Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з відповідачем з 14 жовтня 2006 року вона перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають на даний час з позивачкою. З 29.01.2020 фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спільне життя з відповідачем не склалось, через протилежні погляди на сім`ю, виховання дітей, через, що фактично між ними шлюбні відносини припинись. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.10.2006 року Виконкомом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 14.10.2006 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 05.08.2008 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 640) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 07.02.2013 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 113). Судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та вона не бажає примирення з відповідачем, спорів щодо поділу майна та щодо порядку виховання і утримання дитини між заявниками немає. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1710413501.1 від 19.05.2020 у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 420,40 грн.

Outcome: approved