Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заяву тим, що сторони 17 червня 2011 року зареєстрували шлюб у Вичівській сільській раді Зарічненського району Рівненської області, актовий запис №13. Під час шлюбу у сторін народилися спільні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через втрату почуття довіри, турботи, взаємної допомоги і підтримки, як засад побудови сімейних відносин та реальності сім`ї, що переконало позивачку у неможливості зберегти сім`ю. Таким чином вона просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву у якій просила позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату час та місце його проведенн яповідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, що за змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року сторонам надавався строк на примирення тривалістю три місяці, проте після його закіенчення примирення не досягнуто. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, дійшов переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданного 17 червня 2011 року, Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 13. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між ними набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У сторін втрачено почуття довіри та любові, що є основою побудови шлюбних відносин та суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Спору щодо визначення місця проживання дітей, щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб, про що вказала у поданій заяві від 23 червня 2020 року. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved