Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який уточнила під час розгляду справи та остаточно просила стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 37832,75 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21034,64 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що наказом №2747-к від 31.08.2015 року вона була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» контролером енергозбуту 1 групи кваліфікації до Бердянського міського району електричних мереж. У відповідності до наказу №420-од від 27.07.2016 року підприємство ВАТ «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 року перейменоване в ПАТ «Запоріжжяобленерго». Наказом №2884-к від 04.07.2018 року вона булла звільнена з 06.07.2018 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником, або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов коллективного чи трудового договору за ч.3 ст. 38 КЗпП України. В порушення ст. 116 КЗпП, в день звільнення їй не була виплачена заборгованість із заробітної плати, яка складає 37832,75 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що заборгованість із заробітної плати виникла не з вини товариства. Так, рядом постанов НКРЕКП починаючи з 2015 року було встановлено нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходили на рахунок товартиства зі спеціальним режимом використання. Дані постанови НКРЕКП є загальновідомим фактом та викликали складну економічну ситуатію на підприємстві. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом, [PERSON] з 31.08.2015 року по 06.07.2018 року працювала контролером 1 групи кваліфікації Бердянського міського району електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго». Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 48 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строку, зазначені у статті 116 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним трудовим договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго», станом на 24.10.2018 року заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] складає 37832,75 грн. Середньоденна заробітна плата позивача, обрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року та з урахуванням довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго»198,44 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 106 днів складає 21034,64 грн. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладений на нього законом обовязок щодо виплати позивачу належних йому сум при звільненні у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а отже позовні вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 37832,75 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21034,64 грн. є обґрунтованими, основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved