Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.09.2020 позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку позивач проживає разом зі своїм чоловіком та дочкою. Також, у належному позивачу будинку зареєстрований відповідач, який з часу придбання будинку позивачем за даною адресою не проживає. Як дізналась позивач зі слів колишньої власниці будинку відповідачем є її співмешканець, який з 2018 року проживає в Республіці Польща. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її право власності, гарантоване їй ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав відповідно до вимог ст.ст. 317, 319 ч. 2, 321, 391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй на праві власності будинком. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.11.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 02.12.2020 у судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 05.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Анцут Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 636 (а.с. 6-7) а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 222833001 від 05.09.2020 (а.с. 8). Згідно з довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 4933 від 01.10.2020 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки Голови квартального комітету № 2 «Вокзальний» від 13.10.2020 відповідач з 2018 року за вказаною вище адресою не проживає (а.с. 10). Судом також не встановлена наявність іншої домовленості між сторонами щодо користування відповідачем житлом, що належить позивачу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи\~положення\~статті 391 ЦК\~України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.\~Згідно положень статей 391,\~396 ЦК\~України\~позов про усунення порушень права, не\~пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Зважаючи,\~на те,\~що\~будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаній квартирі та неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved