overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Куликівського району Чернігівської області. Просить кошти, сплачені нею як судовій збір, стягнути на її користь з відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 26.02.2000 року нею з відповідачем був зареєстрований шлюб. 30.03.2001 року вони отримали право власності на житловий будинок [ADDRESS] Чернігівської області, на підставі договору купівлі-продажу. За вищевказаною адресою вони з відповідачем зареєстровані та проживали з 06.06.2001 року. Рішенням Куликівського районного суду від 10.11.2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] Від шлюбу з відповідачем вона має доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач свою ? частину будинку, на підставі договору дарування від 19.12.2011 року, подарував їхній дочці [PERSON]. За місцем реєстрації житловим приміщенням відповідач не користується, не приймає участі в матеріальних витратах, пов'язаних з утриманням даного житла, не сплачує комунальні платежі, не виконує роботи по господарству. У зв'язку з тим, що розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, нею сплачуються комунальні послуги за фактично не проживаючого [PERSON], що прямим чином впливає на її матеріальний стан. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку відмовився, а тому вирішення цього питання можливе лише в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач добровільно виїхав зі спірного будинку після розірвання шлюбу. Реєстрація відповідача у спірному будинку порушує права позивачки як власниці цього будинку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що він дійсно, одразу після розлучення з позивачкою, виїхав із спірного будинку. Належну йому ? частину спірного будинку він у грудні 2011 року подарував дочці. Наслідки визнання позову йому відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Заслухавши позивачку, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач його повністю визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, визнання відповідачем позову є підставою для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №105 будинку №3 по вул.Шевченка в м.Ізмаїла Одеської області, мотивуючи тим, що відповідач є колишнім власником квартири, кілька років за цією адресою не проживає, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява, якою позовні вимоги підтримує, проти прийняття заочного рішення не заперечує, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджено документально, про причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Представник Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що квартира №105 за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Шевченка, 3 належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2014 року серії НАЕ №926636, укладеного між [PERSON], діючою в інтересах [PERSON] та [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2014 року №28849243. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено довідкою від 23.09.2015 року №14427, наданою Ізмаїльським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та домовою книгою. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Однією з підстав припинення права власності, передбачених ч.1 ст.346 ЦК України, є відчуження власником свого майна. Уклавши договір купівлі-продажу квартири від 13.10.2014 року з позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] як колишній власник втратив право користування вказаним житлом. У відповідності до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право на ? частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] та право на 9/20 частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОТОКОР» (код ЄДРПОУ 19160545). В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] є її сином і після смерті чоловіка - [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] та частку у статутному фонді ТзОВ «ФОТОКОР». Шлюб між нею і [PERSON] було розірвано 15.04.2003 року, а [INFO] [PERSON] помер. У зв'язку з тим, що шлюб між ними розірвано, позивач не мала права на спадкування після смерті [PERSON], однак майно було їх спільною сумісною власністю. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи видно, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], його син [PERSON] прийняв спадкове майно, зокрема квартиру [ADDRESS] та частки у статутному фонді ТзОВ «ФОТОКОР», що стверджується свідоцтвами про право на спадщину /а.с.39,40/. Також, з матеріалів справи видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 15.04.2003 року /а.с.5/. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009р. роз'яснено, що разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач визнав позов повністю та просить задоволити, що не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, так як єдиним власником спірного майна є [PERSON], а також таке визнання позову не суперечить закону, оскільки вказане майно було набуте померлим за час перебування у шлюбі з [PERSON], тобто є їх спільною сумісною власністю. За таких обставин, суд вважає позов є цілком обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його такими, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона є власником ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована 18.10.1995 року. ? частина належить позивачці, решта ? частини належить синам позивачкеи та колишньому чоловікові. В даній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та відповідач [PERSON], [INFO], якиий був пасинком старшого сина [PERSON], що підтверджується довідкою Піщанської сільської ради. Позивач вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим порушує його права власника квартири, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. \~ \~ \~ \~Позивач подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від18.10.1995 року за позивачкою зареєстрована ? частина квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6). Довідкою Піщанської сільської ради підтверджується факт реєстрації [PERSON], [INFO] в квартирі позивачки ( а.с.7). Актом обстеження домоволодіння від 27.05.2018 року депутатом Піщанської сільської ради [PERSON] підтверджується факт реєстрації відповідача з 1997 року, проте жодного дня він в квартирі фактично не проживав ( а.с.8). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача, не проживає в квартирі позивача з 1997 року, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо користування житлом він з позивачкою не укладав, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника квартири. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати право власності на земельні ділянки розміром 0,66 га та 1,27 га. для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 31 грудня 2003 року , які знаходяться на території Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. [PERSON] заявою від 06.03.2015 року позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] заявою від 06.03.2015 року позовні вимоги визнала, просить справу розглядати у її відсутність. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15 березня 1994 року [PERSON] склав заповіт, яким розпорядився на користь позивачки усім належним йому майном на випадок своєї смерті. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11 серпня 2000 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яку [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняла, оскільки проживала разом з заповідачем на час його смерті, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Кричильської сільської ради . До об»єму спадкового майна заповідача відноситься його право власності на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,93 га про що засвідчує державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 31 грудня 2003 року. 11.12.2012 року [PERSON] звернулась з заявою про оформлення спадщини на дані земельні ділянки до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, державний нотаріус постановою від 10.02.2015 року відмовив у видачі свідоцтва про право на земельні ділянки, як об»єкти спадщини, оскільки відсутня технічна документація про нормативну грошову оцінку даних земельних ділянок. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Сарненському районі Рівненської області №02.06913 від 03.10.2014 року відомості про земельну ділянку, яка належала громадянину [PERSON] в національній кадастровій системі Державного земельного кадастру відсутні. Відповідно до пункту 2 Додатку 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 №835 інформація про нормативну грошову оцінку надається у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При паюванні земель нормативна грошова оцінка визначалась як складова проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у межах сільської ради і не є окремою технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Даним листом повідомляється , що станом на 01.01.2015 року вартість земельної частки (паю) бувшого КСП «Кричильське» становить 22678,04 грн. Суд приходить до висновку, що є підстави визнання права власності на земельні ділянки за заповітом за [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про збільшення аліментів в твердій грошовій сумі, стягуваних з нього щомісячно на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. стягуються з батька дитини на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2013 року. Однак на даний час аліментів у вказаному розмірі недостатньо для забезпечення належних умов виховання дочки, оскільки ціни на продукти харчування, одяг та інші предмети значно збільшились. Тому вона, будучи стурбованою за належне виховання дитини, вирішила звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, враховуючи також зміни у сімейному законодавстві, якими передбачено, що розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Виходячи з вказаного, позивач просить стягувати з батька дитини аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2018 року позовні вимоги позивачки до [PERSON] задоволено частково, суд вирішив стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], щомісячно, аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 11.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, у даному рішенні судом не уточнено, в якій сумі та на чию користь з сторін стягнути судові витрати. Згідно п.1 ч.1 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На основі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що від подружнього життя у них є дочка [PERSON] - [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від заробітку відповідача до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, виходяи із мотивів, вказаних у позовній заяві. Відповідачв в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. від свого доходу. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як убачається із копії свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 15.07.2003 року, актовий запис № 3007. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] [PERSON] являється батьком [PERSON]. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Задоволення позову, на підставі ст. 88 та 367 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти в частці від заробітку (доходу) на утримання їх дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час перебування в шлюбних стосунках з відповідачем була народжена дочка. Вона проживає з дитиною окремо від відповідача, оскільки сім`я розпалась. Батько не виконує батьківських обов`язків, передбачених сімейним законодавством України, щодо утримання своєї дитини, мотивуючи це тим, що він непрацевлаштований. Вона особисто має незначні грошові надходження, за рахунок яких неможливо належно виховувати їх малолітню дочку, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, і проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що під час перебування позивача в шлюбних стосунках з відповідачем 10.08.2001 року народилась їх дочка [PERSON]. Позивач проживає окремо від відповідача разом з малолітньою дочкою, оскільки сім`я розпалась. Позивачем заявлено прохання про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача щомісячно на потреби утримання їх малолітньої дочки. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved