Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання та на утримання дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснила, що у них з відповідачем народився син [INFO], але відповідач з сім'єю не живе, так як стосунки між ними не склалися. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини він надає, хоча на даний час працює та має регулярний дохід, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі ? частки від його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму та на її утримання в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку з дня подачі позову до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, але він повністю заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини, так як в нього не має постійного заробітку, офіційно ніде не працює, і сам також знаходиться на утриманні своєї матері. А тому просив стягувати аліменти тільки на сина. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони з 04 жовтня 2012 року перебували у шлюбі, під час шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-СР №161782, та не заперечується відповідачем. Відповідач проживає окремо від позивачки та від свого неповнолітнього сина, що також не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 182 СК встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка заявила розмір аліментів у вигляді ? частки від усіх видів заробітку відповідача, при цьому відповідач повідомив суду, що він не заперечує проти відрахування з його заробітку відповідної частки коштів на утримання дитини. Тому, суд вважає що до стягнення з відповідача підлягають аліменти щомісячно у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку. Таку частку суд визначив врахувавши обставини наведені у ст. 182 СК України, з урахуванням матеріального стану відповідача. Відповідно до ч.1, 2 ст.75 СК України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, якщо його дохід не забезпечує йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, після народження дитини, дохід позивачки не забезпечує їй прожиткового мінімуму, так як вона знаходиться вдома в відпустці по догляду за дитиною та піклується про малолітню дитину, в звязку з чим не може ходити на роботу та мати достатній заробіток. Та хоча відповідач і заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, але в силу вказаної вище норми закону, він зобовязаний це робити. Посилання відповідача на те, що він на даний час не має постійного заробітку, а тому не може утримувати свою дружину, суд розцінює критично, та як намагання останнього уникнути відповідальності, оскільки відповідач, як встановлено в судовому засіданні, є працездатним, не являється інвалідом, та не має на своєму утриманні інших малолітніх дітей чи непрацездатних батьків, а тому може працевлаштувати на постійну роботу та зобовязаний утримувати свою дружину до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. Виходячи з вище викладеного, та приймаючи до уваги те, що відповідач на даний час не працевлаштований, але має періодичний заробіток, то суд вважає за можливе та за доцільне стягувати з відповідача кошти на утримання дружини, до досягнення їхньою дитиною трирічного віку, в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За таких обставин, враховуючи, що позивачка відповідно до вимог Закону звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то його слід стягнути з відповідача. При цьому слід враховувати, що сума судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2012 становить 1\~073 грн., том сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved