Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) третя особа Харківська міська рада про внесення змін до актового запису цивільного стану. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є представником [PERSON] 2009 року народження, [PERSON] 2011 року народження. Батьком вказаних дітей є [PERSON] . У березні 2020 року позивач звернулась до 5 Харківської державної контори щодо оформленням на ім`я вказаних дітей спадщини після померлих [PERSON] та його матері [PERSON] . На вказане звернення отримано відповідь про те, що малолітні діти є двоюрідними онуками [PERSON] по батьківській лінії та не є кровними родичами його матері [PERSON] . Крім того [PERSON] та її син [PERSON] померли протягом однієї доби [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 1220 ЦК України, якщо протягом однієї лоби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Позивач вважає, що малолітні діти [PERSON] 2009 року народження, [PERSON] 2011 року народження є кровними родичами та спадкоємцями померлого [PERSON] , але не можуть спадкувати за його матір`ю [PERSON] , оскільки їх смерть була зареєстрована одним днем і [PERSON] не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Позивач посилається на висновок експерта в рамках кримінального провадження за фактом смерті [PERSON] та [PERSON] , та зазначає, що смерть [PERSON] настала не пізніше 10.00-11.00 години [INFO], а смерть [PERSON] наступила [INFO]. З огляду на це позивачка просить встановити факт, що смерть [PERSON] [INFO] наступила [INFO]. Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) внести зміни до актового запису № 7161 від 15 травня 201року про смерть [PERSON] [INFO] , змінивши дату смерті з [INFO] на [INFO] . 09 березня 2021 року провадження у справі відкрите. У судовому засіданні представниця позивачки наполягала на задоволення позовних вимог. 17 червня 2021 року представниця відповідача надала відзив, де просила розглядати справу за її відсутності. У відзиві зазначено, що відповідач не має заперечень щодо внесення змін до актового запису про смерть. Представниця третьої особи 16 червня 2021 року надала відзив на позов, де просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 09 вересня 2021 року надано пояснення представника третьої особи, де представниця третьої особи просить повністю відмовити у задоволенні позовну. 18 жовтня 2021 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. Вислухавши думку представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ст. 315 ЦГІК України суд розглядає справи про встановлення факту: одинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників. Враховуючи, що встановлення спірного юридичного факту впливає, зокрема на права Харківської міської ради в силу вимог ст. 1277 ЦК України, то належним відповідачем в частині вимог щодо встановлення факту при є відповідні територіальні громади за місцем знаходження майна. Щодо вимоги про зобов`язання внести зміни до актового запису про смерть. Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 12, з огляду на положення статей 1, 3, 17 КАС України з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції. Статтею 49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Згідно до п. п. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Згідно до ч. ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Порядком внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила № 96/5) чітко встановлено процедуру, порядок, строк та підстави внесення змін до актів цивільного стану. Відповідно до пункту 2.6 Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Після внесення змін до актового запису цивільного стану Порядок внесення змін регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (зі змінами, далі- Правила). Відповідно до п.2.5 вищезазначених Правил, внесення змін до актових записів про смерть здійснюється за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України, представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положенням ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України щодо окремих питань спадкування у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. «Ступінь споріднення», тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках. До родичів четвертого ступеня споріднення належать діти рідних племінників та племінниць спадкодавця (двоюрідні онуки та онучки) і рідні браги та сестри його діда та баби (двоюрідні дід та баба). До родичів п`ятого ступеня споріднення - діти його двоюрідних онуків і онучок (двоюрідні правнуки та правнучки), діти його двоюрідних братів та сестер (двоюрідні племінниці та племінники), діти його двоюрідних дідів та бабок (двоюрідні дядьки та тітки). В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Звертаючись до суду позивач [PERSON] зазначає, що її діти відповідно до вимог ЦК України мають право спадкувати за спадкодавцем [PERSON] , посилаючись на лист П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 02.07.2020 року№ 2068/02-14 щодо ступень спорідненості. Однак, вказаний лист нотаріуса не може бути доказом родинних відносин виходячи з наступного. Згідно ст.46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує^ відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Разом з тим, до повноважень нотаріуса, відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» не входить встановлення ступеню родинного зв`язку. Таким чином, чинним законодавством України визначено :перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом (ст. 351 ЦГІК України);предметна юрисдикція спорів, розгляд яких передбачено в порядку цивільного та адміністративного судочинства; порядок проведення державної реєстрації смерті та порядок та підстави для внесення змін до актових записів (Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793);коло осіб, які наділені правом на звернення із заявою про внесення відповідних змін до актового запису; черговість та підстави для приналежності осіб до спадкоємців визначеної черги за законом до спадкування (статті 1261-1265 ЦК України). Враховуючи викладене, суд зазначає про на неналежність до кола осіб, які наділені правом на звернення із заявами до органів ДРАЦ про внесення змін до актового запису позивача [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутні підстави для закликання останніх до спадкоємства, згідно до ст. 1265 ЦК України, у зв`язку з тим, що онуки (правнуки), прабаба, прадід, племінники спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом. Вищезазначені особи є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем, вони спадкують ту частку, яка б йому належала, якби він був живий, а також відсутність підстав для зміни дати смерті, померлої [PERSON] , оскільки згідно лікарського свідоцтва про смерть дата смерті померлої особи зазначено « [INFO] ». Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З огляду на це, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed