Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 2/3 частин квартири [ADDRESS] (до перейменування вул. Орджонікідзе) в м. Бердянську Запорізької області. 1/3 частина зазначеної квартири належить [PERSON] В зазначеній вище квартирі зареєстровані: вона та її син [PERSON], який з 2013 року не проживає за даною адресою. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що [PERSON] приблизно з 2000 року поїхав на заробітки до Росії, приїжджав до м. Бердянська раз на рік та проживав за місцем реєстрації. В 2005 році він створив свою сімю і з того моменту, коли приїжджав до м. Бердянська, зупинявся вже за іншою адресою. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. До заяви додав копію паспорта громадянина [PERSON] Федерації, відповідно до якого він з 21.05.2013 року зареєстрованим за адресою: [INFO]. [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [INFO] та є хрещеною матірю [PERSON], який з 2000 року працює в Росії та з 2013 року не приїжджав до м. Бердянська та не проживає за місцем реєстрації. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: 2/3 частини [PERSON], 1/3 частина за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.04.2001 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.01.2014 року. Згідно довідки ОСББ «Друзі» №91 від 23.10.2017 року у вказаній вище квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідно до пояснень позивача, відповідач був зареєстрований в квартирі як член сімї власників. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),\~\~якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~ Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пояснень позивача, наданих письмових доказів, опитаного в судовому засіданні свідка, суд вважає доведеним, що відповідач з 2013 року не проживає в спірній квартирі, яка належить [PERSON] та [PERSON] Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано. Навпаки, відповідач в своїх письмових поясненнях зазначив, що проти позову не заперечує. З урахуванням викладеного, зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, суд вважає, що позивач довів наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЖУ України підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved