Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської РДА, третя особа Салганська загальноосвітня школа І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району та просить суд: - поновити [PERSON] на посаді вчителя географії Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району Одеської області; - стягнути з відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської РДА на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи від дня звільнення, тобто з 04.12.2017 року і до постановлення судом остаточного рішення; - допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді вчителя та стягнення на її користь середньої заробітної плати за один місяць. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. 14 січня 2015 року [PERSON] була прийнята на посаду вчителя географії до Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району. Також [PERSON] працює за сумісництвом по теперішній час на посаді вчителя географії Шабівського навчально-виховного комплексу «[PERSON] ступенів гімназія». Наказом відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської РДА від 04.12.2017 року № 437-к [PERSON] було звільнено з посади вчителя географії Салганської ЗОШ І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району (далі по тексту Салганська ЗОШ) з 05.12.2017 року за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісний з продовженням даної роботи, згідно п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП. Своє звільнення [PERSON] вважає незаконним та безпідставним, оскільки складений [PERSON] службового розслідування, який послугував підставою для звільнення [PERSON] з роботи, ні безпосередньо документи або інформація на підставі яких він був складений, не містять посилань на належним чином доведені та підтверджені конкретні факти вчинення [PERSON] аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, який би дав змогу розірвати з [PERSON] трудовий договір згідно п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП та фактично застосував відносно останнього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Головне управління Держпраці в Одеській області провів перевірку законності звільнення [PERSON] з посади вчителя та дійшов висновку про незаконність такого звільнення. При звільненні [PERSON] з роботи, всупереч вимог статті 149 КЗпП, відповідач не врахував характеризуючий матеріал, який відображає позитивні тенденції в попередньо виконаній роботі [PERSON] на посаді педагогічного працівника. З огляду на зазначене [PERSON] стверджує, що її звільнення є незаконним, не відповідає вимогам трудового законодавства України, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх. Представник відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської РДА [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви [PERSON] наголошуючи на правомірність та обґрунтованість прийнятого відділом освіти рішення про звільнення позивача. Представник Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви [PERSON] та наголошувала на законному та обґрунтованому звільненні останньої з займаної посади вчительки в Салганській ЗОШ. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку третьої особи та пояснення свідків, вивчивши і дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом ї переконливості, про що наголошують ч.1-4 ст.12 ЦПК України. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі Наказу відділу освіти і науки Білгород-Дністровської РДА від 14.01.2015 № 39-к позивачка була прийнята на посаду вчителя географії до Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно з п. 21 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про освіту», педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей. 20.09.2017 року до відділу освіти надійшла службова записка директора Салганської загальноосвітньої школи № 66 від 20.09.2017 року, згідно якої повідомлено, що 20 вересня 2017 року комісією у складі соціального педагога школи [PERSON] та фахівця із соціальної роботи Білгород-Дністровського районного центру соціальних служб для дітей, сімї та молоді [PERSON] був плановий виїзд до сімї [PERSON] з метою складання акту житлово-побутових умов. В ході бесіди було зясовано, що 19 вересня 2017 року вчителем географії [PERSON] були вчинені неправомірні дії відносно доньки [PERSON], учениці 5 класу [PERSON]. На підставі отриманої інформації адміністрацією школи було терміново створено комісію у складі: [PERSON] (директор школи), [PERSON] (класний керівник 5 класу), [PERSON] (практичний психолог та соціальний педагог), [PERSON] (заступник директора з НВР) та [PERSON] (фахівець із соціальної роботи Білгород - Дністровського районного центру соціальних служб для дітей, сімї та молоді). Членами комісії було проведено бесіду з учнями 5 класу стосовно подій, що мали місце під час уроку природознавства 19 вересня 2017 року. Зі слів учнів стало відомо, що на уроці природознавства позивачка завдала фізичне, моральне та психологічне насилля, а саме: вдарила головою об парту [PERSON], [PERSON], об стіну [PERSON] та нецензурною словами висловлювалася на адресу [PERSON] та заборонила учням розповідати адміністрації або іншим вчителям про даний інцидент. 20 вересня 2017 року [PERSON], [INFO], оглянув лікар та виявив у дитини забій м'яких тканин мозку, про що лікарем [PERSON] була видана Довідка № 286 та звільнено [PERSON] від занять на два дні. В той же день, 20 вересня 2017 року батько учня [PERSON] [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського ВП ГУНП України з повідомленням про спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень його неповнолітньому сину [PERSON]. 