Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. 8 Березня, б.24, м. Дергачі, Харківська область в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову посилається на те, що житловий будинок за адресою: вул. 8 Березня, б.24, м. Дергачі, Харківська область зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1964 року, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області, за реєстровим №3305. [PERSON] та [PERSON] її батьки. [PERSON] помер 25.09.1981 року. [PERSON] після смерті чоловіка прийняла спадщину фактично, проживаючи у зазначеному будинку. Вона весь час проживала та проживає у спірному будинку, але була зареєстрована за іншою адресою, тому після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась. В судове засідання позивач не зявилась, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міська рада Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, доходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Житловий будинок за адресою: вул. 8 Березня, б.24, м. Дергачі, Харківська область зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1964 року, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області, за реєстровим №3305 (а.с. 6-8). Позивач [PERSON] зазначає, що вона - донька [PERSON] та [PERSON], тобто є спадкоємицею першої черги. [PERSON] помер 25.09.1981 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. 8 Березня, б.24, м. Дергачі, Харківська область. З матеріалів справи вбачається, що дружина [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину фактично, до нотаріальної контори з заявою про прийняття або відмови від прийняття спадщини не зверталася (а.с.45-47). 28.04.1999 року померла [PERSON] (а.с.9). На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала у спадковому будинку за адресою: вул. 8 Березня, б.24, м. Дергачі, Харківська область та продовжує проживати. Зазначений факт підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], актом депутата [PERSON] міської ради від 19.06.2015 року (а.с.15). На момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР, відповідно до п.1 ч.1 ст.549 якого спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин позивач може звернутись до суду з позовом про визнання права власності саме з цієї підстави. В даному випадку положення ч.1 ст.344 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки, як вказує позивачка і вбачається з матеріалів справи, вона не заволоділа чужим майном, а вступила в спадщину фактично. На підставі зазначеного, суд доходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту права є неналежним, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed