Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Комунального закладу «Городнянський ліцей № 1» Городнянської міської ради Чернігівської області та просить встановити факт того, що наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» по Городнянській ЗОШ І ступеня в частині визначення періоду її відпустки з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року є таким, що грубо порушує її право як ветерана праці на щорічну відпустку за її бажанням в зручний для неї час. Також позивач просить встановити факт того, що наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» по Городнянській ЗОШ І ступеня в частині перенесення її відпустки на інший період ніж це визначено графіком відпусток на 2017 рік, який затверджено наказом по школі № 04 від 05.01.2017 року, без її згоди, порушує порядок перенесення відпустки встановлений ч. 2 ст. 80 КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про відпустки». З позовної заяви виходить, що [PERSON] є ветераном праці, що підтверджується відповідним посвідченням серії АІІІ № 792926, яке є безтерміновим і діє на всій території України. Остання як ветеран праці має право на щорічну відпустку за її бажанням у зручний для неї час. Законодавчо дане право встановлено п. 7 ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки», п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Всупереч вказаним нормам Закону в 2017 році, під час роботи позивача в Городнянській ЗОШ І ступеня, їй не було надано щорічну відпуску за її бажанням в зручний для неї час. Так, наказом № 19 від 17.05.2017 року по Городнянській ЗОШ І ступеня було визначено період відпустки [PERSON] з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року, що абсолютно не відповідало її бажанню і не було для неї зручним часом. Цим допущено грубе порушення права ветерана на щорічну відпустку за його бажанням в зручний для його час. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 27.11.2018 року, яке набрало законної сили, винесеним по справі № 732/728/18, було встановлено факт того, що наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» в частині зазначення про визначення періоду відпустки [PERSON] з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року відповідно до Закону України «Про відпустки», згідно графіку відпусток на 2017 рік та на підставі особистої заяви - не відповідає дійсності. Крім того, наказом № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» перенесено термін відпустки позивача на інший термін ніж це визначено графіком відпусток на 2017 рік, який затверджено наказом по школі № 04 від 05.01.2017 року, без її згоди, чим порушено законодавчо встановлений порядок надання та перенесення відпустки ( ч. 4 ст. 79, ч 2 ст. 80 КЗпП України, ст. 10, 11 Закону України «Про відпустки» ). Виходячи з положень Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», позивач посилається на те, що встановлення відповідних юридичних фактів має для неї юридичне значення, оскільки з їх встановленням пов`язана можливість захисту та реалізація права ветерана в частині отримання відпустки за бажанням в зручний час та реалізація права на відпочинок та заробітну плату. На підставі вищевикладеного та посилаючись на те, що з приводу встановлення вказаних фактів виникає спір про право, [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 жовтня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності від 12.07.2018 року, заявлені позивачем позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Підтвердив обставини, які викладені у пред`явленому позові та посилаючись на ці обставини обґрунтовував заявлений позов. Представник відповідача директор Комунального закладу «Городнянський ліцей № 1» Городнянської міської ради Чернігівської області Федоренко М.П. у судовому засіданні пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Зазначив, що на даний час КЗ «Городнянський ліцей № 1» є правонаступником Городнянської ЗОШ І ст.. Звернув увагу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року, яке пройшло апеляційну та касаційну інстанції, і постановою Верховного Суду від 11.04.2019 року було залишено без змін. При цьому суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 19 від 17.05.2017 року в частині надання відпустки позивачу та відмовив у задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю. Вимоги, які позивачем заявлені для розгляду у даному позові, вже розглядались судом, а тому розцінює такі дії [PERSON] як зловживання процесуальними правами і просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позовних вимог та заслухавши пояснення директора КЗ «Городнянський ліцей № 1» Федоренка М.П., надані суду в обґрунтування позиції відповідача по суті спору, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] з 06.11.2007 року працювала на посаді вчителя початкових класів Городнянської ЗОШ І ст., що підтверджується відповідним записом в її трудовій книжці. Наказом від 31.08.2017 року за № 32 по Городнянській ЗОШ І ст. [PERSON] була переведена з 01.09.2017 року на посаду вихователя групи продовженого дня ( а.с. 52-54 ). Згідно посвідчення серії АІІІ № 792926 [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці. Видане позивачу у 2003 році відповідне посвідчення є безтерміновим і дійсне на всій території України ( а.с. 7зв. ). 05 січня 2017 року директор Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] видала наказ № 04, яким затвердила графік надання щорічних відпусток за 2016-2017 н.р. педагогічним працівникам Городнянської ЗОШ І ст.. У графіку зазначено, що [PERSON] надається основна щорічна відпустка тривалістю 56 календарних днів з 01.09.2017 року по 26.10.2017 року, до роботи стати 27.10.2017 року ( а.с. 58-60 ). 18.04.2017 року [PERSON] , як вчитель початкових класів Городнянської ЗОШ І [PERSON] , звернулась з письмовою заявою до директора Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] , де просила надати їй чергову відпустку з 01.09.2017 року по 26.10.2017 року та виплатити грошову компенсацію на оздоровлення ( а.с. 56 ). 17.05.2017 року директор Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] видала наказ № 19 «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» в якому визначила період основної щорічної відпустки [PERSON] з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року. Як на підставу видачі відповідного наказу директор Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] послалась на Закон України «Про відпустки», графік відпусток на 2017 рік та особисті заяви педагогічних працівників ( а.с. 61 ). Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт підтвердили сторони, Городнянська ЗОШ І ст. була реорганізована шляхом приєднання до Городнянської гімназії Городнянської міської ради Чернігівської області, яка в свою чергу була реорганізована в КЗ «Городнянський ліцей № 1», до якого відповідно перейшли всі права та обов`язки реорганізованих юридичних осіб ( а.с. 83-86 ). Позивачем заявлено вимог про встановлення факту, що наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» по Городнянській ЗОШ І ступеня в частині визначення періоду її відпустки з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року є таким, що грубо порушує її право, як ветерана праці, на щорічну відпустку за її бажанням в зручний для неї час. Разом з тим, суд звертає увагу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року, яке набрало законної сили та законність і обґрунтованість якого була перевірена апеляційною та касаційною інстанціями ( а.с. 66-82 ). Предметом спору у даній справі являвся саме наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» по Городнянській ЗОШ І ступеня, який позивач вважала незаконним та просила скасувати. Також [PERSON] вимагала визнати дії відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області протиправними та зобов`язати відділ освіти надати їй як ветерану праці основну щорічну відпустку з 01.09.2017 року, видавши при цьому відповідний наказ. Дослідивши нормативні акти, які регулюють питання надання педагогічним працівникам щорічних відпусток, враховуючи специфіку роботи педагогічного працівника, що включає в себе надання щорічної відпустки в період літніх канікул, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] та відмовив у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки порядок надання щорічних відпусток педагогічним працівникам врегульовано спеціальними нормами закону, якими передбачено надання щорічних відпусток педагогічному працівнику в період літніх канікул. Згідно приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~цивільній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Заявляючи відповідні вимоги та вимагаючи суд встановити відповідний факт, [PERSON] в такий спосіб фактично намагається змусити суд повторно переглянути законність наказу № 19 від 17.05.2017 року, повторно дати оцінку тим обставинам, які судом вже розглядались та знайшли своє відображення у прийнятому судом рішенні від 08.08.2017 року. Натомість це є неможливим, оскільки в такому випадку це призведе до порушення основоположного принципу правової визначеності, який, виходячи з прецедентної практики Європейського суду, покладає на суд обов`язок дотримуватись принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги [PERSON] про встановлення факту, що наказ № 19 від 17.05.2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» по Городнянській ЗОШ І ступеня в частині визначення періоду її відпустки з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року є таким, що грубо порушує її право, як ветерана праці, на щорічну відпустку за її бажанням в зручний для неї час, слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту того, що наказ № 19 від 17.05.2017 року в частині перенесення її відпустки на інший період ніж це визначено графіком відпусток на 2017 рік, який затверджено наказом по школі № 04 від 05.01.2017 року, без її згоди, порушує порядок перенесення відпустки, встановлений ч. 2 ст. 80 КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про відпустки», то аналізуючи приписи вказаних законодавчих актів суд приходить до наступного висновку. Стаття 10 Закону України «Про відпустки» передбачає, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. При цьому щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році, що визначено ст. 11 Закону України «Про відпустки». Також ст.\~11\~Закону України\~«Про відпустки»\~передбачає,\~що у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Аналогічно ст. 80 КЗпП України передбачає, що щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році. У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України «Про відпустки». Як встановлено судом в судовому засіданні, [PERSON] 18.04.2017 року було подано заяву про надання їй чергової відпустки з 01.09.2017 року і відповідно до поданої позивачем заяви у графіку надання щорічних відпусток за 2016-2017 н.р. педагогічних працівників Городнянської ЗОШ І ст [PERSON] було визначено період відпустки [PERSON] з 01.09.2017 року по 26.10.2017 року включно. Натомість у наказі від 17.05.2017 року № 19 директор Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] за власної ініціативи та без погодження з позивачем самостійно перенесла та визначила період відпустки [PERSON] з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року. Разом з тим, у відповідному наказі директор Городнянської ЗОШ І ст. [PERSON] як на підставу визначення вказаного періоду відпустки позивачу послалась на Закон України «Про відпустки», графік відпусток та нібито особисту заяву [PERSON] .. Однак даний факт не відповідає дійсності, оскільки позивач [PERSON] ніяких заяв про перенесення терміну основної щорічної відпустки після 18.04.2017 року не писала, питання перенесення терміну відпустки з нею не узгоджувалось. Лист відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.04.2017 року яким фактично відмовлено позивачу у наданні відпустки з 01.09.2017 року не може вважатись законною підставою для перенесення відпустки позивача та визначення без погодження з працівником іншої дати відпустки. Отже, законодавчо визначеної процедури розгляду питання щодо перенесення відпустки [PERSON] відповідачем дотримано не було. Зазначене в свою чергу дає суду підстави зробити відповідний висновок і встановити факт того, що наказ № 19 від 17.05.2017 року в частині перенесення відпустки позивача на інший період ніж це визначено графіком відпусток на 2017 рік, без згоди [PERSON] , дійсно порушує законодавчо визначений порядок перенесення відпустки, який встановлено ч. 2 ст. 80 КЗпП України та ст. 11 Закону України «Про відпустки». \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки пред`явлені [PERSON] вимоги задоволено частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 768 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial