Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона 12.08.2014 року сталася ДТП, за участю автомобіля «[PERSON] 90К», д/н [NUMBER], під керування водія лебідь А.В. та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2015 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП Кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито у звязку з відсутністю кримінального правопорушення. На момент скоєння ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Позивачка звернулася з заявою до страхової компанії та їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50\~000,00 грн. Висновком про незалежне експертне дослідження вартості матеріального збитку заподіяного власникові ДТП №26/08-163 від 06.09.204 року вартість матеріального збитку складає 281\~059 грн. Також позивачка витратила кошти на експертні послуги у розмірі 350 грн., виклик сторін телеграмами 155 грн., витрати на евакуатор 3000 грн., 500 грн. 300 грн. та 600 грн. сплачені адвокатові за надання послуг у розмірі 10\~760,00 грн. за участь у кримінальному провадженні, яке відбувалося в м.Умань. Загальна сума матеріального збитку складає 248\~489 грн., що еквівалентно 19\~847 доларів США станом на вересень 2014 року. Однак, курс долара до гривні станом на 21.04.2015 року становить 2225 грн./100 доларів США, тобто 19\~847 доларів США складає 441\~595 грн. Позивачці було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10\~000,00 грн. Також, позивачкою було сплачено адвокатові за надання послуг у розмірі 10\~760,00 грн. за участь у кримінальному провадженні, яке відбувалося в м.Умань. У звязку з вищенаведеним, позивачка просить стягнути з відповідача 441\~595,00 грн. матеріальної шкоди, 10\~000 моральна школа та судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Треті особи у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.08.2014 року сталася ДТП, за участю автомобіля «[PERSON] 90К», д/н [NUMBER], під керування водія лебідь А.В. та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] За даним фактом СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області було порушено кримінальне провадження №12041250100000694 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою слідчого СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області від 02.11.2015 року закрито кримінальне провадження №12041250100000694 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.01.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито, у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/1596688 від 04.06.2013 року в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Позивачка звернулася з заявою до страхової компанії та їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50\~000,00 грн. Відповідно до звіту №26/18-163 від 06.09.2014 року про оцінку автомобіля [NUMBER], вартість матеріального збитку складає 281\~059,78 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. Таким чином, розмір збитків становить 231\~059,78 грн. (281\~059,78 50\~000). Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК країни, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Також, в матеріалах справи мається постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2015 року, якою постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.01.2015 року скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2014 року постанову слідчого СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області від 02.11.2015 року про закриття кримінального провадження №12041250100000694 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України скасовано та зобовязано слідчого відновити досудове розслідування по кримінальному провадженню №12041250100000694. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Отже, доводити відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК має заподіювач шкоди, а не позивач наявність вини відповідача, хоча й не позбавлений цього права. Відсутність вмотивованого вироку чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не дає підстав за будь-яких обставин уважати невинною в ДТП особу. У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними й допустимими доказами, передбаченими ЦПК (ст.57), зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами тощо. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл.82 ЦК. Крім того, відповідні розяснення дано у постанові Пленуму Верховного суду України від 27.03.92 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Згідно з правовими нормами при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоровя тощо). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачкою також були понесені витрати експерта, у розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №26/08-163 від 06.09.2014 року, 350 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №26/08-61 від 05.09.2014 року; витрати на послуги евакуатора у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №7 від 26.08.2014 року та 370 грн., що підтверджується к5витанцією №388555 від 17.09.2014 року, витрати на розбирання автомобіля для експертизи у розмірі 600,00 грн., що підтверджується товарним чеком №237 від 26.08.2014 року; витрати на перевезення автомобіля у розмірі 300,00 грн., що підтверджується товарним чеком №11 від 05.09.2014 року та витрати на виклик телеграмою у розмірі 155 ,16 грн., що підтверджується чеками від 22.08.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП, яка сталася 12.08.2014 року та який на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, є доведеною та встановленою судом. З огляду на це з ТОВ «Супутник-авто» слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальних збитків 236\~434,94 грн. При цьому суд не бере до уваги розрахунок позивача розміру матеріальної шкоди та всі інших витрат відповідно до долару США по курсу НБУ станом на 21.04.2015 року, оскільки спір не виходить із зобовязання відповідача перед позивачем в іноземній валюті. Вимоги щодо стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 10\~760 грн. за оплату послуг адвоката у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають, оскільки не підпадають під норму ст.84 ЦПК України. Також не підлягають задоволенню вимоги щодо сплати 794,96 грн. за лікування, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази цього. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пденуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, відшкодування позивачу спричиненої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд вважає, завищеною та з відповідача слід стягнути суму моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., оскільки позивачу була завдана певна моральна шкода, яка виразилась у хвилюваннях за значне пошкодження автомобіля, змушення звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, з урахуванням вимог матеріального та морального характеру, у розмірі 3\~897 грн. 60 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial