Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира [ADDRESS], розташована на 1 - му поверсі ІІ - о поверхового будинку, складається із 2 - х житлових кімнат, кожна із яких площею11, 6 кв м, 17, 6 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими. Вказана квартира знаходиться у спільній частковій власності її та відповідачки [PERSON] в порядку спадкування, за яким вона володіє ? часткою, а [PERSON] - ?, інші відповідачі - [PERSON], [PERSON] не є її співвласниками, а лише зареєстрованими особами, з яких лише [PERSON] проживає на постійній основі в квартирі. Оскільки [PERSON] є особою похилого віку ([INFO]) вона не завжди відкриває їй двері до квартири, а особистих ключів від вхідних дверей у неї немає, при цьому вона є тяжко хворою особою, інвалідом з дитинства довічно, перенесла складну хворобу, іншого власного житла окрім вказаної частки в спірній квартирі вона не має, тому просить визначити порядок користування квартирою відповідно до якого виділити їй у користування ізольовану кімнату жилою площею 11, 6 кв м (меншу кімнату), а відповідачам, з урахуванням того, що лише одна із них є співвласницею житла, й лише одна проживання в квартирі як зареєстрована особа - ізольовану кімнату жилою площею 17, 6 кв м (більшу кімнату); підсобні/допоміжні приміщення та приміщення побутового/загального користування залишити у спільному користуванні співвласників/мешканців квартири. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2015 року (а.с.54-57), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 15 грудня 2015 року (а.с.44), позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності вказаного відповідача, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], розташована на 1 - му поверсі ІІ - о поверхового будинку, складається із 2 - х житлових кімнат, кожна із яких площею 11, 6 кв м, 17, 6 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими (а.с.7-8). Вказана квартира знаходиться у спільній частковій власності позивачки та відповідачки [PERSON] в порядку спадкування (а.с.9-11), за яким позивачка володіє ? часткою, а [PERSON] - ?, інші відповідачі - [PERSON], [PERSON] не є її співвласниками, а лише зареєстрованими особами, з яких лише [PERSON] проживає на постійній основі в квартирі. Оскільки [PERSON] є особою похилого віку ([INFO]) позивачка не завжди відкриває позивачці двері до квартири, а особистих ключів від вхідних дверей у неї немає, а тому не має вільного доступу до власного житла. Між сторонами, які перебувають у родинних відносинах, виникають конфлікти з приводу користування житлом, вирішити які вони в позасудовому порядку не можуть. Позивачка є тяжко хворою особою, інвалідом з дитинства довічно, перенесла складну онкологічну хворобу (а.с.6), іншого власного житла окрім вказаної частки в спірній квартирі вона не має, тому суд зважаючи на встановлені правовідносини, стан здоров»я позивача, її частку у праві власності на квартиру, вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою відповідно до якого виділити позивачці у користування ізольовану кімнату жилою площею 11, 6 кв м (меншу кімнату), а відповідачам, з урахуванням того, що лише одна із них є співвласницею житла ([PERSON].), й лише одна проживання в квартирі як зареєстрована особа ([PERSON]) - ізольовану кімнату жилою площею 17, 6 кв м (більшу кімнату). Згідно довідки форми № 3 в спірній квартирі зареєстровані три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7), в дійсності проживає лише [PERSON] й претендує на проживання позивачка. Відповідно до припису ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а відповідно до ч.3 вказаної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з роз»ясненнями Верховного Суду України, викладеними в п. 14 постанови Пленуму від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами, квартира, яка є спільною сумісною власність чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки згідно даних правовідносин сторони /[PERSON], [PERSON]./ не домовились про порядок користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, даний спір підлягає вирішенню судом. Як вбачається із даних правовідносин ідеальна доля (жила площа) для позивачки як співвласника квартири (2 особи, 2 частки (1/4 та 3/4) становить 7, 3 кв м (29, 2 кв м : 4 = 7, 3). Враховуючи розмір ідеальної долі позивача, її частка майна в квартирі складає 7, 3 кв м, якій відповідає кімната розміром 11, 6 кв м, що на 4, 3 м кв м більше від її ідеальної частки, частка відповідачки [PERSON] - ? складає 21, 9 кв м, й з метою уникнення конфліктних ситуацій в родині, враховуючи пріоритетне право власника на житло, суд приходить до висновку, що встановлення такого порядку користування квартирою не порушуватиме ані житлові права їх співвласників, ні майнові права, оскільки питання про встановлення порядку користування квартирою не впливає на майнові права їх співвласників. Враховуючи те, що дві особи в спірній квартирі проживають не будучи її власниками/співвласниками, а лише зареєстрованими мешканцями, суд в пріоритет ставить право власника на житло над правом користування житлом члена сім»ї власника згідно спірних правовідносин (ч.1 ст. 405 ЦК України). На підставі вищевикладеного, ст. 358, ст. ст. 355, 357, ч.1 ст. 405 ЦК України, з урахуванням п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами,

Outcome: approved