21 вересня 2017 року за вказаним зверненням було розпочато досудове розслідування та внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12017160240003258. Згідно висновку судово-медичної експертизи неповнолітнього [PERSON], [INFO], №353 слідує, що у відповідності до п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), діагноз забій мяких тканин голови, що вказано в наданій медичній документації, не може бути врахованим при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. В подальшому, постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП [PERSON] від 23.12.2017 року кримінальне провадження № 12017160240003258 було закрите у звязку з відсутню у потерпілого тілесних ушкоджень. 22.09.2017 року до відділу освіти надійшло повідомлення КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» №1717 від 21.09.2017 року, щодо звернення до лікувального закладу дитини [PERSON], [INFO], з приводу рукоприкладства вчителем. В той же день, 20 вересня 2017 року відбулися збори батьків постраждалих учнів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які написали колективну заяву на імя директора школи з проханням застосувати заходи відносно вчительки [PERSON] та звільнити її, оскільки вона висловлювалася в присутності та на адресу дітей нецензурними словами, ображала та застосувала силу. 22 вересня 2017 року відділом освіти був виданий наказ № 188 «Про створення комісії по перевірці фактів, викладених у службовій записці директора Салганської ЗОШ І-ІІ ступенів». 22 вересня 2017 року на засіданні трудового колективу Салганської ЗОШ І-ІІ було прийнято рішення про надання клопотання до відділу освіти з приводу звільнення з посади вчителя географії [PERSON] за порушення законодавства про працю та етики вчителя, що підтверджується протоколом № 4. Відповідне звернення в той же день було надіслане до відділу освіти. 26 вересня 2017 року до відділу освіти надійшло письмове звернення батьків учнів Салганської ЗОШ І-ІІ ступенів, щодо звільнення вчителя природознавства та географії [PERSON] за порушення педагогічної дисципліни, аморальної поведінки по відношенню до учнів, їх приниження, фізичне і психологічне насилля, яке мало місце 19.09.2017 року на уроці географії в 5 класі. В подальшому, наказом начальника відділу освіти [PERSON] від 25.09.2017 року № 189/1-08 було внесено зміни до наказу № 188 та перший пункт було викладено у наступній редакції: Створити комісію при відділі освіти, науки, молоді та спорту по проведенню службового розслідування та перевірці фактів, викладених у службовій записці директора Салганської ЗОШ І-ІІ ступенів у такому складі: голови комісії [PERSON] (менеджер з персоналу відділу освіти, науки, молоді та спорту), членів комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наказом начальника відділу освіти [PERSON] від 26.09.2017 року № 190/1-08 «Про відсторонення від виконання посадових обовязків вчителя географії [PERSON]В.» було відсторонено після виходу з лікарняного від виконання посадових обовязків вчителя географії Салганської ЗОШ І-ІІ ступеня та Шабського навчально-виховного комплексу «[PERSON] ступенів - гімназія» [PERSON] на період проведення службової перевірки фактів, викладених у службовій записці директора Салганської ЗОШ І-ІІ ступеня щодо неналежного виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень. Практичним психологом [PERSON] було проведено індивідуальні бесіди з усіма учнями 5-го класу з метою зняття психологічної напруги. В ході бесіди з однокласниками вищевказаних дітей, учні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вчителька [PERSON] дійсно на уроці природознавства вдарила [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2017 року Комісія за результатами проведення службової перевірки фактів, викладених у службовій записці директора Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів від 20.09.2017 року, склала [PERSON] та вирішила: 1) рекомендувати начальнику відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації звільнити вчителя географії Салганської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON] з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.41 КЗпП, а саме крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; 2) відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП рекомендувати підготувати подання до виборного органу первинної профспілкової організації з метою отримання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] за п.3 ч.1 ст.41 КЗпП. 27.11.2017 року відділом освіти було підготовлено подання відповідно до вимог ст.ст.41, 43 КЗпП України, щодо отримання згоди профспілкової організації на звільнення позивача за даних обставин. 04.12.2017 року від первинної профспілкової організації Салганської ЗОШ І-ІІ ступенів було отримано згоду на розірвання трудового договору з вчителем географії [PERSON] згідно ст.43 КЗпП України (протокол № 8 від 01.12.2017 року). Наказом Відділу освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 04.12.2017 року №437-к «Про звільнення вчителя географії Салганської ЗОШ І-ІІ ст. Чернеги І.В.» позивачку було звільнено з займаної посади. Дослідження наявних у справі доказів та пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приводять суд до висновку, що відділом освіти та працівниками Салганської ЗОШ здійснена максимальна кількість заходів та дій задля встановлення дійсних обставин, що мали місце на уроці 5-го класу 19 вересня 2017 року. Всі зібрані матеріали, що були представлені суду, свідчать про дійсне вчинення вчителькою [PERSON] аморального проступку відносно трьох учнів пятого класу у вигляді фізичного застосування сили стосовно них, приниження та образ. Свою позицію щодо порядку застосування п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП та визначення поняття «аморальний проступок» виклав Верховний Суд України в постанові від 22.03.2017 року по справі № 6-3135цс16. Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання. Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. До субєктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти. Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобовязані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України. Вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку дій, які порушують норми суспільної моралі, суперечать змісту трудової функції даного працівника і тим самим дискредитують його посадові повноваження, що є несумісним з продовженням даної роботи. Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 5 серпня 2009 року визначила аморальний проступок у широкому значенні як винну дію або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує службо-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Щодо твердження позивача про відсутність конкретних доказів того, що позивачем вчинений аморальний проступок, що виразився у спричиненні тілесних ушкоджень учням та ґрунтується на припущеннях і свідченнях зацікавлених в вирішенні спору осіб, а не на належним чином зібраних та задокументованих у законний спосіб (в тому числі і правоохоронними органами, та відображено б у вироку суду щодо вини та причетності позивача до нанесення тілесних ушкоджень неповнолітнім учням) конкретних фактів, слід зазначити, що позивач за весь час розгляду справи жодним доказом не спростувала хоча б один з наданих суду відповідачем доказів, що ним надавались на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення про звільнення [PERSON], яка допустила аморальний проступок відносно учнів, що є недопустимим для вчителя. Намагання позивача обґрунтувати свої позовні вимоги відсутністю конкретних фактів вчинення позивачкою аморального проступку, не знайшли свого виправдання, оскільки позивачка не наводить приклад чи зразок тих самих фактів які на її думку є «конкретними» в розумінні п. 28 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Разом з тим, всі зібрані відповідачем матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про звільнення позивачки, є конкретними. Загальна оцінка поведінки [PERSON] (характеристики з місць роботи та деякі пояснення свідків) не приймалась відділом освіти та наразі не приймається судом як самостійна підстава для звільнення вчителя з займаної посади. Закриття кримінального провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень учню [PERSON], [INFO], вчителькою [PERSON] 19.09.2017 року під час проведення уроку природознавства, не свідчить про відсутність в діях [PERSON] аморального проступку, що є підставою для розірвання трудового договору. Відповідно до пунктів 5.2 та 5.3 Посадової інструкції вчителя географії Салганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів,затвердженої директором школи 27.08.2014 року, за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, законних розпоряджень директора школи та інших нормативних актів, посадових обовязків, установлених цією інструкцією, вчитель географії несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. За застосування, в тому числі одноразове, як методу виховання фізичного чи психологічного насильства над учнем, а також скоєння аморального вчинку вчитель географії може бути звільнений з посади відповідно до трудового законодавства і Закону України «Про освіту». Звільнення за такий вчинок не є заходом дисциплінарного покарання. Суд звертає увагу сторін на те, що національне законодавство не відносить аморальний проступок до підстав з яких робітника, в даному випадку вчителя, можна притягти до дисциплінарної відповідальності, а чітко встановлює право роботодавця з власної ініціативи звільнити такого працівника. Така позиція законодавця свідчить про намагання держави запобігти будь-яким імовірним порушенням працівником, який виконує виховні функції, суспільних норм поведінки, прав дитини, її інтересів та свобод. Аморальний проступок це винна дія або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Відповідно до ст.. 19 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. Держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну й обов'язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів, щоб шкільна дисципліна була забезпечена методами, що ґрунтуються на повазі до людської гідності дитини та відповідно до цієї Конвенції (стаття 28). Частина 1 статті 29: держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: а) розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; b) виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у\~Статуті Організації Об'єднаних Націй; с) виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; d) підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення; е) виховання поваги до навколишньої природи. Суд не приймає лист-висновок Головного управління держпраці в Одеській області від 02.01.2018 року за достовірний та достатній доказ відсутності факту вчинення аморального проступку позивачкою. Заступник начальника Головного управління [PERSON] в тексті свого висновку зазначає про свідчення зацікавлених в вирішенні спору осіб. При цьому, автор не пояснює чому вказані особи (учні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх батьки) є зацікавленими та в чому полягає така їх зацікавленість, та не пояснює які дії [PERSON] могли викликати такого обурення батьків та учнів. Згідно з ч.ч. 3-4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Натомість, суттєвим є рішення педагогічного колективу школи, як самоконтролюючого органу, про звільнення вчителя [PERSON] за порушення етики вчителя та законодавства про працю, що Головним управлінням держпраці також не було взято до уваги. Відповідно до ч.1 ст. 27 ЗУ «Про освіту», основним колегіальним органом управління закладу освіти є вчена або педагогічна рада, яка створюється у випадках і порядку, передбачених спеціальними законами. Встановлення вищенаведених фактичних обставин дає підстави вважати, що позивачка є особою, яка виконує виховні функції; нею вчинено аморальний проступок; вчинення аморального проступку є несумісним з продовженням роботи. Таким чином, відповідачем правомірно звільнено [PERSON] з роботи з посади вчителя Салганської ЗОШ І-ІІ ступеня на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Не підлягає також задоволенню позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідна.

Outcome: dismissed