Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про зміну прізвища та імені неповнолітньої дитини, а також надання дозволу для виїзду за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, вказавши третіми особами що не заявляють самостійних вимог [PERSON], відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільський Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області, службу у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради, Кам'янець-Подільський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. Позовні вимоги мотивувала тим, 06.05.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею, з метою відпочинку, оздоровлення і розширення світогляду бажає з сином та чоловіком [PERSON] відвідати Арабську Республіку Єгипет, Німеччину, Республіку Польщі, Італійську Республіку, Королівство Іспанії, Королівство Швеції, Швейцарську конфедерацію, Угорщину, Словацьку Республіку, Республіку Хорватію, Сполучені штати Америки, Канаду, Французьку Республіку, Фінляндську Республіку, Королівство Данія, Королівство Норвегія, Республіку Болгарію, Королівство Бельгії, Королівство Нідерландів, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Республіку Австрію, однак батько дитини [PERSON] (відповідач) відмовляється надати нотаріальну посвідчену згоду на виїзд сина [PERSON], за межі України, незважаючи на той факт, що як батько участі у вихованні дитини не бере. Також позивач бажає зміни ім'я дитини, в обґрунтування даних позовних вимог зазначила, що при народженні дитини її близькими родичами було присвоєно ім'я «[PERSON]», поряд з цим вона як матір так і інші оточуючі родичі, друзі, знайомі сина називають «[PERSON]», в зв'язку з чим виникають запитання та плутанина при оформленні будь-яких офіційних документів. Крім того просить суд змінити прізвище сина з «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який повність виконує обов'язки батька, щодо виховання та розвитку сина, піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, поряд з цим в неї як в матері інше прізвище, ніж у сина, тому для забезпечення належного розвитку та морального комфорту сина бажає змінити його прізвище та ім'я. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві та пояснила, що батьками її чоловіка (відповідача) при народженні дитини було присвоєно ім'я «[PERSON]», яке їй не подобалось і вона як матір завжди мріяла, щоб сина звали «[PERSON]». Під час шлюбу з відповідачем неодноразово обговорювали необхідність зміни імені сина, однак через часті відрядження останнього дане питання не було вирішено. В 2010 році шлюб між нею та відповідачем розірвано, на даний час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який повністю займається вихованням сина, для нормального розвитку дитини та можливістю інтеграції в в новостворену сім'ю бажає змінити ім'я та прізвище дитини. Крім того просить надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітнього сина без згоди та супроводу батька (відповідача), так як останній лише на словах не заперечує проти відвідування дитиною санаторно-лікувальних оздоровлень за межами України, а нотаріально не засвідчує свою згоду. Вважає, що виїзд сина за межі України буде сприяти його духовному, моральному розвитку, розширить його світогляд завдяки екскурсіям за кордоном. Судові витрати з позивачем вирішила в досудовому порядку. Представник служби у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради в судовому засіданні Прісняк Ю.П. не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, однак пояснив, що підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання видачі проїзного документа для дитини немає, оскільки позивач не надала суду відомостей про відмову у видачі їй проїзного документа для дитини, а також з її пояснень відомо, що вона за таким і не зверталась. Поряд з- тим частково підтримує вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон з матір'ю без згоди батька, без зазначення конкретних країни. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача та підтримує їх. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки перебуває на лікуванні, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільський Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області та Кам'янець-Подільського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд вважає, що справу можна розглянути у їх відсутності при наявних у справі матеріалах. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог [PERSON], відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільський Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області, служба у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради, Кам'янець-Подільський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про зміну прізвища та імені неповнолітньої дитини, а також надання дозволу для виїзду за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 5 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків, щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. З ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 06.05.2010 року вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] - розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №160, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 15 вересня 2012 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільського Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №684 і присвоєно подружжю прізвище [PERSON]. Враховуючи, що ст. 7 Конвенції про права дитини визнає за дитиною право на ім'я. З іменем пов'язується сукупність уявлень про зовнішні та внутрішні якості його носія. Зростання самосвідомості особи призводять до збільшення цінності імені як такого. Зважаючи, що в повсякденному спілкуванні дитину позивача називають «[PERSON]», є доцільним змінити його ім'я «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки дане буде відповідати інтересам дитини та та не змінить його самосвідомості, як особистості. Дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями сторін встановлено, що дитину позивачки «[PERSON]» в побуті, оточенні друзів та рідних називають «[PERSON]», дитина [PERSON] бажає зміни прізвища, відмінність у прізвищах між матір'ю та дитиною, створює для останнього ситуацію дискомфорту. Можливість зміни прізвища дитини позивач сприймає, як можливість інтеграції до нової сім'ї матері та асиміляції з нею. Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. З ксерокопії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], актовий запис №453, вбачається, що батьками останнього є [PERSON], [PERSON]. У відповідності до вимог ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі, які уповноважені ними. Згідно до вимог до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними. Відповідно до п.п.2 п.4 вказаних Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Позивач бажає та має можливість виїхати разом з неповнолітнім сином за межі України, з метою оздоровлення дитини, а також хоче здійснити для дитини закордонні екскурсії для її всесторонього розвитку, однак не може отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вимоги ч.21 ст. 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон не порушує права [PERSON], як батька дитини. За таких обставин

Outcome: dismissed