Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після померлого [PERSON] , оскільки є його рідною донькою, інших спадкоємців нема. 27.10.1995 року [PERSON] , зареєстрував шлюб з [PERSON] в якому перебував до 30.05.2016 року. За час перебування у шлюбі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 6 січня 1999 року приватизували квартиру [ADDRESS] у спільну часткову власність. Частка [PERSON] у вказаній приватизованій квартирі складає 1/3. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Непечій Н. М., зареєстрованого орендним підприємством Запорізьким Міжміським бюро технічної інвентаризації 26.09.2002 року, [PERSON] і [PERSON] придбали у власність житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] набутий за час шлюбу є спільно сумісну власністю [PERSON] і [PERSON] 30.05.2016 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 жовтня 1995 року, було розірвано. [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкрилась спадщина по закону на належне йому нерухоме майно: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , та 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після померлого [PERSON] , оскільки є його рідною донькою. У визначений законом, 6-місячний строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 03.04.2017 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку будинку [ADDRESS] та частки квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємцем до нотаріальної контори не було надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документів підтверджуючих належність майна спадкодавцю, що унеможливлює в позасудовому порядку реалізувати право позивачки [PERSON] на оформлення своїх спадкових прав і тому вона вимушена звернутися до суду за їх захистом. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири за [ADDRESS] , та на 1/2 частки будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] . 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судове засідання представник позивачки адвокат Будовська Н.В. не з`явились, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину відсутності суду не повідомили, повідомлень щодо поважності причин відсутності, заяви про слухання справи за відсутністю відповідачів до суду не надходило. Третя особа [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02.08.2016р.. (а.с. 7) Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 25.08.2016 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П., де було заведено спадкову справу №100/2016, яку зареєстровано в Спадковому реєстрі 25.08.2016 за №59407333. (а.с. 46) Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.09.1962. (а.с.47) 27.10.1995 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 09.06.2016р.. (а.с.51 ) Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири за [ADDRESS] , та на 1/2 частки будинку [ADDRESS] Згідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Хортицькою районною адміністрацією м. Запоріжжя від 06.01.1999 року квартира за [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 65-66) Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2002 року, посвідченого у нотаріальному порядку, вбачається, що [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , придбала будинок [ADDRESS] , (а.с.61-62). Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (від 20.06.1969 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Статтею 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки вказане нерухоме майно, було придбане [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , відповідно до діючих на той час ст. 22, 28 КпШС та ст.112 ЦК України (ред.. 1963р.) вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, на яке кожен з подружжя мав рівні права та рівні долі у спільній сумісній власності. Отже, після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частина житловий будинок [ADDRESS] , інша 1/2 частина будинку належить відповідачу [PERSON] . Позивач [PERSON] подала до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. заяву про прийняття спадщини, та було заведено спадкову справу №100/2016. (а.с.36-74) 03.04.2017 року, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л.П. винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/2 частину будинку [ADDRESS] та 1/ [ADDRESS] частки квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем до нотаріальної контори не було надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документів підтверджуючих належність майна спадкодавцю. Згідно п. 23постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Таким чином, позивачка [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме, на 1/3 частки квартири за [ADDRESS] , та на 1/2 частки будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не надано документів підтверджуючих належність майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved