Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON] на користь [PERSON]. Позов мотивовано тим, що заповідаючи своє майно на користь відповідача, [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення по суті спору. Відповідач, його представник і третя особа під час судового розгляду проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали свідчення про відомі їм обставини, що стосуються предмету спору. Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. 18 липня 2012 року помер дядька позивача, [PERSON]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] заповів все своє майно позивачу у справі, склавши заповіт від 24.04.2008 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Сімферопольського районного нотаріального округу Автономної Республіки Крим [PERSON] Цей заповіт було скасовано наступним заповітом, складеним [PERSON] 05.05.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Сімферопольського районного нотаріального округу Автономної Республіки Крим [PERSON], яким він заповів усе своє майно [PERSON], відповідачу у цій справі. У справі проведено амбулаторну комплексну посмертну психолого-психіатричну експертизу, згідно із висновком від 15.11.2013 року №845 [PERSON] на момент складання заповіту 05.05.2011 року хворів на важкий психічний розлад (слабоумство) – психічними і поведінковими розладами в результаті вживання алкоголю, стан деменції; за своїм психічним станом [PERSON] на момент складання заповіту 05.05.2011 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновок експерта знаходяться у логічному і послідовному зв’язку із даними дослідженої медичної документації, показаннями свідків, допитаних під час судового розгляду, обґрунтованих підстав піддавати сумніву правильність цих висновків сторонами не наведено і судом не встановлено. Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті – за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частиною другою статті 1256 ЦК України встановлено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В ході судового розгляду здобуто належні докази того, що заповідач [PERSON] у момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому заявлені вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача всі документально підтверджені судові витрати (458,80 грн.).

Outcome: approved