Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яка в подальшому була уточнена, до [PERSON] за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради та просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка є матір'ю [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Позивач з відповідачем в шлюбі ніколи не перебували, однією сім'єю не проживали. З дня народження дитина проживає разом з позивачкою, та перебуває на повному її утримані, відповідач життям та здоров'ям свого малолітнього сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає та матеріально не підтримує. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, справу слухати без фіксації судового процесу. Відповідач у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи шляхом подання оголошення в пресі в порядку ст. 74 ЦПК України, а тому вважається сповіщеним належним чином. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Представник органу опіки та піклування ПРА ОМР у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини та пояснення представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем в шлюбі ніколи не перебували, однією сім'єю не проживали. З дня народження дитина проживає разом з позивачкою, та перебуває на повному її утримані. Також судом встановлено, що з часу народження дитини, відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, про її навчання та підготовку до самостійного життя. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач ніколи не допомагав матеріально забезпечувати неповнолітнього сина, тому всі витрати на виховання дитини на себе взяла позивачка. Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відповідним висновком № 01-11/655 від 26 травня 2016 року було встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд оцінює вищевказані докази на їх належність та допустимість на підставі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а тому вважає доведеним у судовому засіданні факт доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина [PERSON] Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В свою чергу, ст. 10 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 64 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», ЗУ «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» від 24.01.1995 року, для збереження здоров'я та психіки дитини, створення їй нормальних умов життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved