Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20 вересня 2021 року о 09 годині у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Щодо повідомлення відповідача про місце та час судового засідання а також надіслання йому копії позовної заяви з додатками вирішено повідомити та направити шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації. Зупинено провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або явки відповідача у судове засідання для розгляду справи по суті, залежно від події, яка станеться раніше. Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 13 жовтня 2021 року о 09 годині 15 хвилин у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. В судове засідання призначене на 13 жовтня 2021 року сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач надала до суду заяву якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення, а також вказувала на те, що правові наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі, а їх роз`яснення судом вона не потребує. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації. Але не з`явився без повідомлення причин. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників у справі. Позиція позивача полягала у тому, що вони з відповідачем в період з 20.08.2005 року по 27.12.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та у них з відповідачем є спільна дитина, яка не досягла повноліття, а тому потребує утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від її утримання, а дитина проживає із нею, на її користь слід стягнути аліменти у грошовій формі у вигляді 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Встановлені судом обставини. [PERSON] та [PERSON] з 20 серпня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 грудня 2013 року (дата набрання законної сили - 09 січня 2014 року) (а.с.4-5,7-8,39-40). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 217, що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.05.2007 року серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області (а.с.6,43). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.01.2021 року № 2241, вбачається що за адресою: [ADDRESS] , проживає неповнолітня [PERSON] та позивач - її мати [PERSON] (а.с.11, 50). Встановлені судом правовідносини. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в межах яких між позивачем та відповідачем виник спір, у якості батьків, щодо утримання дитини, в якому відповідач, як батько, відмовляється від утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Оцінка суду щодо права позивачки. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Положення частини 1 і 2 статті 51 Конституції України гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А положеннями частини 6 статті 7 та частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини. Статті 180 та 181 Сімейного кодексу України встановлюють обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю між батьками. При цьому, згідно частини 1 статті 15 Сімейного кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як батьком дитини свого обов`язку з її утримання до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право позивача, як матері дитини, на рівність обов`язків між жінкою та чоловіком щодо дитини. А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня пред`явлення позову. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а сам їх розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. При визначенні розміру аліментів, суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; відсутність доказів про поганий стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір аліментів (передбачені частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України) суд урахувати також не міг, за відсутністю доказів їх наявності. Висновок суду по суті позовних вимог. Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (тобто з 19 березня 2021 року) і до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу положень пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивач звільнена від сплати судового збору, то в силу положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави, стягненню він не підлягає. Таким чином,

Outcome: approved