Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за прострочення сплати аліментів у розмірі 12436,35 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12436,35 грн. В обґрунтування позову зазначила, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2019 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання їх спільної дитини. Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення перебуває на виконанні Краснокутського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Розмір заборгованості, визначений виконавцем, відповідачем не оскаржувався. Починаючи з 07.01.2019 відповідачем сплата аліментів проводилась у неповному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12436,35 грн., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка видана виконавцем на вимогу позивача. Позивачем було складено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, починаючи з 07.01.2019 та становить 23256,85 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. 20.08.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилався на те, що у нього є ще двоє малолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований. 11.08.2021 остаточна заборгованість по аліментам була сплачена та навіть виникла переплата. Таким чином, вважає, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, а тому підстав про стягнення з нього пені відсутні. 25.08.2021 від позивача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відзив, у якому на задоволенні позову наполягала та зазначила, що факт наявності інших дітей не може слугувати підставою для ухилення від своїх обов`язків перед дитиною, звільнення або зменшення пені по аліментах. 10.09.2021 від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення, у яких він зазначив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з його сином. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 22.11.2011, актовий запис № 1374. Загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.06.2021 згідно з судовим наказом № 643/11046/19, виданим 02.09.2019 Московського районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цією заявою, тобто з 12.07.2019 і до повноліття дитини, становить 12436,36 грн. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11.08.2021 відповідно до судового наказу № 643/11046/19, виданим 02.09.2019 Московського районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цією заявою, тобто з 12.07.2019 і до повноліття дитини, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.08.2021 відсутня, переплата складає 39,65 грн. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 2 зазначеної статті, визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св. 17. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Враховуючи те, що спір щодо розміру заборгованості щодо сторонами у справі відсутній та на час розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів взагалі відсутня, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів. Далі, оскільки судом встановлено наявність заборгованості по аліментам на час звернення до суду з позовом, враховуючи викладені обставини, яким відповідають правовідносини щодо права отримувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що в цієї частині позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді стягнення неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Неустойка стягується з особи, яка винна у простроченні сплати аліментів. При розгляді справи суд виходить із презумпції вини платника аліментів. Відповідно до ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Так, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені ) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Заяв та клопотань про зменшення розміру неустойки аліментів з боку відповідача суду не надано. Проте відповідач просив взагалі звільнити його від сплати пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, оскільки він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2021, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2019, та дружину [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2021, офіційно не працевлаштований та не має постійного місця роботи. Суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей та відсутність роботи, не є підставою для звільнення [PERSON] від сплати пені за прострочення сплати ним аліментів на утримання неповнолітнього сина. Перевіривши зазначений в позовній заяві розрахунок суми пені, з урахуванням всіх обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.07.2021, вбачається що [PERSON] не сплачував в повному обсязі аліменти з липня 2019 року, позивачем в позовній заяві зазначений розрахунок пені згідно заборгованості, що утворилась до червня 2021 у розмірі 23256,85 грн. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у вищезазначеному розмірі, виходячи з розрахунку заборгованості пені, наданої позивачем, яка міститься в матеріалах справи, але не більше ніж 100 відсотків заборгованості, тобто 12436,35 грн. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача суд стягує понесені судові витрати на загальну суму 908,00 грн. на користь держави.

Outcome: partial