Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20.11.1996 року. Від спільного подружнього життя народилося троє дітей: дочка [PERSON] 12 грудня 1996 року, дочка [PERSON] 02 березня 1999 року та син [PERSON] 27 квітня 2001 року. Причиною розпаду сім'ї є те, що з відповідачем вони є люди різних характерів, з різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння між ними. Відповідач зловживає спиртними напоями і систематично влаштовує сімейні сварки, через це подальше спільне життя з відпоіідачем стаоо неможливим і шлюбні стосунки є фактично припинені. Вважає що шлюб носить лише формальний характер і суперечить їхнім інтересам. Переконана, що сімя розпалась остаточно і збереження її неможливе. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд відповідно до ст. ст. 224 ч.1 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 001899 вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 20.11.1996 року. У шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON] 12 грудня 1996 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1 -ЕГ № 304873, дочка [PERSON] 02 березня 1999 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1 -ЕГ № 039169 та син [PERSON] 27 квітня 2001 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1 -ЕГ №070993 . Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи встановлено, що сторони фактичним подружнім життям не проживають, згідні на розірвання шлюбу, намірів зберегти сім'ю не мають. Ці обставини свідчать про те, що сімя сторін розпалась, підстав для збереження шлюбу немає, а тому його слід розірвати. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, ч. 4 цієї статті. За таких обставин суд не має права зобовязати позивача зберегти сімю, оскільки вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, намірів зберегти сім'ю не має, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved