Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] більше пяти років, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 січня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме житловий будинок розташований в м. Вінниця по вул. О. Кошиця (П.[PERSON]) 31. Позивачка більше пяти років до дня смерті спадкодавця проживали разом, що підтверджується письмовими доказами та показами свідків. Крім того, позивач здійснила поховання спадкодавця та всі витрати повязані з ним. Одночасно зазначила, що здійснювала постійний догляд за [PERSON], та після смерті останньої звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець 4 черги. 19 липня 2017 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини. За наведеного просила встановити факт проживання позивачки із [PERSON] однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця (П.[PERSON]), 31 в м. Вінниця в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 05 січня 2017 року, а судові витрати залишити за позивачкою. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, на підставах викладених в позовній заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав того, що за свого життя [PERSON] протягом 2012 2015 років неодноразово подавала письмові скарги до прокурора Вінницької області, [PERSON] обласної державної адміністрації, інспекцію архітектурно-будівельного контролю ВМР, Вінницькому міському голові, департаменту архітектури і кадастру на дії позивачки [PERSON] з приводу порушення останньою права власності [PERSON], незаконного самовільного будівництва та проведення приватизації земельної ділянки з порушенням норм законодавства. За наведеного, просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] вінницька державна нотаріальна контора неодноразово, в заявах від 18 вересня, 13 листопада, 29 листопада та 06 грудня 2017 року, просила розгляд справи провести без їх участі, при вирішенні спору поклались на думку суду (а. с. 53, 93, 137 141). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є сусідами позивача та померлої [PERSON], які приживали в одному будинковолодінні оскільки є його співвласниками. Позивач допомагала в догляді [PERSON], в силу похилого віку останньої та у звязку із погіршенням її стану здоровя. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку,що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1993 року зареєстрована за адресою [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті АА № 469722 (а.с. 10 зворот). [PERSON] з 1973 року також зареєстрована за адресою [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті АВ № 422541 (а.с. 12 зворот). Зазначені особи є співвласниками будинковолодіння по вул. П. Комуни, 31, в м. Вінниця, що не заперечується сторонами по справі та в розумінні положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. 05 січня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть сер. І-АМ № 370694 (а. с. 13). 27 червня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] (а. с. 72). Відповідно до копії спадкової справи наданої другою вінницькою державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [PERSON] із заявою прийняття спадщини звернулась лише [PERSON] (а. с. 71-77). Відповідно до листа Другої вінницької державної нотаріальної контори від 19 липня 2017 року позивачку повідомлено про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини між померлою та [PERSON] (а. с. 26). Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом, позивач звернулась до суду та просить встановити факт проживання позивача із [PERSON] однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 21 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Предметом доказування за вимогою про встановлення факту проживання однією сімєю є обставини спільного проживання [PERSON] та померлої [PERSON], їх повязаність спільним побутом та наявність між зазначеними особами взаємних прав та обовязків. На підтвердження зазначених обставин позивачем надана копія технічного паспорта на будинковолодіння по вул. П. Комуни, 31, в м. Вінниця, відповідно до якого [PERSON] є власником 3/20 частки, а [PERSON] власником 17/20 зазначеного будинковолодіння (а. с. 4-9). Крім того, позивачем надано письмові докази про те, що остання здійснювала поховання померлої [PERSON], зокрема копія свідоцтва про поховання від 08 січня 2017 року (а. с. 14), копія договору замовлення на організацію та проведення поховання від 05 січня 2017 року укладений між [PERSON] та ПП «Милосердя-В» (а. с. 21), копія рахунку замовлення № 0970 на суму 48,00 грн., та № 0969 на суму 744,52 грн. (а. с. 17-18) та копія товарного чека від 05 січня 2017 року ПП «Милосердя-В» на суму 4507,00 грн. (а. с. 16). Матеріали справи містять копії актів від 25 липня 2017 року квартального комітету «Київський», відповідно до яких мешканці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач протягом двох останніх років проживала та вела спільне господарство разом з [PERSON], лікувала та доглядала її (а. с. 22-23). 13 січня 2012 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського голови із заявою про незаконні дії [PERSON] щодо спорудження прибудови та просила скасувати [PERSON] готовності обєкту до експлуатації від 26 жовтня 2010 року, що підтверджується копією відповідної заяви (а. с. 119). 08 червня 2012 року [PERSON] звернулась із скаргою до директора департаменту архітектури і кадастру з приводу незаконного капітального будівництва що здійснюється [PERSON], що підтверджується копією зазначених скарг (а. с. 114-116). 28 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського голови із скаргою на дії [PERSON] щодо незаконного спорудження 3-поверхової споруди та просила скасувати [PERSON] готовності до експлуатації від 26 жовтня 2012 року (а. с. 110-112). 02 січня 2013 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського голови із скаргою про незаконне проведення приватизації земельної ділянки [PERSON] та просила скасувати приватизацію земельної ділянки, що підтверджується копією зазначеної скарги (а. с. 107-108). З аналогічною скаргою за змістом [PERSON] звернулась і 14 лютого 2013 року (а. с. 104-105). 19 серпня 2014 року [PERSON] звернулась із скаргою до начальника інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Вінницькій області та [PERSON] обласної державної адміністрації в якій просила визнати незаконним будівництво прибудови [PERSON] по вул. П.Комуни, 31 в м. Вінниця та притягнути винних осіб до відповідальності (а. с. 97-102). 15 травня 2015 року [PERSON] звернулась із скаргою до прокурора Вінницької області щодо погроз [PERSON] на її адресу захопити частину належного її чердачного приміщення (94-95). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Надаючи оцінку доказам в їх сукупності суд вважає, що позивачем не доведено обставин її проживання із [PERSON] однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини. Проживання та реєстрація зазначених осіб за однією адресою свідчить лише про те, що останні були сусідами та не підтверджує обставину про проживання однією сімєю, при цьому як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинковолодіння та проживали і відокремлених житлових приміщеннях. Надані докази про проведення позивачем поховання померлої [PERSON], також, не підтверджують обставину спільного проживання із спадкодавцем однією сімєю за життя останньої. Суд бере до уваги, що відповідно до актів від 25 липня 2017 року квартального комітету «Київський» мешканці підтверджують обставину, що позивачка [PERSON] проживала разом із спадкодавцем однією сімєю протягом двох років, натомість для визнання особи спадкоємцем четвертої черги такий строк, відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, має становити не менше пяти років. Покази свідків, які в свою чергу підписали зазначені вище акти, судом розцінено як покази, які свідчать про доброзичливість позивача та померлою [PERSON], як сусідів одного будинковолодіння які є його співвласниками, та не дають підстав дійти обґрунтованого висновку, що позивач та [PERSON] складали сім'ю, а саме, що вони спільно проживали, пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Крім того, під час допиту свідків, останнім судом було розяснено про те, коли особи складають одну сім'ю та за яких умов (пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, наявність спільних коштів, прийняття спільного рішення осіб, які складають сім'ю, щодо їх витрачення, тощо). При цьому покази свідків, з урахуванням вказаних розяснень, не давали суду підстав дійти висновку про те, що позивач та [PERSON] складали сім'ю. Одночасно суд враховує, що в період з 2012 по 2015 роки [PERSON] неодноразово подавала скарги на дії [PERSON] щодо проведення останньою приватизації земельної ділянки та зведення прибудови до спільного будинковолодіння, що в свою чергу також не підтверджує факт проживання однією сімєю, а навпаки вказує про наявність між зазначеними особами неприязних стосунків у зазначений період. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини слід відмовити за недоведеністю. Вимога [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця (П.[PERSON]) 31 в м. Вінниця в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] у даному випадку є похідною вимогою від первинної про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем, а тому, враховуючи те, що суд відмовив в задоволенні вимоги позовної заяви про встановлення факту проживання позивача [PERSON] із померлою [PERSON] однією сімєю більше пяти років, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги позовної заяви про визнання за позивачем право власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця, 31, також, не підлягає задоволенню. При цьому суд звертаю увагу на те, що юридична оцінки даній вимозі позову, як спосіб захисту права власності, не надається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed