Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04 березня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №31. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з другої половини 2016 року та протягом 2017 року подружні стосутки між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного їх припинення. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально - психологічної атмосфери, вчиняє сварки , свідком яких нерідко стає дитина. Подружні стосунки між ними припинені в серпні 2016 року, а з листопада 2016 року проживають окремо. На розірванні шлюбу наполягає, примирення не бажає. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При цьому, в матеріалах справи міститься заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності. Також позивач [PERSON] просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 04 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №31. При цьому, дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» (а.с. 5). Позивач та відповідач являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.9). Однак, у зв'язку із різними поглядами на сім'ю, відсутністю взаєморозуміння подружні відносини між сторонами припинені, з 2017 року проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивач вважає їх подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. Згідно ухвали від 24 листопада 2017 року судом вживались заходи щодо примирення подружжя, однак до належних результатів дані дії не призвели. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], що не досяг трирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved