Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Лисичанський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 08.02.1972 року належить будинок № 47 по вулиці К. Цеткін в місті Лисичанську. В будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. З вересня 2005 року позивач з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, будь яких інших речей відповідач в будинку не має. В вересні 2005 році відповідач виїхав з будинку позивача на нове місце проживання.10.08.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Тобто відповідач не проживав в будинку з 2005 року, однак реєстрація відповідача створює перешкоди в оформленні субсидії. В звязку з вище наведеним, просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 47 по вулиці К. Цеткін в місті Лисичанську Луганської області та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] по вулиці К. Цеткін буд. 47 в місті Лисичанську Луганської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила доводи викладені в позовній заяві. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, заперечень не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Відповідач колишній чоловік позивача. Останній раз бачила відповідача приблизно десять років потому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Вона мешкає в будинку з 1996 року. Відповідача бачила останній раз 10 років потому. Відповідач поїхав та з того часу не повертався. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що згідно договором від 08.02.1972 року, посвідченого нотаріусом Першої Лисичанської Державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого за № 748, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар будинок, який розташований за адресою: м. Лисичанськ, вул. К.Цеткін, буд. 47. Згідно з довідкою № 176 від 29.05.2015 року, виданої КП «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на будинок № 47 по вулиці К. Цеткін, міста Лисичанська зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 08.02.1972 року, посвідченого Лисичаньскою ДНК, реєстр № 748. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ВЛ № 156308, виданого 07 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що 10.08.2010 року складено відповідний актовий запис № 229. Згідно з довідкою № 494 від 02.06.2015 року, виданої КП «Паспортна служба», за адресою: м. Лисичанськ, вул. К. Цеткін, буд. 47 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з довідкою голови вуличного комітету, за адресою м. Лисичанськ, вул. К.Цеткін, буд. 47, зареєстрований [PERSON], на теперішній час не проживає. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідача у будинку позивача обмежує її права, так як вона, не має можливості оформити субсидію. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2005 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. За таких обставин враховуючи, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає у будинку за адресою: м. Лисичанськ, вул. К.Цеткін, буд. 47 з 2005 року, тобто понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини відсутності відповідача, у звязку суд вважає, що є підстави позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: м. Лисичанськ, вул. К.Цеткін, буд. 47. Суд не може задовольнити вимоги позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тому вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасною та безпідставною.

Outcome: partial