Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення та доповнення вимог просила визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя гараж № 574 в ГБК «Металіст» по вул.. Морозова,13-В в м. Харкові, земельну ділянку № 12 площею 0,0851 га та будівельні матеріали у вигляді житлового будинку, розташовані на даній ділянці, в садівничому товаристві «Срібна балка» на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, а також квартиру № 54 по пр.. Гагаріна,43/1 в м. Харкові; відступити від засад рівності часток у спільному майні подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири та на ? частини інших обєктів. [PERSON], не погоджуючись із запропонованим варіантом поділу спільного майна подружжя, подав до суду зустрічний позов, в якому після уточнення та доповнення вимог просив визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя гараж № 574 в ГБК «Металіст» по вул.. Морозова,13-В в м. Харкові, земельну ділянку № 12 площею 0,0851 га в садівничому товаристві «Срібна балка» на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області та квартиру № 54 по пр.. Гагаріна,43/1 в м. Харкові; здійснити поділ майна подружжя, виділивши йому та [PERSON] по ? частині заявлених обєктів. У судові засідання, призначені на 20.04.2015, 18.05.2015 позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. У судове засідання, призначене на 08.06.2015 позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не зявились, причини неявки суду не повідомили. В силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не зявився до суду без поважних причин та відповідно до вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України вважає за можливе залишити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про проділ майна подружжя без розгляду. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання його уточнених вимог в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2000 року (актовий запис № 28 Балашовського міського відділу ЗАГС Саратовської області). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.02.2013 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 2020/640/281/2013. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] 12.11.2003 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-1137, [PERSON] придбав гараж № 574 загальною площею 26,2 м2, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул.. Морозова,13-В в Гаражно-будівельному кооперативі «Металіст»; право власності на імя [PERSON] зареєстровано в КП «ХМБТІ» 15.12.2003. 02.02.2004 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН Зміївського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 205, [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,0851 га для ведення садівництва, розташовану за адресою: Харківська область, Зміївський район, Борівська сільська рада, садівниче товариство «Срібна балка», ділянка № 12. На підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2007, виданого Комінтернівською районною радою м. Харкова, [PERSON] отримав у власність квартиру № 54 по пр.. Гагаріна,43/1 в м. Харкові; право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано в КП «ХМБТІ» 22.05.2007. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо поділу майна подружжя. Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 Сімейного кодексу України визначено, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Враховуючи викладене, суд визначає, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] є наступні обєкти: - квартира № 54 по пр.. Гагаріна,43/1 в м. Харкові; - земельну ділянку № 12 площею 0,0851 га для ведення садівництва, розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, Борівська сільська рада, садівниче товариство «Срібна балка»; - гараж № 574 загальною площею 26,2 м2, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул.. Морозова,13-В в Гаражно-будівельному кооперативі «Металіст». Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст.. 69 СК України). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (ст.. 70 СК України). За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці обєктів спільної сумісної власності подружжя за кожним. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що зустрічні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахування досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved