Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17 вересня 2005 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з початком проведення антитерористичної операції та постійними обстрілами, позивачка та дитина були вимушені виїхати з постійного місця проживання (з окупованої території) в м. Першотравенськ. Відповідач відмовився виїжджати разом з ними. Починаючи з липня 2015 року разом не проживають. У зв'язку з цим сімейне життя тільки погіршувалося, що призвело до фактичного припинення відносин. Кожен з них має протилежні погляди на сім'ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та у позивачки, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, сімейне життя не склалося. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного 17 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька по актовому запису №735 від 17 вересня 2005 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, після розірвання просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька 17 вересня 2005 року [PERSON], [INFO], уродженець м.Красний Луч, Луганської області, та [PERSON], [INFO], уродженка м.Дніпропетровськ, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №735 у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м.Донецька підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved