Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 серпня 1986 року вони зареєстрували шлюб у Вільшанському райвідділі РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №39. Від спільного проживання мають дорослих дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що спільне життя стало неможливим через зловживання відповідачем спиртними напоями, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З жовтня 2004 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, припинені фактичні шлюбні відносини. Збереження сімї неможливе, майнових спорів між сторонами немає. Враховуючи зазначені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначає, що спільно однією сімєю з відповідачем не проживають з жовтня 2004 року. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України,\~\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 03 серпня 1986 року сторони зареєстрували шлюб у Вільшанському райвідділі РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ОЛ №407890, виданого 03 серпня 1986 року Вільшанським райвідділом РАЦС Кіровоградської області (а.с.5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між ними неможливе, з жовтня 2004 року разом не проживають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, їх шлюб носить чисто формальний характер, а тому збереження сім'ї є неможливим. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved