Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просила поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на наступні об'єкти: - квартиру [ADDRESS]; - 1/4 частини квартири [ADDRESS]; - 2/3 частини квартири [ADDRESS]; - 2/3 частини автомобіля «Renault Kangoo», 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER]; - 2/3 частини автомобіля «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - 2/3 частини автомобіля «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; В порядку поділу майна подружжя виділити їй грошову компенсацію: · її частки у праві власності на земельну ділянку у [ADDRESS] (кадастровий номер 6325156400:00:025:0013) у розмірі 60000,00 грн.; · її частки у праві власності на автомобіль 2/3 частини автомобіля «Renault Kangoo», 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], з урахуванням індексу інфляції в розмірі 62930,00 грн.; · її частки у праві власності на автомобіль «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з урахуванням індексу інфляції в розмірі 7482,00 грн.; · її частки у праві власності на автомобіль «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з урахуванням індексу інфляції в розмірі 40410,00 грн.; · вартості двох великих ікон з дерева та позолоти усередині в розмірі 7482,00 грн.; · вартості холодильника двокамерний марки «Indesit», хлібопічки «Тефаль», телевізору плазмового, діагональ 42 дюйми марки «LG» в розмірі 35000,00 грн.; · вартості двох цегляних гаражів [ADDRESS], з урахуванням індексу інфляції в розмірі 67695,80 грн. · За відповідачем [PERSON] позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати право власності на наступні об'єкти: · 1/3 частини квартири [ADDRESS]; · 1/4 частини квартири [ADDRESS]; · автомобіль «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · автомобіль «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · на усе майно, яке знаходилось у квартирі [ADDRESS], а саме: диван розкладний, люстри 4 шт., шафа-купе, софа розкладна, комп'ютерний стіл, кухонна стінка, пральна машина «Вірпул», газовий котел «Електролюкс»; · на майно, що знаходилось у квартирі [ADDRESS], а саме: домашній кінотеатр марки «Свен», скляна підставка під телевізор, стіл журнальний дерев'яний, відеомагнітофон для СД-дисків, два цифрових фотоапарата «Самсунг», цифрова відеокамера «Соні», кухонний комбайн «Браун», блендер «Браун», м'ясорубка «Тефаль». Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 2/3 частин вказаного майна в розмірі 75000,00 грн. [PERSON], не погоджуючись із запропонованим варіантом поділу спільного майна подружжя, подав до суду зустрічний позов, в якому після уточнення вимог просив поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, наступним чином: визнати за ним право власності на · 1/2 частини квартири [ADDRESS]; · 1/10 частини квартири [ADDRESS]; · 1/2 частини автомобіля «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · 1/2 частини автомобіля «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · рухоме майно, що знаходиться в квартирі [ADDRESS], а саме: телевізор рідкокристалічний 24 дюйма діагональ, диван розкладний, люстри 4 шт., шафа-купе, софа розкладна, комп'ютерний стіл, кухонна стінка, мийка з нержавійки, кухонна плита з духовкою, кухонний стіл з дерев'яними ніжками, холодильник двокамерний «Атлант», пральна машина «Вірпул», мікрохвильова піч «Самсунг», газовий котел «Електролюкс». Стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобілю марки «BYD» модель «F3», 2007 року випуску, золотистого кольору, державний номер [NUMBER], з урахуванням індексу інфляції в розмірі 30854,50 грн. За [PERSON] просив визнати право власності на · 1/2 частини квартири [ADDRESS]; · 1/10 частини квартири [ADDRESS]; · 1/2 частини автомобіля «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · 1/2 частини автомобіля «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; · рухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: телевізор плазмовий 42 дюйма діагональ марки «Самсунг», домашній кінотеатр марки «Свен», скляна підставка під телевізор, стіл журнальний дерев'яний, відеомагнітофон для СД-дисків, дві шафи-купе, крісло розкладне, диван розкладний, люстра, килимове покриття, два цифрових фотоапарати «Самсунг» та цифрова відеокамера «Соні», - в дитячій - шафа-купе, софа розкладна, полиця підвісна, полиця напільна, комп'ютерний стіл, комп'ютер, монітор, багатофункціональне устаткування «Епсон», принтер «Самсунг», модем комп'ютерний, свіщ комп'ютерний, стілець комп'ютерний, килимове покриття, люстра; - у спальні - шафа-купе, двоповерхове ліжко з металевою дробиною, комп'ютерний стіл, комп'ютер, монітор рідкокристалічний, стілець комп'ютерний, килимове покриття, комп'ютерні колонки «Лоджитек», люстра; - на кухні - кухонна стінка, мийка з нержавійки, кухонна плита з духовкою, кухонний стіл з металевими ніжками, кухонні стільці з металевими ніжками 4 шт., кухонний комбайн «Браун», блендер «Браун», фритюрниця «Тефаль», м'ясорубка «Тефаль», електрочайник «Браун», холодильник двокамерний, пральна машинка «Самсунг», мікрохвильова піч «Самсунг», люстра, бра та люстра в коридорі, металопластикові вікна 4 шт., металопластикові двері на балкон, металеві вхідні двері в квартиру. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, додатково зазначаючи, що при поділ майна подружжя суд має відступити від рівності часток та збільшити її частку, оскільки на її утриманні перебувають їх спільні малолітні діти, а відповідач [PERSON] не в повній мірі сплачує аліменти на дітей. Заперечувала проти зустрічних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала первісні вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити. В задоволенні зустрічних вимог [PERSON] просила відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти первісних вимог [PERSON], вважав їх необґрунтованими, оскільки відсутні підстави щодо відступу від рівності часток подружжя, оскільки на теперішній час в нього відсутня заборгованість по аліментам, що присуджені до стягнення з нього на утримання їх спільних доньок. Просив задовольнити його зустрічні вимоги. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити з задоволенні первісних вимог [PERSON], задовольнити вимоги його довірителя. Третя особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 (актовий запис № 78 Відділу реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2011 у справі № 2-2629/2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1 а.с. 52). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 5, 11). Мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 8, 9). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо поділу майна подружжя та звернулися до суду із відповідними позовами. В ході розгляду справи на відповідні запити суду було встановлено наступне. Відповідно до довідки ГБК «Дружба», бокси [ADDRESS] виділені члену кооперативу [PERSON] (т. 1 а.с 50,51). Згідно довідки ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім'я [PERSON], [INFO], зареєстровані транспортні засоби: автомобіль «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з 27 грудня 2003 року; автомобіль «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з 14 лютого 2008 року; автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER] з 30 грудня 2008 року належав [PERSON], але 31.08.2011 знятий з обліку для реалізації (т. 1 а.с 95, 145). Згідно довідки КП «ХМБТІ» за [PERSON] на праві спільної сумісної власності зареєстрована частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.02.2004 ВПЖФ УКМтаП, р№ 3-04-250147 (т. 1 а.с. 101). Згідно довідки ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за [PERSON], [INFO], з 15.02.2008 по 20.01.2012 був зареєстрований автомобіль марки «BYD» модель «F3», 2007 року випуску, золотистого кольору, державний номер [NUMBER], на теперішній час транспортних засобів не зареєстровано (т. 1 а.с 116). Відповідно до листа Міськрайонного управління держкомзему у м. Люботин і Харківському районі Харківської області земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6325156400:00:025:0013), зареєстрована на ім'я [PERSON], договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2007, посвідчений ПН ХРНО ХО [PERSON], реєстровий № 9138, право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом серія ЯЛ № 091420 від 14.10.2011 (т. 1 а.с. 127, 229). Згідно довідки КП «ХМБТІ» на ім'я [PERSON], [INFO], зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО [PERSON] від 28.09.2009, реєстровий № 6688. Також на ім'я [PERSON] зареєстровано 1/5 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОПЖФ ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» від 06.11.2006, реєстровий № 808, договір про визначення ідеальних часток співвласників квартири [ADDRESS] посвідчений ПН ХМНО [PERSON] від 20.09.2007, реєстровий № 5955 (т. 1 а.с. 140). Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 Сімейного кодексу України визначено, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Враховуючи викладене, суд визначає, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] є наступні об'єкти: - квартира [ADDRESS]; - автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER]; - автомобіль «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - автомобіль «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «BYD» модель «F3», 2007 року випуску, золотистого кольору, державний номер [NUMBER]. Відчуження спільного майна подружжя не є перешкодою для вирішення питання про його поділ. Частки квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] не є об'єктами спільної сумісної власності подружжя оскільки отримані сторонами у власність в ході реалізації їх особистих прав на приватизацію державного майна. Земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6325156400:00:025:0013), зареєстрована за іншою особою. Відомості про реєстрацію права власності на заявлене як спільне майно подружжя нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] в матеріалах цивільної справи відсутні (т. 1 а.с. 129). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст.. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (ст.. 70 СК України). За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці квартири [ADDRESS] кожному. В порядку поділу майна подружжя суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «Renault Rapid», 1991 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], та «Renault Kangoo», 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], при цьому на користь [PERSON] присудити грошову компенсацію половину вартості вказаних транспортних засобів, що визначена згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 8495 від 29.12.2012 (т. 1 а.с 271-278). Реалізовані [PERSON] автомобіль марки «BYD» модель «F3», 2007 року випуску, золотистого кольору, державний номер [NUMBER], та [PERSON] автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], які визнані об'єктами спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу з рівними частками кожному з подружжя і присудженням відповідної грошової компенсації відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи № 8495 від 29.12.2012 (т. 1 а.с 271-278). Сторонами у справі також заявлені вимоги щодо поділу меблів та побутової техніки, однак судом не може бути прийнято законне та обґрунтоване рішення відносно цих об'єктів, оскільки сторонами у справі не надано жодних належних та допустимих доказів щодо наявності цих предметів, їх вартості, придбання їх у період перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому відсутні підстави для вирішення питання про їх поділ та стягнення грошової компенсації. Що стосується клопотання позивача за первісним позовом [PERSON] щодо відступу від рівності часток подружжя, що передбачено ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, то суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав, що дають можливість збільшити частку одного з подружжя при поділі майна подружжя. [PERSON] посилається на те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей, які проживають із нею, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Однак питання щодо збільшення розміру аліментів на стягнення додаткових витрат вирішується в ході розгляду цивільної справи № 641/471/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], яка перебуває в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова, а тому відсутні підстави вважати, що на момент ухвалення судового рішення у даній справі наявні обставини, визначені ч. 3 ст. 70 СК України. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахування досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial