Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що залишилися після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 27 вересня 2008 року, які складають 34/100 частки у єдиному майновому комплексі (домоволодінні) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові та змінити частки співвласників залишивши у спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] 66/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.09.2008 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1971 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина на вищевказане домоволодіння. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона, як дружина померлого та їх син відповідач по справі [PERSON] В порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом із спадкодавцем однією сімєю і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України заяву про відмову від неї до нотаріальної контори не подавала. Відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки протягом строку, заяву про її прийняття до нотаріальної контори не подавав і на час її відкриття із спадкодавцем постійно не проживав. Крім того, Батькові [PERSON] [PERSON] на підставі Договору про право на забудування від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської райради м. Харкова надало земельну ділянку площею 608 кв. метрів, на якій він побудував житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» з надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К». Згідно рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради № 151 від 10.07.1956 року загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові складає 608 кв. м. Станом на 1968 рік на цій земельній ділянці зі згоди власника [PERSON] його син [PERSON] самочинно збудував будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И». Рішенням виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8 самочинно збудований будинок літ. «Б-1» був узаконений на імя [PERSON], і, зважаючи на маломірність земельної ділянки, залишений в одному домоволодінні з будинком літ. «А-1». У день ухвалення рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8, яким ці самочинні побудови були узаконені на імя [PERSON], а також був затверджений акт приймання будинку в експлуатацію. Свідоцтво про право власності на імя [PERSON] не було видано, оскільки за життя власників будинків літ. «А-1» і «Б-1» [PERSON] та [PERSON] ідеальні частки у домоволодінні не були розподілені, право власності на житловий будинок літ. «Б-1» не зареєстроване. Отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок на імя спадкодавця, а також необхідно змінити частки у домоволодінні, до якого входить спірний будинок, в звязку із чим до суду було подано даний позов. 18 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів, отримана в порядку ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~з реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року клопотання [PERSON] про витребування доказів повернуто заявнику. \~ \~ \~ \~ 02.11.2018 року до початку розгляду справи по суті від [PERSON] та [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], в якій позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий 27.09.2008 року [PERSON], [INFO] є його батьком та рідним братом померлому [PERSON], [INFO], визнати за ним право власності на 33/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за законом в порядку представлення після смерті [PERSON], померлого 07.02.2014 року, що складаються з житлового будинку літ «А-1» з прибудовами літ «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К», вбиральня «С»; в якій позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 22/100 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 09.12.1992 року, на 33/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 07.02.2014 року, а з урахуванням зміненої частки після перерозподілу ідеальних часток 11/100 (замість 1/6) успадкованої за законом після смерті батька [PERSON], померлого 29.06.1981 року, а всього на 99/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К», вбиральня «С». В обґрунтування позову зазначалось, що [PERSON] на підставі Договору про право на забудування від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської Райради м. Харкова надало земельну ділянку площею 608 кв. м., на якій він побудував літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К». Згідно рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради № 151 від 10.07.1956 року загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові складає 608 кв. м. У 1968 році на цій земельній ділянці зі згоди власника [PERSON] його син [PERSON] самочинно збудував будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И». 29.06.1981 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалась з житлового будинку літ. «А-1» у домоволодінні № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові. 12 ХДНК 18.05.1981 року були видані свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку літ. «А-1» - дружині [PERSON], і свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/6 частині будинку літ. «А-1» за кожним спадкоємцем дружині [PERSON], сину [PERSON] і доньці [PERSON]. 09.12.1992 року померла [PERSON], яка залишила 12.05.1988 року заповіт. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 часток вищевказаного житлового будинку літ. «А-1». Фактично спадщину за заповітом прийняли її дочка [PERSON] та син [PERSON] у рівних частках по 1/3 частині будинку літ. «А-1» по вул. Пожарського, 18 у м. Харкові, оскільки на час її відкриття постійно проживали разом із спадкодавцем однією сімєю, що підтверджується домовою книгою. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємиць її прийняв. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 07.02.2014 року помер [PERSON] Спадкоємців першої черги не було. Після його смерті спадщину прийняли спадкоємці другої черги сестра [PERSON] і за правом представлення племінник [PERSON], оскільки брат спадкодавця [PERSON] батько [PERSON] помер до відкриття спадщини 27.09.2008 року. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріусу від 31.05.2018 року отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність документів, що підтверджують право власності на будинок літ. «Б-1», а також через необхідність перерозподілу часток спадкодавців на житлові будинки після реєстрації будинку літ. «Б-1». Згідно розрахунку експерта від 23.07.2018 року визначено, що ідеальна частка житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И» складає 34/100, а ідеальна частка житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К» - 66/100 від вартості усього домоволодіння № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові, у звязку з чим підлягають зміні частки у домоволодінні, які належать [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування. Також, при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину було звернуто увагу на розбіжність прізвищ в свідоцтві про смерть [PERSON] і в паспорті [PERSON]. [PERSON] є батьком позивача [PERSON] та братом [PERSON]. На підставі викладеного до суду було подано даний позов. 06.11.2018 року позивачем за первісним позовом подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2018 року прийнято зустрічний позов до провадження та обєднано із первісним позовом, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. 17.12.2018 року на виконання ухвали суду від 08.11.2018 року до матеріалів справи надійшла витребувана з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори інформація та копії спадкових справ № 128/2014, заведеної після смерті [PERSON], померлого 07.02.2014 року та № 936/2017, заведеної після смерті [PERSON], померлої 09.12.1992 року. [PERSON] в судове засідання не зявилась, 30.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву, якою позов підтримала, просила суд його задовольнити та слухати справу за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє на підставці ордеру та договору про надання правової допомоги підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти зустрічних позовних вимог не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, присутня їх представник [PERSON], що діє на підставі ордеру, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти первісних позовних вимог не заперечувала. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у\~Конституції України\~(ст. 55),\~Цивільному кодексі України\~(ст. 16),\~Цивільному процесуальному кодексу України\~(ст. 4). Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 січня 1930 року [PERSON], [INFO] одружився із [PERSON], [INFO], про що складено актовий запис № 2. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Єсипова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ЭВ № 038651 (а.с. 35). 10 жовтня 1930 року народився [PERSON], про що зроблено актовий запис про народження № 73. Батьками [PERSON] записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія И-ЖТ № 297894 (а.с. 37). 10 липня 1938 року народилася [PERSON], батьками якої записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія IV-ВЛ № 368941 (а.с. 38). Згідно актового запису про укладення шлюбу № 9 від 28.01.1971 року [PERSON] та [PERSON] 28.01.1971 року зареєстрували шлюб, про що було видано свідоцтво серія ІІ-ЦЗ № 289238. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 39). 24 квітня 1974 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 232. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 150907 (а.с. 40). 09 листопада 1934 року народився [PERSON], про що зроблено відповідний запис - КИ 1910. Батьками [PERSON] записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № 1042 (а.с. 36). Згідно свідоцтва про одруження серія І-АБ № 472678 16 січня 1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Орджонікідзевським райбюро РАЦС м. Харкова зроблено актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. 03 червня 1972 року народився [PERSON], про що зроблено актовий запис про народження № 1265. Батьками [PERSON] записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ № 277054 (а.с. 10). На підставі Договору про право забудування вчастку землі від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської райради м. Харкова надало [PERSON] земельну ділянку площею 608 кв. метрів для безоплатного користування під забудування. На вказаній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами. Рішенням виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8, узаконено [PERSON] самочинно збудований ним будинок літ. «Б-1», житловою площею 25,8 м.кв. на земельній ділянці його батька [PERSON], розташованого по вул. Пожарського, 18. Зважаючи на маломірність земельної ділянки, збудований будинок літ. «Б-1» залишено в одному домоволодінні. Зобовязано Орджонікідзевське райжитуправління видати свідоцтво на право особистої власності [PERSON], після розподілу ідеальних часток домоволодіння по вул. Пожарського, 18, та [PERSON] затверджено акт приймання індивідуального будинку. 29 червня 1981 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ-ВЛ № 361212 (а.с. 34). