Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду з заявою в якій вказала, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Заявник прийняла фактично спадщину після смерті матері, оскільки проживала сумісно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до Болградської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно, заявнику було відмовлено, оскільки в свідоцтві про народження заявника помилково вказано її прізвище рос. «[PERSON]» та прізвище її матері рос. «[PERSON]». В інших документах, а саме в свідоцтві про смерть спадкодавця та державному акті на право приватної власності, зазначено прізвище як «[PERSON]». В зв'язку з виявленими розбіжностями в документах позивач не має можливості оформити спадщину, на підставі чого просив суд встановити факт родинних відносин відповідно до якого [PERSON], яка була зареєстрована та мешкала в [ADDRESS], є матір'ю заявника. На дату розгляду справи представник заявника надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.11.1964 року Лісківським сільським ЗАГС Ізмаїльського району, актовий запис № 38, батьками [PERSON] [INFO] записано [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено в свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 03.11.1984 року Ліськівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 4, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєне прізвище «Монастирська». Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 567, [PERSON] померла [INFO] року. З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 26 грудня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 07.12.2005 р. № 694, вбачається, що «[PERSON] Ніні Полікарпівні» передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.54 гектарів, розташовану на території Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки, виданої 09.10.2015 року Лісківською сільською радою Кілійського району Одеської області № 406, [PERSON] проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та за цією ж адресою з 2014 р. та до дня смерті проживала її мати [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р. Відповідно до будинкової книги будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO] є прописаною за вищезазначеною адресою. З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.02.2016 № 2/6-78, на усний запит [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження, а саме на зміну прізвища батьків з «[PERSON]» на «[PERSON]», вбачається, що вищезазначеним органом [PERSON] запропоновано звернутись до суду за місцем проживання з заявою про встановлення факту родинних відносин. Постановою державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 13.01.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про народження заявника помилково вказано прізвище рос. «[PERSON]» та прізвище її матері рос. «[PERSON]». При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: - родинних відносин між фізичними особами; - перебування фізичної особи на утриманні; - каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; - реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; - проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; - народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; - смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо погоджує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як зазначено в п. 4 .15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, що перешкоджає йому оформити спадщину, задовольняє заяву.

Outcome: approved