Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] в с. Солотвин Ковельського району Волинської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що сторони проживали разом понад п`ять років, офіційно без укладення шлюбу. На даний час дитина проживає разом з позивачем. Позивач є інвалідом третьої групи з дитинства, їй протипоказана важка фізична праця, а тому остання не працює, займається вихованням сина. Єдиним доходом є отримання соціальної пенсії, що для утримання дитини є недостатнім. Натомість відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, матеріально жодним чином не забезпечує та належно не приймає участі у її вихованні. Позивач вказує, що відповідач має можливість заробляти гроші, має нерегулярний\~дохід, однак в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема відповідач вказує, що шлюб між сторонами зареєстрованого не було, однак сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачем. Відповідач вказує, що на даний час він не працює, проживає разом з матір`ю та його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. Крім цього, відповідач вказує, що він перебуває на обліку в Ковельському районному управлінні соціального захисту населення по догляду за інвалідом першої групи - за своєю матір`ю [PERSON] , 1954 року народження, яка самостійно не в змозі ходити, а тому потребує постійного догляду. Також, відповідач вказує, що твердження позивача про ухилення він надання матеріальної допомоги дитині є голослівним, адже відповідач надає кошти для дитини, купує подарунки, ліки та займається вихованням дитини. З огляду на зазначені обставини, відповідач вважає, що розмір аліментів в сумі 1500 грн., який просить позивачка стягнути з відповідача на утримання дитини, є великим із врахуванням матеріального стану та наявності в нього хворої матері. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач заперечення на відзив не подала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.10.2014 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради Ковельського району Волинської області, [INFO] народився [PERSON] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітня дитина\~проживає з\~позивачем та\~перебуває на\~її утриманні,\~щовизнав відповідач у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як стверджується позивачем, відповідач [PERSON] не працює, однак отримує мінливий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 32 роки, подав суду докази про наявність в нього інших утриманців, проте не подав докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у розмірі по 1200,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1200 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. За таких обставин з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial