Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на утримання непрацездатної дружини, в якій вказала, що з 16.02.2018 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З початку 2020 року відповідач фактично припинив надавати позивачу матеріальну допомогу для утримання родини, та майже весь час знаходиться у відрядженні. [PERSON] не працює, знаходиться в декретній відпустці та позбавлена можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. Відповідач працює військовослужбовцем ЗСУ має стабільний дохід, спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дружині, однак не бажає цього робити. На підставі чого позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі одна тисяча гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною три річного віку. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи буз його участі, позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав: Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину, яка мешкає разом з позивачкою (а.с. 8-10). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що згідно зі ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно зі ст. 84 ч. 2 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачає право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 6 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивачка здійснює догляд за дитиною віком до трьох років, відповідач фізично здоровий, має стабільний дохід і може сплачувати аліменти на утримання дружини, надав заяву про визнання позову. За таких обставин суд дійшов висновку, що вищевикладене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved