Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Деліївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме будинковолодіня, інвентаризаційною вартістю 138 185 (сто тридцять вісім тисяч сто вісімдесят п'ять) грн., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати у її відсутності. Деліївська сілька рада подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, позов просить задовольнити, справу слухати за відсутності їхнього представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.11.1997 року. Спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті проживав сам у [ADDRESS], про що свідчить довідка за № 259 від 20 квітня 2016 року, видана Деліївською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. Ще за життя батько позивачки [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме йому на день його смерті заповів своїм дочкам - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] - у рівних долях. Заповіт був складений 30 вересня 1996 року і посвідчений секретарем Виконавчого комітету Деліївської сільської ради народних депутатів Галицького району Івано-Франківської області - П. Бабій. Даний заповіт від 30 вересня 1997 року від імені [PERSON] не змінювався і не відмінювався, про що свідчить відмітка на ньому. Позивачка по даній справі являється спадкоємицею за заповітом. Спадкоємцем за заповітом є також сестра позивачки - [PERSON]. Однак, сестра позивачки відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька у користь позивачки, про що свідчить нотаріально посвідчена заява-відмова від 10 березня 2016 року, яка додана до матеріалів справи. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить нерухоме майно, а саме: будинковолодіня, інвентаризаційна вартість якого згідно Технічного паспорта становить - 138 185 (сто тридцять вісім тисяч сто вісімдесят п'ять) грн., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] за життя. Як вбачається з матеріалів справи позивачка після смерті батька фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, має на меті і в майбутньому користуватися житловим будинком, який знаходяться по [ADDRESS], а також хоче зареєструвати право власності на вказану нерухомість. У березні 2016 року позивачка звернулась до державної нотаріальної контори у Галицькому районі Івано-Франківської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, нотаріус повідомила про те, що у зв'язку із тим, що на майно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] і на день смерті був зареєстрований та проживав у селі Делієве Галицького району Івано-Франківської області, а саме: - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS], відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності, а тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок не може бути видано. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності із ст. 1233 Цивільного кодексу України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності із ст. 1268 ч. 1 Цивільного кодексу України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, суд вважає, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: будинковолодіння, яке на день смерті належало батькові позивачки - [PERSON]. На підставі викладеного та,

Outcome: approved