Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частку в спільній власності, поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 18.09.1998 року позивач вступила до зареєстрованого шлюбу з [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкає разом з [PERSON] Під час шлюбу подружжям було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 04.10.2004 року за реєстровим № 1280, зареєстрована державним реєстратором правочинів 04.10.2004 року, витяг № 166993 на ім'я [PERSON] Вказана квартира придбана за 10000 грн., які належали особисто [PERSON] та були отримані від продажу належної останній до шлюбу квартири [ADDRESS] 04.10.2004 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3638, та 48 000 грн., які були отримані в кредит та сплачені за час спільного життя подружжя, тобто є спільною власністю позивача та відповідача. [PERSON] зазначає, що відповідно до вкладених нею особистих грошей та спільних коштів, частки в спільній сумісній власності на спірну квартиру складають: [PERSON] - 3/5 частки квартири, [PERSON] - 2/5 частки квартири. Додатково зазначила, що 19.08.2011 року подружжям був придбаний автомобіль: CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER], згідно договору № 112149-Y00239 за 120800 грн. При укладенні договору подружжям було сплачено авансовий внесок у розмірі 30 200 грн., на решту коштів був укладений кредитний договір № 2739-007/11Р від 26.08.2011 року. За час спільного життя подружжя за вказаним кредитним договором було сплачено грошових коштів у розмірі 17600 грн., що разом з авансовим внеском складає 47800 грн. [PERSON] зазначає, що оскільки частка внесених нею коштів по відношенню до загальної вартості автомобіля є незначною, то при розподілі автомобіля, як неподільної речі, він має бути залишений [PERSON] з виплатою на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі ? частки спільно внесених за нього коштів, що складає 23 900 грн. [PERSON] з посиланням на викладені у позовній заяві обставини та приписи ст.ст. 57, 60, 70, 71 СК України просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 3/5 часток у спільній власності на квартиру [ADDRESS]; визнати автомобіль CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], заливши транспортний засіб [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн. 09.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про уточнення до позовної заяви у якій зазначила, що 01.11.2014 року у зв'язку з укладенням шлюбу змінилось її прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». У зв'язку з вказаними обставинами позивачка остаточно просила суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 3/5 часток у спільній власності на квартиру [ADDRESS]; визнати автомобіль CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] розділивши його наступним чином: вказаний автомобіль залишити [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн. Не погоджуючись з первісним позовом, [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частку в спільній власності, поділ майна подружжя в натурі. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що під час шлюбу подружжям була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 04.10.2004 року за реєстровим № 1280, зареєстрована державним реєстратором правочинів 04.10.2004 року, витяг № 166993 на ім'я [PERSON] Вказана квартира була придбана за спільні кошти подружжя, а отже підлягає поділу між подружжям у рівних частинах, зокрема, по ? частині квартири кожному. [PERSON] зазначає, що на даний момент залишається невирішеним питання про порядок користування квартирою. Позивач (відповідач за первісним позовом) зазначає, що квартира складається з трьох кімнат - двох окремих кімнат, площею 12,34 кв.м. та 12.37 кв.м. і однієї спільної - 14,55 кв.м. У зв'язку з цим кожній з сторін може належати на праві особистої приватної власності по окремій кімнаті, що мають однакову площу, а спільну кімнату залишити в спільному користуванні, як і інші приміщення спільного користування (кухня, ванна, туалет, коридор). Посилаючись на обставини, які викладені у зустрічній позовній заяві, та приписи ст.ст. 318, 319, 358, 386, 391 ЦК України [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності кожного на ? частку в спільній власності на квартиру [ADDRESS], поділити квартиру [ADDRESS] в натурі пропорційно визначеним ідеальним часткам - по ? частині кожному зі сторін справи, виділивши [PERSON] кімнату, площею 12,37 кв.м., [PERSON] - кімнату, площею 12,34 кв.м., залишивши в спільному користуванні кімнату, площею 14,55 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет та коридор. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання автомобіля CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], розділивши його наступним чином: вказаний автомобіль залишити [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн., то [PERSON] з цією частиною первісних позовних вимог погодився у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, викладених у ньому, наполягала на його задоволенні, проти зустрічного позову заперечувала у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом [PERSON] первісний позов визнала частково, пояснивши, що її довіритель не заперечує проти визнання автомобіля CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та вважає за можливе вказаний автомобіль залишити [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн. В іншій частині проти первісного позову заперечувала, пояснивши, що позивачем та її представником не надано доказів того, що грошові кошти з продажу квартири, яка належала особисто позивачу, були витрачені саме на покупку спірної квартири. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справа, оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що первісний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, зустрічний позов є обґрунтованим частково та, відповідно, й підлягає задоволенню в частині. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 937, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 812/3971/12 від 02.