Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 гривень щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини : [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення із позовом до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що в добровільному порядку відповідач допомогу на утримання дитини не надає, від утримання дитини самоусунувся, через що є необхідність у стягненні з нього аліментів. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, остання обґрунтувала тими обставинами, що неповнолітня дитина сторін по справі потребує значних витрат, в тому числі, в звязку із наявністю у неї хронічного захворювання. Відповідач та представник відповідача у суді вимоги позивача визнали частково, пояснили, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у сумі, вказаній позивачем, оскільки на даний час не працює, має на утриманні мати пенсійного віку, а тому просять стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у сумі 700 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правомірність вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на її користь з відповідача доводиться доказами, наявними в матеріалах справи. Із копії свідоцтва про народження дитини, [PERSON], [INFO], встановлено, що на момент розгляду справи судом дитина є неповнолітньою, її батьками є сторони по справі : [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні сторони не заперечують, що неповнолітня дитина проживає із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначала, що неповнолітня дитина потребує харчування, одягу, а також витрат на лікування, виходячи із чого нею було визначено розмір аліментів. На доведення зазначених обставин позивачем надано копію посвідчення серії ААБ №011696 від 28 листопада 2011 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO] було призначено соціальну допомогу на дитину інваліда (вказане посвідчення видано на термін по 31 серпня 2016 року, однак, на думку суду, вказаний доказ підтверджує наявність у дитини певних хронічних захворювань, внаслідок яких дитина була визнана інвалідом). Крім цього, із копії виписки №11673 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], встановлено, що дитина дійсно систематично проходила оперативне лікування, внаслідок якого на даний момент потребує дієтичного харчування, санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування з повторною госпіталізацією через 6-12 місяців, що на думку суду, потребує значних матеріальних затрат. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи наведену норму закону судом не приймаються до уваги пояснення відповідача щодо того, що він є непрацюючим, доходів не має, а тому не в змозі утримувати неповнолітню дитину, оскільки доказів цих обставин суду надано не було. Крім цього, в судовому засіданні відповідач не заперечував, що є працездатним, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Також, відповідач підтвердив, що не є опікуном матері пенсіонерки, яка отримує власні пенсійні виплати. Таким чином, судом зясовано, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має. В судовому засіданні та у письмових запереченнях відповідач вказував, що законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів, з урахуванням чого суд не вправі стягнути з [PERSON] аліменти у сумі, вказаній [PERSON] Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50 % заробітної плати боржника. З огляду на наведене чинне законодавство не містить встановлених обмежень для максимального розміру аліментів, які стягуються з особи, а тому заперечення відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Таким чином, є підставною вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дини у твердій грошовій сумі, оскільки саме про такий порядок просить позивач, відповідач, який є не працевлаштованим, не заперечує проти цього. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи досліджені судом докази та наведені вище норми закону суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін по справі у твердій грошовій сумі (з урахуванням вимог ст.184 СК України, оскільки відповідач є не працевлаштованим, а тому не отримує стабільний заробіток), зменшивши їх розмір до 1 500 грн. щомісяця з урахуванням необхідності утримувати дитину також і позивачем. З огляду на наведене, позов підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial