Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Берегівського районного суду з позовом до виконавчого комітету Нижньореметівської сільської ради Берегівського району, третя особа без самостійних вимог відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції, про визнання права приватної власності на житловий будинок за адресою за адресою [ADDRESS], у порядку спадування за заповітом. Позов мотивований тим, що будинок за зазначеною адресою належав матері позивачки [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно заповіту, усе своє майно остання заповіла позивачці [PERSON] Таким чином, позивачка успадкувала вищезазначене нерухоме майно. Однак, коли позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, виявилось, що житловий будинок не зареєстрований в КП «ББТІ БРР». Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач - представник виконавчого комітету Нижньореметівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у судове засідання також не з'явився, згідно поданої заяви, просили справу розглянути у їх відсутності, на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. Позовні вимоги доведені також матеріалами справи.

Outcome: approved