Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття її квартири в розмірі 70000,00 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2018 року було скасовано заочне рішення по вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, Крім того до канцелярії суду у встановленому законом порядку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що не згодна з формою Акта від 04.09.2018 року. Вказує , що порушення з боку відповідача, які б призвели до залиття квартири відсутні. Крім того вказує, що позивачем не надано підтвердження того, що речі та майно, які було пошкоджено внаслідок залиття належать саме позивачу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.03.2003 ПНХМНО Гібадуловою Л.А. 03 вересня 2017 року сталось залиття квартири [ADDRESS]; що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Комісією у складі працівників дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» (інженер дільниці [PERSON], інженер [PERSON], майстер [PERSON].) було складено акт від 04.09.2017, згідно висновків якого причиною залиття 03.09.2017 квартири № 78 стало самовільне відключення холодної води в житловому будинку мешканцями квартири № 80 при проведенні ними робіт з заміни вентилю на трубопроводі холодного водопостачання; відключення холодної води проводилось без залучення працівників комунальних підприємств та попередження інших мешканців будинку. Відповідачем в судовому засіданні підтверджено той факт, що дії осіб, якими був складений акт від 04.09.2017 року нею не оскаржувались. Посилання відповідача відносно того, що акт від 04.09.2017 року не містить інформації, яка дозволяє чітко визначити обсяг робіт та матеріалів, необхідних для усунення наслідків залиття приміщень, суд не бере до уваги, оскільки вся зазначена інформація міститься в звіті № 11/04/2018. Згідно звіту, складеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON], за № 11/04/2018, вартість матеріального збитку, нанесеного внаслідок залиття квартири [ADDRESS], водо становить 49850,00 грн.; вартість роботи по незалежній оцінці складає 3000, грн., яка сплачена позивачем за квитанцією від 03.05.2018. Посилання відповідача стосовно її незгоди з відповідними висновками суд не бере до уваги, оскільки на спростування відповідного висновку відповідачем не надано жодного доказу. Учасники справи після роз'яснення їм права на звернення з клопотанням про призначення експертизи, не виявили бажання звертатись з таким. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв'язку з тим, що відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір з [PERSON] на користь [PERSON] стягненю не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial