Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 14.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з відповідачем уклала шлюб 08.06.2008 р., від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач в порушення ст. 180 СК України дітей не утримує, чим порушує їх право на належне утримання батьком. Позивачка в судове засідання не зявилась, в поданій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Оскільки позивачка в поданій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]: - перебували у шлюбі, зареєстрованому 08.06.2008 р. Добрянською селищною радою (актовий запис № 02); - рішенням Ріпкинського районного суду від 25.02.2014 року, шлюб було розірвано; - від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - [PERSON] та [PERSON] проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини , прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вказане свідчить про обовязок [PERSON] сплачувати аліменти на утримання своїх дітей. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зважаючи на дані про позивача, враховуючи відсутність доказів про матеріальне становище відповідача, приймаючи до уваги вік дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2017 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття, тобто до 24 вересня 2026 року (а не до повноліття обох дітей, як помилково було зазначено в позовній заяві). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 640 грн. судового збору, у звязку зі звільненням позивачки від такої оплати при зверненні до суду. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial