Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. В листопаді 2002 року на Північному кладовищі було проведено поховання бабусі позивача [PERSON] - ділянка 78, ряд 8, місце 37. Поховання організував невідомий позивачу чоловік , який назвав вартість послуг та необхідний перелік документів. Договір на виконання ритуальних послуг не укладався, квитанцій з сплачені кошти позивачем також не отримувались. Проте за документами Північного кладовища особою, яка здійснила пере поховання є [PERSON] . Фактично похорон [PERSON] здійснила мати позивача - [PERSON] , 1939 народження. Вона і до теперішнього часу здійснює догляд за місцем поховання, яке огорожене бетонним цоколем. У вересні 2018 р. позивач випадково дізналась, що документи, які підтверджують право на поховання/підпоховання в місці поховання бабусі відсутні. В ритуальній службі Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) позивачу надали відповідь, що видати свідоцтво не можуть, оскільки в довідці про поховання, наданою адміністрацією Північного кладовища вказано, що поховання [PERSON] здійснив(ла) [PERSON] , і дана особа вважається користувачем місця поховання з відповідними правами. Проте, протягом 15 років [PERSON] на зв`язок з родиною не виходив, свої права на місце поховання не заявляв. Він також і не опікується могилою. Позивач з огляду на положення Закону України «Про поховання та похоронну справу», беручи до уваги наявність в неї свідоцтва про смерть бабусі просить суд зобов`язати ритуальну службу видати свідоцтво про поховання [PERSON] , передбачене ст. 365 Закону України «Про поховання та похоронну справу». 07.03.2019 року в даній цивільній справі відкрито провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача направив в адресу суду відзив на позов. Просив залишити позов [PERSON] без задоволення, оскільки поховання [PERSON] здійснювалось не позивачем, іншою особою - [PERSON] і дана особа є відповідно до чинного законодавства України користувачем місця поховання. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити. Просила покласти судові витрати на неї. Представник відповідача про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] у віці 95 років померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис № 18731. Свідоцтво про смерть видане відділом реєстрації смерті [INFO] . Як свідчать матеріали справи, померла [PERSON] була бабусею позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб. За наданими позивачем документами поховання [PERSON] проведено на Північному кладовищі - ділянка 78, ряд 8, місце 37. Як зазначила в судовому засіданні позивач, весь час з моменту поховання, та її мати [PERSON] вільно відвідувала могилу [PERSON] здійснювали догляд за місцем родинного поховання. Разом з цим, за довідкою № 58 наданою 18.09.2018 року ритуальною службою Спеціалізоване підприємство ПКПО, поховання [PERSON] здійснив [PERSON] Також, і це підтверджується листом відповідача № 1695 від 26.09.2018 р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про поховання бабусі, оскільки користувачем місця поховання є інша особа. Позивач пояснила під час розгляду справи, що користувач місцем поховання, що його зазначено відповідачем не є знайомою людиною для родини, не доглядає за місцем поховання, не заявляє свої права та не входить на зв`язок родиною. Отримання свідоцтва про поховання необхідно отримати в тому числі і з метою унеможливлення втручання сторонніх осіб в місце поховання [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я;свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. У відповідності до положень статті 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Як зазначив позивач, вона має всі підстави отримати свідоцтво про поховання встановленого зразка, оскільки такі документи на момент смерті бабусі не видавались, а відповідачем не було враховано, що саме родина має свідоцтво про смерть [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з огляду на пояснення позивача, норми ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд вважає що відповідач має видати позивачу відповідне свідоцтво. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї.

Outcome: approved