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.05.2012 року. 04.10.2004 року між [PERSON], [PERSON], в якості продавців, та [PERSON], в якості покупця, було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] 04.10.2004 року за реєстровим № 1280. За цим Договором продавці передали (кожний по 1/2) у власність покупця, а покупець прийняв належну продавцям квартиру [ADDRESS] і сплатили за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму. На даний момент право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яка наявна в матеріалах справи (індексний номер документу 32204380). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що вказана вище квартира була придбана подружжям в період знаходження у шлюбі, що не заперечується останніми, а отже вказана квартира є предметом спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] звертаючись із позовом до суду ставить питання про визнання за нею 3/5 часток у спільній власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як вже зазначалось раніше, квартиру [ADDRESS], яка на даний момент є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], було придбано за договором купівлі-продажу квартири від 04.10.2004 року. За умовами цього Договору, зокрема, п. 2.1., продаж квартири було здійснено за 58000,00 грн. [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання за нею 3/5 часток у спільній власності на спірну квартиру зазначила, що частина грошових коштів, за які подружжям було придбано спірну квартиру, належало їй особисто. Так, [PERSON] зазначила, що її особистим внеском під час придбання спірної квартири були грошові кошти у сумі 10000,00 грн., які вона отримала від продажу іншої квартири, яка належала їй особисто. Наведені твердження [PERSON] у повній мірі узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами. Так, в матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2004 року за яким [PERSON] в якості продавця, з одного боку, та [PERSON] в якості покупця, з іншого боку, був укладений правочин за яким продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність належну продавцю на праві приватної власності квартиру за номером [ADDRESS]. Вказана квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 03.09.1998 року за реєстровим номером № 3184; право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер № 7277334, номер запису 35716 в книзі 207. За умовами цього Договору, зокрема, пункту 3, продаж квартири було здійснено за 10000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, твердження [PERSON] про внесення нею особистих грошових коштів у сумі 10000,00 грн. під час укладення договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2004 року знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Натомість, [PERSON] та його представником [PERSON] під час розгляду справи не було надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані вище твердження [PERSON] Крім того, судом враховано те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2004 року, у подружжя були відсутні грошові кошти у сумі 58000,00 грн., у зв'язку із цим подружжям було укладено кредитний договір. Наведена обставини підтверджується наявною в матеріалах справи копією кредитного договору № 9-27-К/Р від 04.10.2004 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] За умовами укладеного Кредитного договору [PERSON] було отримано грошові кошти в іноземній валюті в сумі 6000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.10.2004 року складало 31845,60 грн. Враховуючи наведені вище обставини та приписи ч. 2 ст. 70 СК України, суд вважає за необхідне відступити від засади рівності часток подружжя, оскільки внесення [PERSON] 10000,00 грн. особистих грошових коштів має істотне значення. Відповідно зустрічний позов [PERSON] про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності кожного на ? частку в спільній власності на квартиру [ADDRESS], задовольняється частково, зокрема, в частині визнання за [PERSON] права власності на 3/5 часток квартири, визнання за [PERSON] права власності на 2/5 часток квартири. Що стосується позовної вимоги за первісним позовом про визнання автомобіля CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], розділивши його наступним чином: вказаний автомобіль залишити [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що на час розгляду справи за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Вказаний автомобіль був придбаний під час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі на підставі договору № 112149-Y00239 купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту від 19.08.2011 року. Під час укладення вказаного вище договору сторонами по справі було сплачено авансовий внесок у розмірі 30200,00 грн. Також, під час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі, сторонами по справі було внесено грошові кошти в якості плати по кредиту за автомобіль на суму 17600,00 грн., що разом з авансовим внеском складає 47800,00 грн. Наведені обставини визнані обома сторонами справи, а отже в розумінні приписів ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. У відповідності до ч.ч. 2,4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Автомобіль, який є предметом спору у вказаній цивільній справі, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та є неподільною річчю. Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе визнати автомобіль CHEVROLET LACETTI 196, легковий седан, [NUMBER], державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] розділивши його наступним чином: вказаний автомобіль залишити [PERSON] з виплатою [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 900 грн. Приймаючи вказане рішення, суд враховує ту обставину, що [PERSON] надав свою згоду на виплату [PERSON] грошової компенсації в сумі 23900 грн. Що стосується позовної вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про поділ квартири [ADDRESS] в натурі пропорційно визначеним ідеальним часткам - по ? частині кожному зі сторін справи, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Під час розгляду справи [PERSON] не було доведено за допомогою належних та допустимих доказів можливість поділу в натурі спірної квартири, зокрема, можливість виділення сторонам ізольованих жилих та інших приміщень з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. [PERSON] під час розгляду справи правом на уточнення позовних вимог не скористався, позов про встановлення порядку користування приміщеннями квартири не заявив, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог про поділ майна в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial