Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, реєстраційний номер майна: 4443204, загальною площею 65,7 м2, житловою 42,6 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування свої вимог [PERSON] посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем після свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] ), який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 18.02.2004 за реєстровим № 5-133, однак оформити спадкові права не змогла, оскільки державний нотаріус відмовив на підставі того, що за адресою: [ADDRESS] , значиться ще один житловий будинок з іншим реєстраційним номером, який належить на праві власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] . Відповідачем [PERSON] до суду надано пояснення на позов, в яких вона зазначає, що будинок, який належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] жодного відношення до будинку [PERSON] не має, оскільки їх будинок знаходиться на іншій земельній ділянці, яка була виділена у відповідності до чинного законодавства в 1957 році. Вказує, що помилки щодо адреси в технічну документацію не були внесені і тому адреса будинку [PERSON] залишилась така ж як і у них. Вважає, що вони з чоловіком є неналежними відповідачами, оскільки жодних майнових та немайнових прав спадкоємців після смерті [PERSON] вони не порушують. Вважають, що належним відповідачем є Харківська міська рада. Зазначає, що законодавством не передбачено безумовних підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину в разі наявності у спадкового майна спільної адреси з іншим об`єктом нерухомості. Просять відмовити у частині позовних вимог щодо [PERSON] , [PERSON] . У частині вимог до Харківської міської ради просять розглянути справу та постановити рішення згідно з вимогами законодавства. Представник відповідача Харківської міської ради надав відзив, в якому вказує, що до складу домоволодіння входить самочинне будівництво, а тому особа, яка здійснила таке будівництво право власності на нього не набуває. Зазначає, що позивач не надав дозвільних документів на будівництво та ввід в експлуатацію, а тому визнання права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування є неможливим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Петренко О.В. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вимог щодо неї та [PERSON] , оскільки вони не є належними відповідачами у справі, жодного відношення до спірного житлового будинку вони не мають, а тому в позові до неї та [PERSON] належить відмовити. Щодо вимог до Харківської міської ради просила ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача ХМР у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2004, виданого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Головань В.Я., спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її син [PERSON] . Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] (колишній виселок Герцена №12). На земельній ділянці розміром 813 м2 розташований жилий будинок з прибудовами літ. «А-1», дерев`яний, житловою площею 42,6 м2, загальною площею 65,7 м2. При цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ «В», вбиральня літ. «Г», огорожа 1,2,3 колодязь №4. [PERSON] помер [INFO] , заведено спадкову справу № 241/2017; позивач [PERSON] , яка є дружиною померлого, є єдиним спадкоємцем після його смерті. 16.11.2017 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Черняк Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно до 2013 року за вищевказаною адресою ( [ADDRESS] ) зареєстрована два об`єкти нерухомості, один із яких належить померлому [PERSON] (реєстраційний номер майна: 4443204, номер запису 54518 в книзі :1), а другий іншим особам (реєстраційний номер майна: 9747934, номер запису :50917 в книзі :1). З довідки КП «ХМБТІ» Харківської міської ради від 21.06.2017 за №2503692 вбачається, що згідно архівних матеріалів спірний спадковий будинок з надвірними будівлями мав адресу виселок Герцена, дільниця №12; рішенням Комінтернівської районної ради народних депутатів від 23 грудня 1986 року за №397-4, адреса була змінена на [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 із змінами, нотаріус є державним реєстратором. Пунктом 3 частини 1 Закону передбачено, що державний реєстратор встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Згідно довідки з КП «ХМБТІ» від 31.07.2017 інформація про власника станом на 31.12.2012 згідно інвентаризаційних справ КП «ХМБТІ»: [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину від 18.02.2004, видане 7-ю ХДНК, р. №5-133. Відомостей про обтяжень не має. Згідно наявних архівних матеріалів встановлено, що вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями мав адресу виселок Герцена, дільниця №12. Рішення щодо присвоєння поштової адреси в матеріалів інвентаризаційної справи відсутнє. До матеріалів інвентаризаційної справи додано рішення Комінтернівської районної ради народних депутатів від 23.12.1986, №397-4, згідно якого адреса [ADDRESS] . Згідно даних відділу збереження технічної документації за адресою [ADDRESS] заінвентаризовано інший житловий будинок літ. «А-1» (загальною площею 73,6 м2, житловою площею 35,1 м2) з надвірними будівлями, який зареєстрований (РПВН №9747934, номер запису 50917 в книзі 1) за іншими фізичними особами. До матеріалів інвентаризаційної справи додано рішення Комінтернівської районної ради народних депутатів від 19.03.1957, №70-14, згідно якого виділено в безстрокове користування земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №140282500 від 04.10.2018 р. за адресою: [ADDRESS] , знаходиться: -Реєстраційний номер майна: 9747934: будинок, житловий з надвірними будівлями загальною площею 73,6 м2, житлова площа 35,1 м2, площа земельної ділянки 500 м2, загальна вартість нерухомого майна: 30974 грн., номер запису 50917 в книзі 1, дата внесення запису 21.04.2005 р. власником Ѕ частки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р. №656, 31.03.2005, [PERSON] , приватний нотаріус, власником Ѕ частини є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р. №656, 31.03.2005, [PERSON] , приватний нотаріус. -Реєстраційний номер майна: 4443204: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 65,7 м2, житловою площею 42,6 м2, площа земельної ділянки 813 м2, загальна вартість нерухомого майна 20138 грн., номер запису: 54518 в книзі 1, дата внесення запису: 16.03.2004 р., власником є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р. №5-133, 18.02.2004, 7 ХДНК. Згідно витребуваних судом копій інвентаризаційних справ на житлові будинки реєстраційний номер майна: 9747934 та реєстраційний номер майна: 4443204, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] (рнм 9747934) зареєстрований на праві власності за [PERSON] та [PERSON] , а житловий будинок [ADDRESS] (рнм [NUMBER] ) зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Житловий будинок [ADDRESS] (рнм 9747934), який зареєстрований на праві власності за [PERSON] та [PERSON] , знаходиться на земельній ділянці розміром 500 м2, яка була виділена рішенням виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих м. Харків №70-14 від 19.03.1957, загальна площа будинку 73,6 м2. Житловий будинок [ADDRESS] (рнм 4443204), який зареєстрований на праві власності за [PERSON] , знаходиться на земельній ділянці розміром 813 м2, яка була виділена рішенням виконкому Комінтернівської ради №34 від 12.11.1953, загальна площа будинку 65,7 м2. Таким чином, за адресою: [ADDRESS] , розташовані два різні житлові будинки, які знаходяться на різних земельних ділянках і мають різну площу. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 3 Роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд критично сприймає заперечення відповідача Харківської міської ради у відзиві щодо визнання права власності за спадкоємцем з підстав наявності самочинних будівництв не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, оскільки спадкоємець успадковує права тільки на зареєстроване майно без врахування самочинного будівництва. Державний нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори постановою Черняк Н.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що згідно із реєстром нерухомого майна за такою ж самою адресою: [ADDRESS] , є інший житловий будинок, який зареєстрований за відповідачами [PERSON] та [PERSON] , а не в зв`язку з наявними самочинними будівництвами. Таким чином, спадкова маса не складається з самочинного майна, а лише з нерухомого майна, яке зареєстровано на праві власності за спадкодавцем [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2004 р. Відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Єдине виключення стосується видачі свідоцтва про право на спадщину адже під час видачі свідоцтва про право на спадщину не відбувається розпорядження майном. Натомість здійснюється посвідчення факту переходу до спадкоємця права власності на нерухоме майно в такому самому стані, в якому воно належало спадкодавцеві. При цьому в свідоцтві про право на спадщину вказуються основні технічні характеристики нерухомого майна. Подальше введення в експлуатацію та оформлення самочинного будівництва покладається на спадкоємця, у тому числі із заміною правовстановлюючого документа у разі необхідності. У відповідності до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Це правило стосується навіть коли подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; мається суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 3,5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У відповідності до наведеного Закону нотаріус, який діє як державний реєстратор, зобов`язаний видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після спадкодавця, і було зареєстровано за ним на праві власності. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. При цьому, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не претендують на житловий будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 4443204), який є спадковим майном після смерті [PERSON] , їх будинок знаходиться на іншій земельній ділянці, яка була виділена у відповідності до чинного законодавства в 1957 році та жодних майнових та немайнових прав спадкоємців після смерті [PERSON] вони не порушують, жодного відношення до будинку [PERSON] не мають, суд вважає їх у даній справі неналежними відповідачами та вважає за необхідне відмовити позивачу у позову до цих осіб. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved