Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 110 618,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2020 року відкрито провадження по даний справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2021 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Свої вимоги позивач вмотивовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 21 серпня 1999 року по 21 березня 2006 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що їх донька проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2009 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що відповідач не має на утриманні інших дітей, є працездатною особою, свідомо протягом 13 років ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, жодних грошей не виплачував. Згідно розрахунку заборгованості боржника [PERSON] зі сплати аліментів на утримання нашої неповнолітньої доньки [PERSON] починаючи з 09 жовтня 2008 року загальна сума боргу станом на 30 вересня 2020 року складає 221236 (двісті двадцять одну тисячу двісті тридцять шість) грн. Вказала, що вона погоджується з вказаним розрахунком, а відповідач даний розрахунок не оскаржував. Заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] складає 221 236 (двісті двадцять одну тисячу двісті тридцять шість) грн. Таким чином пеня, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] не може бути більшою ніж 221 236 (двісті двадцять одну тисячу двісті тридцять шість) грн. Відповідно до п.3 ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем А. Кобулія на відповідача [PERSON] було накладено штраф на мою користь у розмірі 110 618 (сто десять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 12.04.2021 року до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що після розірвання шлюбу позивачка із їх донькою самовільно оселилась у його квартирі, де вони мешкають по теперішній час з 2002 року, користуються його рухомим майном, меблями, телевізор, не сплачуючи ні копійки. Вказав, що він дав дитині можливість мешкати у своїй квартирі, користуватись його майном, щоб не змінювати комфортні умови дитини. Вказав, що у нього не має по місцю роботи заробітку та не було матеріальної можливості сплачувати аліменти, він не мав житла, сплачує величезні кредити. Для нього був єдиний варіант-здати своє житло в оренду, на гроші від оренди сплачувати аліменти. Зазначив, що позивач без його згоди на протязі 13 років розпоряджається його житлом, її вимога про стягнення з нього штрафних санкцій являє собою намагання отримати кілька разів оплату за вже отриманий продукт. В судовому засіданні представник позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року по 21 березня 2006 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Батьками зазначені сторони по справі. Рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2009 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 12.01.2009 року та видано виконавчий лист. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.03.2021 року до суду зі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міжрайонного відділу ДВС по Основянському та Слобідському районах м.Харків Східного міжрегіонального управління (м.Харків) надійшли копії матеріалів ВП №18367497, з яких вбачається, що 25.02.2009 року постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ Лобко В.С. відкрито виконавче провадження. 09.11.2020 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника. Судом вбачається, що старшим державним виконавцем А. Кобулія на відповідача [PERSON] було накладено штраф на користь [PERSON] у розмірі 110 618 (сто десять тисяч шістсот вісімнадцять) грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] зі спалити аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] відповідно до виконавчого листа №2-720/09/07 від 02 лютого 2009 року, наданого старшим державним виконавцем А. Кобулія від 29 вересня 2020 року №118451. Згідно розрахунку заборгованості, виданого Східним міжрегіональним управлінням (м.Харків) Міжрайонного відділу ДВС по Основянському та Слобідському районах м.Харків Східного міжрегіонального управління (м.Харків) від 15.07.2021 року [PERSON] станом на 01.07.2021 року має заборгованість по аліментам у розмірі 138 639,76 грн. Звертаючись з позовом до суду, позивачка стверджує, що відповідач не сплачує аліменти та існує заборгованість по сплаті аліментів, розрахувала заборгованість по пені за період з 2008 року по 2020 рік у розмірі 221236,00 грн. При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Сума пені за прострочення сплати аліментів обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.» В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %». Сума пені за прострочення сплати аліментів розрахована позивачкою за період з 2008 року по 2020 рік і складає 221 236,00 грн. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Судом вбачається, що старшим державним виконавцем А. Кобулія на відповідача [PERSON] було накладено штраф на користь [PERSON] у розмірі 110 618 (сто десять тисяч шістсот вісімнадцять) грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] зі спалити аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] відповідно до виконавчого листа №2-720/09/07 від 02 лютого 2009 року, наданого старшим державним виконавцем А. Кобулія від 29 вересня 2020 року №118451. Враховуючи викладене, позивач в позовній заяві просить стягнути суму пені, що дорівнює за її розрахунком різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання і становить 110 618,00 грн. З даною сумою суд погоджується та визначає суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 110618,00 грн. Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментах, та вважає за можливе позов задовольнити. Судові витрати вирішити у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved