Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначила, що 22.11.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 708. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Шлюбні відносини припинені в 2017 році у звязку з втратою почуття взаємної любові та поваги, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони більше 1 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про майно не має. До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Москалець». Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позов не надав. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 листопада 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 708 (а.с.4). Від сумісного проживання у них народилась дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серія І-ЖС №274391 від 27.01.2015 р. /видане повторно/ (а.с.5). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини, несумісності характерів. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з 2017 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Спору про розподіл сумісного майна у сторін немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved