Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що із 22.11.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння. Окрім того, позивач вказує на те, що відповідач не надає належної грошової допомоги на утримання дитини, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Однак, в подальшому від позивача до суду надійшла заява про залишення позову в частині розірвання шлюбу без розгляду. Дане клопотання було задоволено судом, про що винесено відповідну ухвалу. До того ж, позивач уточнила позовні вимоги, у зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини сторін у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В підготовче засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, підтримала, а відповідач визнав позов в цій частині у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз?яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.11.2014 перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що відповідач позов визнав у повному обсязі, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 7, 24, 180-182, 183, 185, 191 СК України,

Outcome: approved