Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991року. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказала, що [INFO] вона народилася в м.Кривий Ріг. 13.09.1985 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у Довгинцівським відділі РАГСу м.Кривий Ріг, актовий запис №523. Прізвище змінено да « [PERSON] » Від шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Мешкала за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] навчався в Криворізькій загальноосвітньої школи №97 з 1 по 5 клас в 1991-1996 рр. У зв`язку зі своєю недбалістю вона своєчасно не змінила паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України, а наприкінці 2018 року втратила паспорт громадянина СРСР. В зв`язку з неодноразовими переїздами документи родини були втрачені, а відновити їх не можливо. При зверненні до Покровського районного відділу в місті Кривому Розі Головного Управління державної в Дніпропетровській області державної міграційної служби України для отримання паспорту громадянина України їй було відмовлено у його видачі в зв`язку з тим, що після проведення перевірок не встановлено факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13.11.1991 рік, що необхідне для отримання паспорту громадянина України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі посилаючись на підстави викладені в заяві та просила її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заявив в судовому засіданні, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Судом допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , кожна окремо, підтвердили факт проживання заявниці на території України за адресою: [ADDRESS] на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Вислухавши учасників процесу, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року). Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України законом не передбачено. Згідно із п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , 13.09.1985 року у Довгинцівському відділі РАГСу м.Кривий Ріг, актовий запис №523. Прізвище змінено на « [PERSON] » Від шлюбу має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно, копії Форми №1 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] та отримала паспорт серії [NUMBER] від 20.09.1985 року Факт постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року на території України, підтверджується, актом про проживання від 30.07.2019, де зазначено, що родина Жорнових мешкала з 05.05.1988 по 15.08.1998р.р. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Криворізькій загальноосвітньої школи №97 [PERSON] , [INFO] , навчався з 1 по 5 клас в 1991-1996 р.р. в КСШ №97 Покровського району м.Кривого Рогу. Той факт, що заявник постійно проживав на території України, станом на день проголошення Незалежності України (24.08.1991 року) та на день набрання чинності законом України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року за №1636-ХІІ (13.11.1991 року) підтверджується наданими вищевказаними доказами. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved