Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з дня її звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми аліментів відповідно до закону. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що відповідач ухиляється у виконанні своїх обов'язків щодо утримання доньки, в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча він працездатний, інших утриманців у нього немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку (а.с. 19, 24, 26, 28-29). Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 23) Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За відомостями, наведеними Виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в листі № 02-14/1036 від 16 листопада 2017 року, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 05.06.2007 року по теперішній час (а.с. 16). Згідно зі зворотними поштовими повідомленнями копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки на 19 грудня 2017 року та 16 січня 2018 року були отримані відповідачем (а.с. 25, 27), що відповідно до частини 1 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним та своєчасним повідомленням відповідача про дату та час судового розгляду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], про що було зроблено актовий запис за номером 652 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 28 квітня 2011 року виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - [PERSON] народилася [INFO] актовий запис за номером 17, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Шлюб між сторонами на час розгляду даної цивільної справи не розірваний. Відповідно до довідки № 3819 від 25.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області - [PERSON] мешкає в [ADDRESS] має наступний склад сім'ї: - чоловік [PERSON], 1985 року народження, донька - [PERSON], 2011 року народження (а.с. 11). Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадку, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України ). Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до статті. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в статті 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів ( ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, оскільки це не було спростовано, що відповідач має задовільний стан здоров'я, ніяких зобов'язань за іншими виконавчими листами не несе, але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач у встановлені законом стоки не скористався правом щодо надання суду відзиву на позов, суд змушений розглядати справу на підставі наданих позивачкою доказів, вважає за необхідне з метою захисту прав дитини, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню (пункт 1 частина 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України) . Згідно з частиною 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved