Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.07.2010р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Подружні стосунки не підтримують через несумісність характерів, часті сварки та суперечки, що призвело до втрати почуття любові та поваги, тому просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на « [PERSON] ». Вказує також, що добровільної згоди із відповідачем щодо утримання дитини вони не дійшли, відповідач працює не офіційно, займається наданням послуг по перевезенню будівельних матеріалів, має у власності вантажні автомобілі та спецтехніку, інших утриманців не має, тому просила стягнути аліменти у розмірі по 3000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Також, просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати: 84,80 гривень сплаченого судового збору та 2000 гривень витрат на правничу допомогу. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві на позовну заяву заявлені вимоги визнав частково, стосовно розміру аліментів просив стягнути по 1500 гривень, оскільки поживає в будинку батьків, які знаходяться на його утримання, батьки є пенсіонерами та отримують мізерну пенсію, субсидії не отримують, він вимушений їм допомагати. Він має екскаватор, 1991р.в., але роботи взимку взагалі немає. Просив не стягувати з нього судові витрати, оскільки він також поніс витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1500 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволення, вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 18.07.2010р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із матір`ю. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи такі принципи як добровільність шлюбу та неприпустимість примушування до шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині заявлених вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиню п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України \~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої\~ статті 155 СК України \~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України \~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України \~розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» \~у 2020 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки дитина проживає із матір`ю, а відповідач є батьком дитини і на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України \~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом не встановлено, що відповідач має сталий заробіток, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене,\~з урахуванням\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та\~розміру \~ мінімальної\~заробітної плати,\~з урахуванням\~ потреб\~дітей \~ відповідно\~ до\~ \~віку,\~ а\~ також\~ враховуючи\~принцип рівної\~участі батьків\~у матеріальному\~забезпеченні дитини,\~розмір аліментів\~слід визначити\~у \~розмірі по\~1500\~гривень щомісячно,\~ \~до \~досягнення \~дитиною повноліття,\~ і такий розмір аліментів не буде меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 15.10.2020р. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~ \~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати,\~зокрема,\~ на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. За вимогу про розірвання шлюбу позивачем сплачений судовий збір у сумі 840,80 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на її користь. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат надано: договір № 47 від 06.10.2020р. про надання правничої допомоги, розрахунок витрат та квитанцію № 11/2020 від 30.11.2020р. на суму 2000 гривень. Відповідачем на підтвердження понесених на правничу допомогу витрат належних доказів не надано. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 24, 105, 110, 112, 141, 150, 155, 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial