Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить визнати магазин непродовольчих товарів загальною площею 802,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 17-А спільною власністю подружжя, виділити їй у власність 2/3 частки вказаного нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі з 1997 року вона разом із [PERSON] за спільні кошти у 2007 році збудували магазин непродовольчих товарів загальною площею 802,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 17-А, в якому вона з моменту введення в експлуатацію здійснює підриємницьку діяльність. На сьогоднішній день відповідач їй створює перешкоди у користуванні вказаним майном і всі спроби домовитись з ним виявились марними, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду із позовом для вирішення питання щодо поділу майна подружжя. Позивач у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 липня 1997 року між [PERSON], 31.01.1976 р. н., і [PERSON], 01.12.1964 р. н., було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 931 (а. с. 10). Із копій свідоцтв про народження (а. а. 14-15) вбачається, що сторони мають спільних неповнолітніх дочок [PERSON], 21.12.1999 р. н., і [PERSON], 09.07.2006 р. н., які проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 046680, виданого 6 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що в Кризі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 710 від 06.09.2010 (а. с. 11). У період перебування в шлюбі, а саме, у 2007 році сторонами було збудовано на сімейні кошти приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 802,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 17-А та праві приватної власності належить [PERSON], згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 298305 від 30 листопада 2007 року (а. с. 12). Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за\~ взаємною згодою. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. З огляду на викладене, суд вважає наявними підстави вважати, що набуте за час шлюбу майно, а саме: приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 802,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 17-А, є спільною сумісною власністю сторін, частки в якому в кожної зі сторін\~ є рівними. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, беручи до уваги інтереси неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] та враховуючи відсутність спору щодо набутого сторонами за час шлюбу спірного приміщення магазину, що є обєктом спільної сумісної власності, суд вважає за можливе здійснити його поділ, визнавши за [PERSON] право власності на 2/3 частки зазначеного нерухомого майна.\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved