Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 29 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 123. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. Через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області сторони подали заяви, якими просили розглянути справу без їх участі. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Позивач, [PERSON] ([INFO]), та відповідач, [PERSON] ([INFO]), перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 29 квітня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 123 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.5-7). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина: [PERSON], [INFO] (а.с.8). В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що під час подружнього життя у них з відповідачем виникали непорозуміння та конфлікти. Вважає, що шлюб, як сімейний союз чоловіка та дружини втратив смислове значення та носить формальний характер. З червня 2014 року між ними припиненні шлюбно-сімейні відносини. Досягнуто угоду щодо утримання дитини, спір про поділ майна відсутній (а.с.3-4). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Згідно з частиною першою статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з положеннями частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та те, що судом встановлено, що позивач втратив почуття любові до відповідача, і при цьому має протилежні з відповідачем погляди на принципи побудови сімейних та шлюбних відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, слід визнати такими, що будуть суперечити інтересу позивача і відповідача, що має істотне значення, та полягає у побудові сімейних і шлюбних відносин за їх власними уявленнями про шлюб та сім`ю, які при цьому не суперечать закону та нормам моралі сучасного суспільства, але є протилежними один до одного, а тому позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню. При цьому, судом встановлено, що використання позивачем права на розірвання шлюбу відповідає його волі; між сторонами відсутній спір про поділ майна.

Outcome: approved