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18. \~ \~ \~ \~На підставі Свідоцтва про право власності від 18.05.1988 року, виданого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2039, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові. Інші 1/6 частин зазначеного житлового будинку належать на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.1988 року, виданого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2041, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. \~ \~ \~ \~09 грудня 1992 року [PERSON] померла, що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серія\~ІV-ВЛ\~№ 380302\~(а.с.\~43). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18. \~ \~ \~ \~На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, на що вона буде мати право на день її смерті за законом, вона заповіла своїм дітям, в рівних частинах кожному: [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею (а.с. 44). \~ \~ \~ \~27 вересня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 187668, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18. \~ \~ \~ \~07 лютого 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 432006 (а.с. 45). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених\~ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми\~ст. 1266 ЦК України\~застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). \~ \~ \~ \~Статтею 1258 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Цивільним Кодексом\~передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), при цьому кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до\~ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позивач за первісним позовом [PERSON]\~\~відноситься\~\~до першої черги спадкування\~\~за законом після смерті [PERSON], оскільки\~\~приходилась померлому дружиною, що підтверджується\~копією свідоцтва про одруження (а.с. 9), відповідач за первісним позовом [PERSON] також відноситься\~\~до першої черги спадкування\~\~за законом після смерті [PERSON], оскільки\~\~приходився померлому сином, що підтверджується\~\~копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Крім того, відповідачка за первісним позовом [PERSON] відноситься\~\~до другої черги спадкування\~\~за законом після смерті [PERSON], оскільки\~\~приходилась померлому рідною сестрою, що підтверджується матеріалами справи. Також, за заявленими вимогами відповідач за первісним позовом [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення після\~\~смерті дядька. Отже, позивач є спадкоємцем другої черги за законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ \~ \~ \~Статтею 1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269\~ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Позивач за первісним позовом [PERSON]\~\~на час смерті спадкодавця [PERSON] була\~\~зареєстрована з ним за однією адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, що підтверджується\~копією будинкової книги\~(а.с. 15-25). \~ \~ \~ \~З копії паспорту відповідача за первісним позовом [PERSON] вбачається, що останній з 03.12.1991 року зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] (а.с. 86-87), що також підтверджується копією будинкової книги\~(а.с. 15-25). \~ \~ \~ \~Відповідач за первісним позовом [PERSON]\~на час смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] була\~\~зареєстрована з ними за однією адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, що підтверджується\~копією будинкової книги\~(а.с. 15-25). Як вбачається з відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 08.12.2018 року № 4191/01-16, згідно відомостей зі спадкового реєстру спадкова справа щодо майна [PERSON], [INFO], померлого 27.09.2008 року не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались. В передбачений законом строк до нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3\~ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавала. Відповідач за первісним позовом [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про її прийняття до нотаріальної контори не подав і на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживав. Згідно ч. 1ст. 1269\~ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений\~ст. 1270 ЦК України\~строк, а саме 17.02.2014 року, та [PERSON] у встановлений\~ст. 1270 ЦК України\~строк, а саме 06.08.2014 року звернулися до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у звязку з чим була заведена спадкова справа № 128/2014. В подальшому [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення їх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31 травня 2018 року. Згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2018 року [PERSON], що діє від імені [PERSON], а також [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] у звязку з тим, що документи, що підтверджують право власності померлого на житловий будинок літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18 - відсутні. Також, при реєстрації будинку літ. «Б-1» будуть перерозподілені долі спадкодавців на житлові будинки та надвірні будівлі із спорудами, тому в повному обсязі не можливо визначити склад спадкового майна. Крім того, 02.12.2017 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON]. що діє від імені [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що документи, що підтверджують право власності померлої на житловий будинок літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, відсутні. Також, при реєстрації будинку літ. «Б-1» будуть перерозподілені долі спадкодавців на житлові будинки та надвірні будівлі із спорудами, тому в повному обсязі не можливо визначити склад спадкового майна. Згідно\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Частиною 1\~ст. 1225 Цивільного кодексу України\~встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи\~(ч.\~1\~ст.\~79\~ЦПК України). \~ \~ \~ \~Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, на замовлення відповідача за первісним позовом\~\~[PERSON], Приватним підприємством «Міський центр нерухомості» станом на 05.07.2018 року виготовлено технічний паспорт на індивідуальний (садибний) житловий будинок № 18 по вулиці Пожарського в м. Харкові. З наданого технічного паспорту та інформаційної довідки, наданої ПП «Міський центр нерухомості вбачається, що житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Б-1» по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові не мають самочинні забудови (а.с. 49-53, 55-56). \~ \~ \~ \~Згідно довідки, виданої ПП «Міський центр нерухомості» від 23.07.2018 року повідомлялось, що обстеженням 05.06.2018 року домоволодіння по вул. Пожарського, 18 встановлено, що на земельній ділянці розташовані два житлових будинки з прибудовами літ. «А-1» та літ. «Б-1» з надвірними будівлями та спорудами. Право власності на житловий будинок літ. «Б-1» своєчасно не було оформлено. Арифметичним шляхом визначена ідеальна частка житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1» та надвірними будівлями: льох «Д», сараї «П» та «Р», душ «И», що складає 34/100 від вартості усього домоволодіння. Ідеальна частка житлового будинку «А-1» з надвірними будівлями: льох «Ж» та «Н», сараї «М», «З» та «Е», душ «К», вбиральня «С» складає 29/100 від вартості усього домоволодіння. Вартість споруд у домоволодінні розрахована 238573 грн., що складає 37/100 частин від усього домоволодіння. Загальна частка житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями: льох «Ж» та «Н», сараї «М», «З» та «Е», душ «К», вбиральня «С» буде складати 66/100, які розраховуються арифметичним шляхом відносно ідеальних часток, які було оформлено на житловий будинок «А-1». У разі визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами та надвірними будівлями льох «Д», сараї «П», «Р», душ «И» ідеальні частки співвласників зміняться наступним чином: доля співвласника [PERSON] буде складати 66/100*2/3=44/100 частин замість 2/3 (1/2+1/6) частин; доля співвласника [PERSON] буде складати 66/100*1/6=11/100 частин замість 1/6 частини; доля [PERSON] буде складати 66/100*1/6=11/100 частин замість 1/6 частини. \~ \~ \~ \~Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину, що складалась з 44/100 (замість 2/3) часток будинку «А-1» по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові за заповітом в рівних частках прийняли діти [PERSON] та [PERSON] по 22/100 кожний. Після смерті [PERSON] спадщину, що складалась з 33/100 часток домоволодіння «А-1» (22/100 він успадкував після смерті матері [PERSON] і 11/100 (замість 1/6) після смерті батька [PERSON]Б.) успадкували за законом в рівних частках кожний, його сестра [PERSON] і його племінник [PERSON] по 33/200 кожний. Відповідно до ст. 119 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщенням в ньому підлягають відповідній зміні. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи, що позивачка за первісним позовом [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами справи, наявності доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на спірне домоволодіння, що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, за [PERSON], що залишилися після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 27.09.2008 року, які складають 34/100 частки у єдиному майновому комплексі, змінивши частки співвласників залишивши у спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] 66/100 частки вищевказаного єдиного майнового комплексу. Також, враховуючи, що відповідачка за первісним позовом [PERSON] є донькою померлої [PERSON], є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, державним нотаріусом відповідачу за первісним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння літ. «Б-1» та не перерозподілені долі, суд вважає можливим визнати [PERSON] право власності на 22/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С», в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 09 грудня 1992 року. Крім того, з огляду на наведене та враховуючи, що за життя [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спірне домоволодіння, відповідачі за первісним позовом у встановлений ст.\~1270\~ЦК України строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та є єдиними спадкоємицями, які прийняли спадщину, державним нотаріусом відповідачам за первісним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння літ. «Б-1» та не перерозподілені долі, суд вважає можливим визнати право власності на 33/200 частки за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 07.02.2014 року, а з урахуванням зміненої частки після перерозподілу ідеальних часток - 11/100 (замість 1/6) успадкованої за законом після смерті батька [PERSON], померлого 29 червня 1981 року, - всього на 99/200 часток домоволодіння № 18 по вулиці Пожарського в м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С», а також визнати право власності за [PERSON] на 33/200 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07.02.2014 року, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С». Що стосується вимог [PERSON] про встановлення факту, що померлий [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON], то вони задоволенню не підлягають, оскільки і [PERSON] і [PERSON] померли та встановлення факту родинних відносин між ними не може породжувати юридичні наслідки. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] доведений. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Судові витрати залишити за рахунок сторін по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial