Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.03.1999 року. У вказаній квартирі разом з нею зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON] (відповідач по справі). Шлюб між ними укладений 23 07 2004 року та розірваний за рішенням суду у вересні 2017 року. Відповідач більше двох років за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймає, у квартирі відсутні його особисті речі та документи, тобто відповідач тільки зареєстрований у її квартирі. На долю відповідача нараховуються комунальні платежі, участі у сплаті яких він не приймає. Через реєстрацію відповідача вона змушена нести додаткові витрати на утримання житла, самостійно відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, в подальшому звернулася до суду з заявою про закінчення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], [PERSON] не бачила протягом останніх двох років, за місцем реєстрації він не мешкає. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.03.1999 року, номер у реєстровій книзі 167П-156, є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8 - копія свідоцтва). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2004 року по 07.09.2017 року, шлюбу розірвано за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2017 року. У матеріалах справи міститься Акт про не проживання від 24.10.2017 року, складений мешканцями сусідніх квартир будинку [ADDRESS], підтверджений майстром ТзОВ «Комбінат Благоустрою» (а.с. 6), із змісту якого випливає, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], з 01 жовтня 2017 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає.Даний факт також підтверджується копією позовної заяви про розірвання шлюбу, яку [PERSON] подав до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. У позові відповідач зазначив, що станом на 01.08.2017 року він з [PERSON] не мешкає разом більше двох років, спільне господарство не ведуть (а.с. 9 - копія позовної заяви). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації [PERSON]у квартирі за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 01 жовтня 2015 року по даний час без поважних причин (тобто понад один рік), доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, розташованою за вищевказаною адресою, у зв'язку з відсутністю в ній без поважних причин понад одного року. Відповідно до ст. ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved