Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що 18.06.2014 р. вона уклала договір банківського вкладу (депозит) № ДБ-150172:980 депозит «батьківський» з ПАТ «Терра Банк». Згідно п.2.1 договору вона вносить грошові кошти на рахунок [NUMBER] в сумі 26000 на строк 6 місяців з 18.06.2014 р. по 18.12.2014 р. П.2.3 передбачає процентну ставку в розмірі 26,5% річних, та містить зобов»язання банку сплачувати відсотки по вкладу (депозиту) щомісячно. Банк зобов»язався повернути їй вклад 18.12.2014 р. (п.2.6). Відсотки по вкладу (депозиту) їй були виплачені лише за один місяць - липень 2014 р. Після закінчення строку дії договору, вона звернулась до банку з питанням про повернення внесених нею грошових коштів та нарахованих відсотків, але банком їй було відмовлено. Посилаючись на ст.ст.526, 610, 611, 1058, 1061 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором банківського вкладу (депозит) ДБ-150172:980 від 18.06.2014 р. з виплатою відсотків в розмірі 31167,50 грн. Також [PERSON] вважає, що діями ПАТ «Терра Банк» їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 50 000 грн. В результаті її звернень до банку, вона втратила спокій та сон. Зазначені обставини підірвали її здоров»я. Суму моральної шкоди позивач також просить стягнути з відповідача. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача до суду повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У частині 1 ст. 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З наданих позивачем письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що 18.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-150172:980, у відповідності до якого вкладник передав банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладному рахунку [NUMBER] на строк 6 місяців з 18.06.2014 р. по 18.12.2014 р. в сумі 26000 грн. (а.с.3-4). П.2.3 вказаного договору визначена процентна ставка за вкладом в розмірі 26,50% річних. Проценти по вкладу (депозиту) банком були сплачені одноразово за липень 2014 р. Сума відсотків за договором банківського вкладу від 18.06.2014 р. складає 2870,83 грн. (26000 грн. : 12 місяців) х 26,50 % : 100 = 574,17 грн. х 5 місяців = 2870,83 грн. (за період з 18.06.2014 р. по 18.12.2014 р.). Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як передбачено частиною 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач вклад позивачу не повернув і до теперішнього часу. На підставі викладеного, суд виходить з того, що відповідач порушив право позивача на повернення суми вкладу у розмірі 26000 грн. та не отримані відсотки в розмірі 26,50 % від суми вкладу за період з 18.06.2014 року по 18.12.2014 року у сумі 2870,83 грн., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задовленні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст.ст.1066-1076 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.ст.86, 88 ЦПК України та стягує з ПАТ «Терра Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 288,71 грн., що складаються з судового збору. Згідно п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК України, з ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 900 грн., згідно наданого нею розрахунку. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: partial