Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить визнати за нею в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON], яка померла 06.02.2014 року, право власності на 7/8 часток житлового будинку № 11 по вул. Жовтневій в с. Українка Малинського району Житомирської області. Представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач після смерті своєї матері за заповітом успадкувала житловий будинок № 11 по вул. Жовтневій в с. Українка Малинського району Житомирської області. Однак відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають право на обов?язкову частку у спадщині, а тому позивач має право успадкувати 7/8 часток вищевказаного будинку. Вона подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, але нотаріус їй відмовила з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на цей будинок. У зв?язку з цим просить позов задовольнити. Відповідачі позов не визнали та пояснили, що будинок повинен належати їм та позивачу в рівних частках, а тому просять в позові відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2014 року в м. Малині Житомирської області померла [PERSON] (а.с. 9), яка була матір?ю позивача та відповідачів (а.с. 6, 11, 13-16, 24, 26). На випадок своєї смерті все своє майно [PERSON] за повідала дочці [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] позивач та відповідачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (а.с. 23-37). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно з абзацом 17 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на день смерті [PERSON] непрацездатними громадянами були - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 26 цього з Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки [INFO] і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. Відповідач [PERSON] на день смерті матері [PERSON] досягла 60 років, а відповідач [PERSON] народилась 16.03.1954 року (тобто до 30.09.1956 року) і на день смерті матері [PERSON] досягла 59 років. Таким чином вони мають право на обов?язкову частку у спадщині. За законом позивач та відповідачі мали б право спадкувати по 1/3 частки спадкового майна кожен. Половина цієї частки становить 1/6 частку, а тому кожен з позивачів має право на обов?язкову частку у розмірі 1/6 частки спадкового майна. Позивач відповідно має право на 2/3 частки спадкового майна. Оскільки позивач та відповідачі подали заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері, то вони стали власниками її майна. Згідно довідки Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області (а.с. 10), рішення виконавчого комітету Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області (а.с. 11) та технічного паспорту на будинок (а.с. 42-43) померлій [PERSON] належав на праві власності будинок № 11 по вул. Жовтневій в с. Українка Малинського району Житомирської області. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадщину на будинок, оскільки на нього не зареєстроване право власності та відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 8). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки право власності позивача на частку будинку іншими особами не визнається, а підтвердити це право власності документально вона не може, то суд визнає за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку № 11 по вул. Жовтневій в с. Українка Малинського району Житомирської області. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial