Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на утримання доньки Іванни, [INFO], яка народилася під час укладеного сторонами 06.05.2006 року шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти\~ на утримання\~ \~ дитини\~ \~ (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів\~\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідач являється батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження донькиІванни, [INFO], яка народилася під час укладеного сторонами 06.05.2006 року шлюбу, і не оспорював своє батьківство в установленому порядку. Дитина проживає разом з матірю, перебуваючи на її утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Стовпівської сільської ради від 01.10.2015 року № 539. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів батька) є прийнятною, зважаючи на працездатність останнього. З огляду на задоволення позову, з відповідача слід стягнути 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved