Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON], третя особа Відділ опіки та піклування Олександрійської міської ради, з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, про надання дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], до Республіки Туреччини у період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року з метою відпочинку та оздоровлення у супроводі матері [PERSON], [INFO], або інших осіб уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. В грудні 2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, з того часу вони майже не спілкуються. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час в неї виникла можливість вивезти доньку [PERSON] за кордон, до Туреччини на відпочинок та екскурсію. Проте в туристичному агентстві їй повідомили, що для виїзду дитини за кордон, необхідний нотаріально посвідчений дозвіл батька. На неодноразові її звернення в телефонному режимі, соціальних мережах, вайбері, відповідач надавати такий дозвіл відмовляється. Тому вона вимушена звернутись до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились. Через канцелярію суду представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, та заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: головний спеціаліст служби у справах дітей Олександрійської міської ради Омельяненко О.В., яка\~про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в\~судове засідання не зявилась,\~надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті без участі представника зазначеної служби в судовому засіданні, не заперечує проти надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди батька на короткотривалий період з метою оздоровлення та проведення екскурсій, оскільки це відповідає інтересам дитини, розвитку її кругозору. Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 серпня 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (арк.с.10) Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. (арк.с.12) [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (арк.с.11) Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом наведених правових норм, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд з'ясував, що позивач має намір поїхати з дитиною на відпочинок за кордон до Турецької Республіки. В даному випадку, тимчасовий виїзд за межі України є в інтересах дитини, зумовлений потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини. З урахуванням положень ст. 141 Сімейного кодексу України про те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо своєї дитини, суд вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд позивача або інших осіб, уповноважених нею, разом з дитиною на відпочинок за кордон до Турецької Республіки не порушить права ані батька, ані дитини. Можливість надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України в супроводі осіб, уповноважених матірю дитини за нотаріально посвідченою згодою, без згоди батька не суперечить наведеним вище правовим нормам. Таким чином, оскільки у [PERSON] є складнощі в отриманні згоди [PERSON] на виїзд дитини за кордон, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд [PERSON], [INFO], у період з\~01 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року до Турецької Республіки буде сприяти розширенню її світогляду, всебічному розвитку, оздоровленню і не буде суперечити діючому законодавству, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved