належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно застосовуваними вимогами. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані, зокрема, з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч. 3 та ч. 4 статті встановлює, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. 37 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідно до ст.\~81\~ЦПК України позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, щодо порушення відповідачем умов договору в частині внесення орендної плати, використання земельної ділянки з дотриманням вимог протиерозійної організації території, а також дотримання правил сівозміни, не надано доказів про зниження та втрати родючості, погіршення корисних властивостей земельної ділянки, належній позивачці, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed