Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] року померла дочка позивача [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] проживала у цьому ж будинку по [ADDRESS]. За життя дочка не складала заповітів, тому спадкування після її смерті повинно проводитись за законом. Позивач пропустила передбачений ст. 1270 ЦК України термін для прийняття спадщини, бо консультант Шостої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя, неуважно встановивши місце проживання останньої та місце проживання дочки, та призначила прийом на 26 червня 2014 року, зазначивши, що оскільки вона з дочкою проживали за однією адресою, то вона прийняла спадщину і її необхідно з'явитися до нотаріуса через шість місяців після дати смерті дочки. 26 червня 2014 року прийшовши до Шостої державної нотаріальної контори, дату прийому перенесли на інший час, через зайнятість нотаріуса. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, де у неї прийняли заяву, завели спадкову справу, але 26 червня 2014 року видали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої слідує, що остання пропустила передбачений законом шестимісячний строк. У зв'язку з чим просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON], яка померла [INFO] року, на протязі двох місяців з дати винесення рішення по справі. У судове засідання позивач не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на фіксації судового процесу не наполягає. Пердставник відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заперечення щодо позову на адресу суду не надходили. Вивчивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.10.1977 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2013 року, [PERSON] померла [NUMBER] року (актовий запис № 7075). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.1994 року, батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року (актовий запис № 4785). Згідно відповіді Шостої Запорізької держаної нотаріальної контори № 1879/01-16 від 17.07.2014 року, зазначено, що спадкова справа не заводилась. Згідно відповіді приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] встановлено, що заведено спадкову справу після смерті померлої, проте, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], [NUMBER] року, оскільки на день смерті дочки, [PERSON] не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та не подала заяву про прийняття спадщини в строк встановлений законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частина 5 статті 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7, встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Сукупність досліджених доказів свідчить про можливість визнання пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки зазначені нею докази не спростовуються матеріалами справи, що є підставою для визначення їй, як спадкоємиці за законом, додаткового строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті доньки - [PERSON], померлої [NUMBER] року, тому її позов підлягає задоволенню. Спадкоємиць після визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи вищевикладене, той факт, що [PERSON] є єдиним спадкоємицем за законом, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши його в два місяці, оскільки такий строк буде достатнім для реалізації позивачем свого права на подачу заяви про прийняття спадщини у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved