Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на своє утримання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.04.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Тубільцівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис №2. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного позивач змушена звернутись до суду з указаним позовом та просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивача у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення донькою трирічного віку. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 29.03.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався на адресу місця його реєстрації. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 18.04.2017 року зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №02. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.2017 року, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про склад сім`ї №242 від 04.03.2019 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - баба, [PERSON] , [INFO] - мати. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на утримання доньки, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними та обґрунтованими. Щодо вимоги стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05.03.2019 року і до досягнення донькою трирічного віку суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів, які б підтверджували, що саме вказана частина стягнення аліментів - є необхідною та достатньою для рівня життя. Також відсутні докази щодо працевлаштування та доходів відповідача, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити спроможність останнього сплачувати суму, яку позивач просить стягнути на її утримання. На підставі викладеного та

Outcome: partial