Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років та судовий витрат. Ухвалою від 15 березня 2021 року провадження у справі було відкрито, справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання було призначено на 12 квітня 2021 року о 09 годині 30 хвилин. Але у зв`язку з клопотанням позивача справу було відкладено на 07 травня 2021 року на 09 годину 15 хвилин. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримала. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників спору. Позиція позивача полягала у тому, що у неї з відповідачем є спільна дитина, яка досягла повноліття, але у зв`язку із тим, що дитина продовжує навчання у навчальному закладі, на денній формі навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, але відповідач, який має можливість надавати таку допомогу, добровільно її не здійснює. І тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Встановлені судом обставини. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] , з 07 лютого 2020 року перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 6). Під час перебування ними у шлюбі, [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , про що свідчить надана позивачкою копія свідоцтва про народження, в якому в графі батьки, батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.7). [PERSON] , проживає разом з матір`ю: [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Встановлені судом правовідносини. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в яких позивач та відповідач виступають у якості батьків, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як матері дитини, з якою вона проживає, на утримання (аліменти) від відповідача, як батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Оцінка суду щодо права позивачки. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади регулювання шлюбу та сім`ї. Так, з огляду на положення частини першої статті 1 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), саме цей кодекс визначає особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя. Згідно положень частин перших статті 75 і 77 СК України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, у натуральній формі або грошовій за їхньою згодою. Застосовуючи метод системного аналізу норм права, з огляду на положення глави 9 СК України, саме норма статті 84 цієї глави встановлює умови виникнення права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Так, положеннями частини другої статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, згідно з частинами 4 і 6 цієї ж статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища чи розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, зважаючи на зміст вказаних норм матеріального права та те, що спільна дитина позивача і відповідача на дату розгляду справи не досягла повних трьох років і проживає разом із матір`ю, яка є дружиною відповідача, і який є працездатним (оскільки відомостей про те, що він не є працездатним, в матеріалах справи немає), отже може забезпечувати себе роботою самостійно, а тому може надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідач не вчиняючи дій з утримання своєї колишньої дружини у грошовій та/або натуральній формі, порушує її право на утримання до досягнення дитиною, яка проживає разом із матір`ю, трьох років. Вказаного висновку, суд дійшов враховуючи обґрунтованість вимоги заявниці та відсутність в матеріалах справи належних, достовірних та допустимих доказів, які б доводили зворотне, зокрема: здійснення відповідачем утримання своєї дружини у грошовій та/або натуральній формі; неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. З огляду на це, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача на утримання (аліменти), як матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частин 2 статті 77, частин перших статей 79 і 80 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються, як правило, у грошовій формі (у частці від доходу і/або у твердій грошовій сумі) від дня подання позовної заяви та підлягають сплаті щомісячно. Тому, суд вважає матеріально-правову вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В силу положень пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивач звільнений від сплати судового збору, то в силу положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави, стягненню він не підлягає. Таким чином,

Outcome: approved