Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини ( половини ) з усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Також позивач просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач у позовній заяві зазначила, що сторони з 07 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На час пред`явлення даного позову шлюб між сторонами не розірвано, однак фактичні шлюбні відносини сторін припинилися. Позивач та відповідач на даний час зареєстровані за однією адресою у м. [ADDRESS] в будинку батьків позивача, але зараз проживають окремо, за різними адресами в м. Чернігів. Продовжувати шлюбні відносини сторони не бажають. Спільні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, діти та позивач фактично проживають в орендованій квартирі. Відповідач проживає в іншому житлі, яке теж орендує. Відповідач на даний час проживає окремо, проте не надає жодної матеріальної підтримки дітям та позивачу, фактично не бере жодної участі у матеріальному забезпеченні дітей. Утримання спільних дітей здійснюється позивачем самотужки та з допомогою її батьків. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами досягнуто не було. Разом з тим, як відомо позивачу, відповідач нікому аліменти не сплачує, стягнень за виконавчими документами не проводиться, на утриманні інших осіб не має, що вказує на те, що він має можливість надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідач є працездатною особою, не має вад здоров`я, інвалідності, тому може сплачувати аліменти. Оскільки позивач несе значні та постійні матеріальні витрати на утримання їх спільних дітей, то вважає, що відповідач, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, має сплачувати на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 ( половини ) частини від всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача щомісячно, проте в будь-якому випадку не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, що відповідно буде достатнім для належного виховання та матеріального забезпечення дитини. Крім того, слід зазначити, що окрім ухилення від утримання дітей, відповідач також не здійснює матеріальне утримання позивача, що прямо передбачено ст. 84 Сімейного кодексу України. Позивач ніде не працює, знаходиться в декретній відпустці. Таким чином, єдиним джерелом існування позивача та дитини є соціальні виплати, розмір яких не є достатнім для утримання спільних дітей сторін, що є підставою для визначення позивачу матеріального утримання від відповідача. Враховуючи вищевикладене, позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27 червня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 26.09.2019 року з проханням розглянути справу без її участі, поданий нею позов підтримує та просить суд задовольнити позовні вимоги. Також позивач у поданій до суду заяві просила у разі неявки у судове засідання відповідача ухвали по справі заочне рішення ( а.с. 32-36 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином та останньому направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою його місця реєстрації : [ADDRESS] . Згідно відміток поштового відділення судові повістки про виклик до суду відповідач отримав двічі. Крім того, відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся через засоби мобільного зв`язку, відповідний виклик відповідача до суду зафіксовано телефонограмою ( а.с. 31, 41-42 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення відповідачем причин неявки, не подання відповідачем відзиву, та за умови, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позов, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 11.10.2019 року. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 червня 2013 року, актовий запис № 617. Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 7 ). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернігів та її батьками значаться : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 8 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у м. Чернігів та його батьками значаться : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 9 ). З дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернігів та її батьками значаться : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 10 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області за вих. № 2419 від 27.09.2019 року встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані : чоловік [PERSON] , діти : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 11 ). Згідно договору оренди житла від 09.06.2019 року [PERSON] винаймає квартиру за адресою : [ADDRESS] , вартість сплати за оренду житла становить 4000 грн. на місяць, строк оренди житла з 09.06.2019 року по 09.06.2020 року ( а.с. 12-13 ). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сім`ї позивача, з огляду на відсутність у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що спільна дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем і не досягла трьох років, з врахуванням матеріального становища позивача, наявності на утриманні відповідача трьох малолітніх дітей, яких він зобов`язаний утримувати, відсутності на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб, а також враховуючи те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років також підлягають задоволенню. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень.

Outcome: approved