overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки проживала за межами Херсонської області. Крім того під час вивчення документів зясувалось,що у сертифікаті про право право на земельну частку (пай) в прізвищі її бабусі допущено помилку, а саме:прізвище зазначено як [PERSON] замість [PERSON]. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна та встановити факт правовстановлюючого документа. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відстуність. Заслухавши пояснення позивачки, долідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем за законом майна померлої [INFO] року [PERSON]. [PERSON] протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки не проживала на території Херсонської області.Та те, що сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім?я [PERSON], належить [PERSON]. Зазначений факт підтверджується показами позивачки, копією серитифікату на право на земельну частку (пай) та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки не мала документів, що підтверджували б родинні відносини з померлою. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна. Позивачка підтримала позовні вимоги, але просить суд розглянути справу у її відсутність, подавши письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відстуність. Долідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [INFO] року [PERSON] [PERSON] протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки не мала документів, що підтверджували б родинні відносини з померлою. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що в 2002 році вона як працівник отримала в користування від КСП « Зоря » будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS]. Після ліквідації КСП « Зоря » житловий будинок не був взятий на баланс Кучерявоволодимирівської сільської ради, тобто на сьогоднішній день він є нечійним- безхазяйною річчю, тому вона змушена звернутися до суду. Просить суд встановити, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] є безхазяйною річчю та визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що в 2002 році позивачка отримала в користування від КСП «Зоря» будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS]. Починаючи з 2002 року і до теперішнього часу позивачка відкрито володіє вищезазначеним житловим будинком. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набула право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Дитина проживає в родині позивачки та перебуває на її забезпеченні. Просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дочки та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка позовні вимоги визнала частково. Просила не позбавляти її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Представник органу опіки і піклування Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області за довіреністю Сафар А.О. вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, міркування представника органу опіки і піклування Сафар А.О., яка вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що відповідачка вихованням дочки не займається. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток малолітньої тощо, всі зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов'язків. Згідно ст.164 СК України мати, батько мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що вона була дружиною померлого 16 березня 2015 року [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина - право на земельну частку ( пай) , яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Карла Маркса Чаплинського району Херсонської області розміром 6,26 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ), яке спадкодавець отримав у спадщину від своєї матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Після смерті [PERSON] вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя померлим втрачено оригінали документів. Вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини своєчасно. Крім неї інших спадкоємців не має. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] склала заповіт, у якому заповідала належну їй земельну ділянку площею 6,26 га, розташовану на території Балтазарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області своєму сину [PERSON].16 березня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилася вищезазначена земельна ділянка. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини своєчасно. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з вересня 2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Матеріальної допомоги не надає. Вона має намір разом з дитиною виїжджати за кордон для предметних олімпіад. Просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на виготовлення дитячих проїзних документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач позов визнав, у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і знаходиться на її повному утриманні. Позивачка має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон. Статтями 150, 155 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, визначеними СК України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дочки сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон без згоди батька, буде відповідати її інтересам. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що з листопада 2006 року по сьогоднішній день вона зі своєю родиною проживає в будинку з господарськими спорудами за адресою вул. Меліораторів, 27 в смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області. Добросовісно і безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Просить суд визнати право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та через газету «Наддніпрянська Правда» №18 від 01 березня 2017 року. Причину неявки до суду не повідомив. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з листопада 2006 року позивачка разом зі своєю сімєю проживає в будинку з господарськими спорудами за адресою вул. Меліораторів,27 в смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області і до теперішнього часу позивачка відкрито володіє вищезазначеним житловим будинком. Проводить його поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги. Тобто відкрито володіє ним більше 10 років і фактично набула право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що між нею та відповідачем 13 жовтня 2015 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS]. Разом з тим позивачу стало відомо, що діюче законодавство передбачає обов'язкове посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS], дійсним та право власності на нього. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Фурдас В.В. не заперечував проти позовних вимог позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 13 жовтня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Херсон Лада» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS]. Проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з вересня 1996 року по жовтень 2014 року. За час шлюбу ними було придбано два житлових будинки, один з яких розташований по [ADDRESS], а інший по [ADDRESS], торгівельний вагончик вартістю 8000 гривень, у якому знаходяться промислові товари вартістю 68000 гривень, а також спільно набуті грошові кошти в сумі 20000 доларів США та 5500 гривень. Просить поділити спільне з відповідачем майно, виділивши їй торгівельний вагончик вартістю 8000 гривень, у якому знаходяться промислові товари вартістю 68000 гривень, а також спільно набуті грошові кошти в сумі 20000 доларів США та 5500 гривень, а решту майна виділити відповідачеві. У судовому засіданні позивачка свої вимоги уточнила. Просить виділити їй торгівельний вагончик вартістю 8000 гривень, у якому знаходяться промислові товари вартістю 68000 гривень, а також спільно набуті грошові кошти в сумі 20000 доларів США та 5500 гривень в рахунок компенсації за її частину в будинку, розташованому по [ADDRESS], а відповідачу виділити в цілому цей житловий будинок. А також залишити житловий будинок, розташований по [ADDRESS] відповідачу, оскільки він ним набутий на підставі договору дарування. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини, Судом встановлено, що в період перебування в шлюбі сторони придбали жилий будинок, розташований по [ADDRESS], торгівельний вагончик вартістю 8000 гривень, у якому знаходяться промислові товари вартістю 68000 гривень, а також спільно набуті грошові кошти в сумі 20000 доларів США та 5500 гривень. Оскільки житловий будинок, розташований по [ADDRESS], [PERSON] був придбаний на підставі договору дарування, тому не може бути визнаний як спільно набуте майно, а є особистою приватною власністю відповідача. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 і ч.4 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що під час проживання на території Грузинської РСР її батьки змінили свої прізвища. Батько отримав прізвище «Девадзе», а мати отримала прізвище «Зуфарова». 10 травня 2005 року її мати [PERSON] Ф померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки до дня смерті мати постійно проживала в [INFO] разом з своїм чоловіком та її батьком [PERSON]. За свого життя мати мала намір спадщину повністю залишити йому, тому вона будучи впевненою, що батько буде переоформляти земельну частку (пай) на своє імя до нотаріальної контори не зверталася. 18 червня 2014 року її батько [PERSON] помер. Нещодавно їй стало відомо, що батько за свого життя спадковими справами не займався, тому вона змушена звертатися до суду. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відстуність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої 10 травня 2005 року [PERSON] [PERSON] протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки вважала, що спадщину після смерті матері прийняв її батько [PERSON]. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що під час проживання на території Грузинської РСР її батьки змінили свої прізвища. Батько отримав прізвище «Девадзе», а мати отримала прізвище «Зуфарова». 18 червня 2014 року її батько [PERSON] помер Після його смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки не мала документів, що підтверджували б родинні відносини з померлим. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відстуність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого 18 червня 2014 року [PERSON]. [PERSON] протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки не мала документів, що підтверджували б родинні відносини з померлим [PERSON]. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved