Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 08 серпня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час подружнього життя в них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін погіршилось протягом останніх трьох років через те, що відповідач перестав звертати на позивача увагу як на жінку, почав зловживати спиртними напоями. Намагання позивача зберегти сімейні стосунки не дали позитивних результатів. В звязку з непорозумінням між сторонами почали виникати постійні сварки та скандали, які неодноразово відбувалися в присутності їхніх дітей, що в подальшому може суттєво вплинути на їх психіку. З 01.07.2014 року сторони припинили проживати разом, в звязку з чим позивач дійшла висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, тому просить суд розірвати шлюб. Крім того, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач в добровільному поряду матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає, а позивач утримувати їх самостійно не має можливості. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання трьох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно, оскільки офіційно працевлаштований і розмір його офіційної заробітної плати є незначним, проте більшу частину заробітної плати він отримує «в конверті», а також має у користуванні дві земельні ділянки, іншої родини, неповнолітніх чи малолітніх дітей та непрацездатних утриманців не має. За наведених підстав позивач просить суд її позовні вимоги задовольнити. До розгляду справи по суті відповідачем через канцелярію суду було подано письмові заперечення на позовні вимоги [PERSON], в яких відповідач зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмір 1800 грн. на утримання неповнолітніх дітей не визнає, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем не доведено, що відповідач після припинення подружніх стосунків припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Такі твердження позивача є необґрунтованими, оскільки від народження дітей до даного часу він не припинив їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні. Протягом тривалого часу він та позивач не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обовязку з утримання неповнолітніх дітей, причиною чого є вимога позивача приймати участь в утриманні дітей виключно в грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання дітей не завжди є для нього можливим. Він пропонував позивачу виконувати свої обовязки щодо утримання дітей в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку тощо), проте це не влаштовувало позивача. Починаючи з 24.10.2012 року, він працює підсобним робітником в фермерському господарстві «АІС-КН» та його доходи за шість місяців за період з 01.03.2015 року по 31 серпня 2015 року складають 10752,34 грн., що в середньому на місяць складає від 1800 грн. Інших коштів ФГ «АІС-КН» йому не виплачує. Твердження позивача про отримання ним більшої частини заробітної плати «в конверті» є видуманими позивачем та нічим не підтверджені. Також він не отримує дохід від підприємницької діяльності, так як не зареєстрований як фізична особа-підприємець та не займається господарською діяльністю, про що свідчить довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.09.2015 за № 21240916. Здаючи в оренду земельні ділянки СТОВ «Поділля», у 2015 році було нараховано загальну суму річного доходу в розмірі 4473,02 грн., що в середньому складає 372,75 грн. на місяць, про що свідчать довідки від 02.10.2015 року № 148 та № 147, видані СТОВ «Поділля». Однак, нараховані кошти від здавання в оренду земельних ділянок є навіть не прибутком, оскільки замість грошової суми СТОВ «Поділля» надає зерно, яким він годує свиней, що підтверджується довідкою № 425 від 05.10.2015 року. Інших заробітків чи доходів він не має. В звязку з зазначеним просить в задоволенні позову про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі відмовити, зазначає, що має можливість сплачувати аліменти в частці від усіх видів заробітку (доходу); позов про розірвання шлюбу визнає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що з 1 липня 2014 року вони з відповідачем перестали проживати разом, вона з дітьми переїхала проживати в інше місце. З того часу вони фактично припинили шлюбні відносини. Вважає, що їхня сім`я розпалася та не може бути збережена, проти примирення з відповідачем. Також з того часу відповідач припинив надавати дітям матеріальну допомогу, не приймає участі у їх вихованні. Лише декілька разів відповідач відвідував дітей і давав їм незначні суми коштів. Також один раз відповідач дав 200 грн., які потрібно було здати в школу. Оскільки всі діти відвідують школу, то вона несе значні витрати на їх утримання. Самостійно їй дуже важко утримувати дітей, оскільки лише на один хліб в місяць вона витрачає 600 грн. Тому просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, але не буде заперечувати, якщо суд присудить аліменти в такому розмірі, щоб на кожну дитину припадало не менше 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно їхня сім`я розпалася та не може бути збережена, тому не заперечує проти розірвання шлюбу, просить не надавати строк для примирення. Щодо стягнення з нього аліментів, то погоджується сплачувати щомісячно аліменти лише в розмірі 1000 грн., оскільки, крім офіційної заробітної плати та доходу від земельних паїв, який іноді отримує в натурі, інших доходів він не має. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 107198 від 08.08.2004 року (а.с.5). За час подружнього життя в сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії 1-АМ № 075304 від 02.04.2007 року, серії 1-АМ № 001087 від 21.06.2005 року та серії 1-АМ № 131747 від 2009 року (а.с.6, 7, 8). В судовому засіданні встановлено, що причинами розпаду сімї є те, що відповідач перестав звертати на позивача увагу як на жінку, намагання позивача зберегти сімейні стосунки не дали позитивних результатів. В звязку з непорозумінням між сторонами почали виникати постійні сварки та скандали, які неодноразово відбувалися в присутності їхніх дітей. З 01.07.2014 року сторони припинили проживати разом, в звязку з чим позивач дійшла висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сімю. Згідно ст.110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі, а саме: відсутність взаєморозуміння між сторонами та фактичне припинення подружніх стосунків протягом тривалого часу, дає суду підстави вважати, що спільне проживання сторін в шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхніх неповнолітніх дітей. Сторони проти примирення. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки № 501, виданої виконавчим комітетом Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 04.09.2015 року, діти сторін: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с.15). З копії довідки № 1/09/15, виданої ФГ «АІС-КН» 23.09.2015 року, вбачається, що [PERSON] з 24.10.2012 року працює підсобним робітником в даному фермерському господарстві (а.с.39). Розмір його заробітної плати за шість місяців за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року складає 10752,34 грн., що підтверджується копією довідки про доходи № 21, виданої ФГ «АІС-КН» 25.09.2015 року (а.с 40). Доход від підприємницької діяльності відповідач [PERSON] не отримує, так як не зареєстрований як фізична особа-підприємець та не займається господарською діяльністю, про що свідчить копія довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 21240916 від 25.09.2015 (а.с.41). Здаючи в оренду земельні ділянки СТОВ «Поділля», у 2015 році відповідачу [PERSON] було нараховано загальну суму річного доходу в розмірі 4473,02 грн., що в середньому складає 372,75 грн. на місяць, про що свідчать копії довідок від 02.10.2015 року № 148 та № 147, виданих СТОВ «Поділля». Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, які здорові, перебувають на утриманні матері; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який здоровий, офіційно працює, має регулярні доходи, інших неповнолітніх дітей, окрім зазначених, та інших утриманців на утриманні не має, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на позивача витрати, понесені на сплату судового збору за подання позовної заяви в частині розірвання шлюбу, а на користь держави судові витрати, які складаються із суми судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів, від сплати яких звільнено позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial