Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Вказаний позов вмотивований тим, що 01.02.2011 року відповідач зник і більше не з'являвся за місцем постійного проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з 01.02.2011 року також зник зв'язок із [PERSON], як в Позивача, так і у всіх інших членів його родини, друзів та знайомих. Враховуючи вищевказане а також те, що починаючи з 01.02.2011 року не з'явилось жодної інформації стосовно місцезнаходження [PERSON], у березні 2013 року Позивач звернулась до Деснянського суду міста Києва із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2013 року у справі за № 754/3866/13-ц було задоволено вищевказану заяву та визнано [PERSON] безвісно відсутнім з 01.02.2011 року. [INFO] року у Позивача під час знаходження у шлюбі із [PERSON] народилась дочка - [PERSON] Вищевказане свідчить про те, що [PERSON] взагалі не є біологічною дочкою Відповідача, а останній був вказаний як батько у свідоцтві про народження лише виходячи з факту перебування із Позивачем у шлюбних відносинах на той момент. В наступному, в зв'язку із зникненням [PERSON] та визнанням його безвісно відсутнім, 18.06.2013 року було розірвано його шлюб із Заявником. 03.10.2015 року було зареєстровано новий шлюб Заявника із [PERSON], внаслідок якого було змінено її прізвище із [PERSON] на [PERSON]. Таким чином, починаючи з 01.02.2011 року [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні чи утриманні дочки. Ухвалою суду від 06.12.2017 року відкрито відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по даній справі. Останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрованим чи знятим з реєстраційного обліку по м. Києву не значиться. Відповідно до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, третя особа або свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Відповідно до роз'яснення Державної судової адміністрації України від 24.01.2018 року за №10-2141/18 про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. У зв'язку з вищевикладеним виклики відповідача були розмішені на офіційному сайті Деснянського районного суду м. Києва у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду. Отже, зважаючи на вищевикладене відповідач [PERSON] належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 14.01.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася. Надала суду лист, відповідно до якого просила слухати справу у її відсутність. Вислухавши позивача, ретельно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є відповідач - [PERSON] та позивач - [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2013 року по цивільній справі № 754/3866/13-ц задоволено заяву [PERSON], заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Деснянське РУ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою та визнано [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 01.02.2011 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 18.06.2013 року серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18.06.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №225. 03.10.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 03.10.2015 року серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №1613. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - [PERSON]. Відповідно до положень п. п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», може бути один з батьків. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.12.2018 року №102/03/31-11419, батько дитини свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює мати. Враховуючи інтереси дитини Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав, [PERSON], стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №24 від 06.12.2018 року). Відповідно до ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує, він належним чином не піклується про дитину, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з дитиною. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 19, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та,

Outcome: approved