Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час, вони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбних відносин, вона вважає, є те що відповідач проживає за іншою адресою, не цікавиться сім'єю, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На цьому грунті у них склались неприязні стосунки, що в свою чергу привели до розриву шлюбних відносин. Неодноразові її спроби зберегти сім'ю ніяких результатів не дали. Відповідач ніяк не проявляє навіть елементарного інтересу до дитини. Таким чином їхня сім'я фактично припинила своє існування. Вона переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам сім'ї. Вона сама не може в повній мірі матеріально забезпечити сім'ю, так як не працює. Кошти на утримання дитини в основному надаються її батьками. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Відповідач має постійне місце роботи . Інших дітей не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у встановлений законом строк, однак до початку розгляду справи по суті подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила шлюб розірвати, дитину залишити на її вихованні та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 25% його доходів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що згоден на розірвання шлюбу та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 25%. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 02 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1184, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.09.2011 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Викладені позивачкою обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків внаслідок проживання відповідача за іншою адресою та неможливості збереження сім'ї, що суперечать інтересам позивачки, відповідачем не заперечені. Обставин щодо вагітності позивачки чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено. Враховуючи наведене, а також те, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Також, судом встановлено, що від спільного проживання в шлюбі сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №2544. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обов'язок є рівним як для матері, так і для батька. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved