Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області та просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване по вулиці Будівельників, 40 в м. Городня Чернігівської області : А-2 двоповерховий житловий будинок, площею забудови 99,8 кв.м., з а ґанком, площею забудови 11,6 кв.м., та а-1 ґанком, площею забудови 3,0 кв.м., загальною площею приміщень 155,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 96,8 кв.м., допоміжною 58,4 кв.м., Б-1 гараж, площею забудови 29,1 кв.м, Б1-1 сарай, площею забудови 32,3 кв.м., б - погріб, площею забудови 7,8 кв.м.. З позовної заяви виходить, що рішенням виконкому Городнянської міської ради депутатів трудящихся № 193 від 15 вересня 1992 року позивачу було надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці під № 40 по вул. Будівельників. Земельна ділянка разом із закріпленими на ній знаками була передана позивачу в користування, як забудовнику, згідно акту відводу земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 15.10.1992 року. Згодом зазначена земельна ділянка площею 0,0893 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Городнянської міської ради від 12 червня 2008 року була передана позивачу у власність, що засвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915105, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010989000162 від 11 серпня 2009 року. За період часу з 1996 року по 2001 рік на вищезазначеній земельній ділянці позивачем побудовано двоповерховий житловий будинок, площею забудови 99,8 кв.м., гараж, площею забудови 29,1 кв.м., сарай площею забудови 32,3 кв.м.. Після закінчення будівництва позивачем було розпочато експлуатацію будинку без його реєстрації, в звязку з чим будинок набув статусу самочинного будівництва, що стало причиною необхідності звернення до суду. Під час проведення будівельних робіт були дотримані державні містобудівні та будівельні норми, що підтверджено висновком завсектору містобудування, архітектури та ЖКГ [PERSON] від 29.03.2017 року. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст.ст. 328, 376 ЦК України, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 18 травня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 19.06.2017 року з проханням розглянути справу без її участі, обставини й факти, викладені в позові підтверджує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 41 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Городнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Міський голова Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 24.05.2017 року за вих. № 03-22/219 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, позов [PERSON] відповідач визнає ( а.с. 29 ). Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшли повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 40 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 09.06.2017 року за № 02-16/538 з проханням розглянути справу без участі представника Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області, проти позовних вимог [PERSON] третя особа не заперечує ( а.с. 38 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача, відповідача та третьої особи по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна ). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна ) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна ). З дослідженого в судовому засіданні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915105 від 11.08.2009 року, встановлено, що [PERSON], мешканка м. Городня, вул. Будівельників, 40, на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Городнянської міської ради від 12 червня 2008 року є власником земельної ділянки площею 0,0893 га, яка розташована за адресою : вул. Будівельників, 40, м. Городня Городнянська міська рада Городнянський район Чернігівська область, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), кадастровий номер 7421410100:00:001:1040. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010984000162 ( а.с. 5 ). Згідно паспорту на забудову земельної ділянки № 446, зареєстрованого у виконкомі Городнянської міської Ради народних депутатів за № 193 від 15.09.1992 року, рішенням виконавчого комітету Городнянської міської Ради народних депутатів № 193 від 15.09.1992 року надано [PERSON] право на індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Будівельників, 40 на земельній ділянці площею 900 кв.м. та зобовязано [PERSON] отримати до 15.10.1992 року від управляння райархітектури всю технічну документацію на право будівництва будинку на вищевказаній земельній ділянці. У вказаному паспорті мається дозвіл на виконання робіт, яким [PERSON] дозволено збудувати житловий будинок на земельній ділянці № 40 по вул. Будівельників у м. Городня, будівельні роботи розпочати не пізніше жовтня 19921 року, строк закінчення робіт 15.09.1997 року. Складено акт відводу земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку 15.10.1992 року та відповідно складено план земельної ділянки, відведеної під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Будівельників, 40 в м. Городня ( а.с. 10-12 ). З технічного паспорта на житловий будинок № 40 по вулиці Будівельників в м. Городня Чернігівської області встановлено, що вказаний будинок має загальну площу 155,2 кв.м. в тому числі житлову площу 96,8 кв.м., допоміжну площу 58,4 кв.м., опис обєктів нерухомого майна : А-2 двоповерховий житловий будинок, площею забудови 99,8 кв.м., з а ґанком, площею забудови 11,6 кв.м., та а1 ґанком, площею забудови 3,0 кв.м., загальною площею приміщень 155,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 96,8 кв.м., допоміжною 58,4 кв.м., Б-1 гараж, площею забудови 29,1 кв.м, Б1-1 сарай, площею забудови 32,3 кв.м., б - погріб, площею забудови 7,8 кв.м., № 1 ворота з хвірткою, № 2 хвіртка, № 3 огорожа. У технічному паспорті на житловий будинок мається відмітка Городнянського РГ БТІ про наявність самочинного будівництва, а саме за літерацією : А-2 житловий будинок, Б1-1 сарай та Б-1 гараж, ( а.с. 7-9 ). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на належній [PERSON] на праві власності земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ), остання у період часу з 1996 року по 2000 рік збудувала вищевказані обєкти нерухомого майна й відповідні обєкти нерухомого майна набули статусу самочинного будівництва, а тому позивач позбавлена можливості оформити своє право власності. Слід зазначити, що до 2016 року легалізація вищевказаного будівництва відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-V111 та наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймав в експлуатацію індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 12 березня 2011 року. З листа начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області [PERSON] від 10.08.2016 року за № 40-1025-1.20/2-1/1533-16 вбачається, що на даний час, тобто після 31.12.2015 року, питання щодо порядку прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року не врегульовані жодним нормативно-правовим актом ( а.с. 42 ). Після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудованих після 1992 року, не врегульований. Отже, єдиним способом захисту прав позивача є судовий захист його цивільного права та інтересу. Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є : договори та інші правочини. Загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Позивач реалізує своє право на захист свого цивільного права згідно ст. 15 ЦК України. При цьому кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на будівництво нерухомого майна ( забудову ) мають власники земельних ділянок ( стаття 90 Земельного кодексу України ), землекористувачі ( стаття 95 Земельного кодексу України ), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою ( суперфіцій ) за договором із власником земельної ділянки ( стаття 102-1 Земельного кодексу України ) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову ( будівництво ) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно приписів ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, що передбачено ч. 5 ст. 376 УЦК України. Пункт 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва )» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього ( частина друга статті 376 ЦК ). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно ( частина друга статті 375 ЦК ), тому на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( частина пята статті 376 ЦК ). Завідувач сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] за результатами розгляду заяви [PERSON] стосовно відповідності місця розташування будівель та споруд збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт вимогам державних містобудівних та будівельних норм за адресою : м. Городня, вул. Будівельників,40, виїхавши та обстеживши двоповерховий житловий будинок А-2, сарай Б1-1, гараж Б-1, розміщених на земельній ділянці за адресою : м. Городня, вул. Будівельників, 40, підтвердив відповідність розташування зазначеної будівлі державним містобудівним та будівельним нормам, про що надав відповідний висновок від 29.03.2017 року за вих. № 02-16/240 ( а.с. 6 ). Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позову є законними, обґрунтованими та не порушують прав інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved