Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних на її користь з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановивши їх у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину - з моменту набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дітей. Відповідно до заявлених вимог позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягнуті на користь позивача з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, встановивши мінімальний розмір стягнутих з відповідача аліментів у відповідності до законодавства, чинного на даний час. Позивач та представник позивача в суді заявлені [PERSON] вимоги підтримали повністю. Позивач пояснила, що вона утримує неповнолітніх дітей сторін по справі, однак, в зв'язку із тим, що в подальшому розмір аліментів, що стягуються з відповідача може зменшитись (з огляду на підвищення згодом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) - є необхідним заздалегідь встановлення мінімуму аліментів, які стягуються з відповідача у відповідності до чинного законодавства. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав, пояснив, що він не заперечує щодо того, щоб з нього утримувались аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, однак, вказує, що в даному випадку спору з приводу стягнення аліментів між сторонами немає, так як він не заперечує добровільно сплачувати аліменти з урахуванням встановленого законодавством мінімуму, визначеного у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому він не має нести судові витрати, пов'язані із розглядом даної справи судом. Крім цього, відповідач вказує, що сукупний розмір аліментів, що щомісячно відраховується із його доходу, є значно більшим, аніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому права позивача та неповнолітніх дітей жодним чином не порушені. Відповідачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи довідок про отримані доходи по місцю роботи та про розмір отриманої пенсії. Клопотання відповідача судом задоволено. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо безпідставності заявлених позивачем вимог, які до задоволення не підлягають. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітньої дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із копій свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] встановлено, що їх батьками є сторони по справі, а саме : [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2015 року і до повноліття дітей. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, рішенням суду може бути змінений розмір аліментів, що стягується з боржника на користь стягувача на утримання неповнолітніх дітей - у разі зміни певних життєвих обставин, внаслідок яких порушуються права неповнолітніх дітей на належне матеріальне забезпечення. Однак, позивач просить визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, в той час як саме в такому розмірі і стягуються з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вказану норму предметом судового розгляду у цивільному судочинстві є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що на момент звернення [PERSON] із даним позовом до суду її права та права її неповнолітніх дітей на утримання від батька дітей жодним чином не порушені, оскільки предметом позову є не збільшення самого розміру аліментів, а визначення мінімуму аліментів у відповідності до чинного законодавства. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що мінімум аліментів, визначений рішенням суду у 30% прожиткового мінімуму на даний час законодавчо збільшився, що в подальшому може призвести до порушення прав дітей на належне утримання. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 930 грн. (виходячи із 50% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, який з 1 січня 2018 року визначено у 1860 грн.) Із наданих відповідачем копій довідки №11 про доходи, виданої Сарненським НВК «Школа-колегіум» та довідки №175/02-25, виданої Сарненським ОУ ПФУ, встановлено, що у місяць, що передував зверненню позивача із позовом до суду (листопад 2017 року) відповідачем сукупно було сплачено аліментів у розмірі 2 494 грн. 69 коп., що перевищує встановлений на даний час мінімум аліментів для дитини відповідного віку. Оскільки на даний час права позивача не порушені, так як останньою не ставиться питання фактичного збільшення розміру аліментів - позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку рішення прийнято на користь відповідача. Однак, позивач звільнена від оплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати у цій справі компенсуються за рахунок держави. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 192 СК України,

Outcome: dismissed