Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона є влас-ницею ? частки в жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по [ADDRESS]. Крім того, їй належить ? частка в земельній ділянці площею 0,0698 га з кадастровим номером 3220886703:05:012:0047 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спо-руд, розташованій по [ADDRESS]. Інші співвласники відмовляються добровільно у позасудовому порядку поділити ці об'єкти нерухо-мого майна. Тому [PERSON] просить суд виділити її ? частку з жилого будинку, надвірних буді-вель, господарських споруд та земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Відповідачі та їх представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи, яким визначені варіанти поділу спірних об'єктів нерухомого майна, не відповідає вимогам закону. Він є недопустимим доказом. Крім того, відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на переобладнання жилого будинку на дві квартири. З огляду на ці обставини відповідачі та їх представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволен-ні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками жилого будинку, надвір-них будівель та господарських споруд по [ADDRESS]. Кожному з них належало по ? частці в цих об'єктах нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №3988187 від 29 червня 2004 року (а.с.14-15). Крім того, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земель-на ділянка площею 0,0698 га з кадастровим номером 3220886703:05:012:0047 з цільовим призна-ченням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована по [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №965785 від 26 вересня 2011 року (а.с.16-17). [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 22 травня 2013 року (а.с.80). Право спільної сумісної власності на земельну ділянку припинилось. [PERSON] набула право власності на ? частку в земельній ділянці. Право власності на іншу ? частку в земельній ділянці та право власності на ? частку в жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах ввійшло в склад спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] За час свого життя він не склав заповіт, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були: дружина [PERSON] (а.с.101 зворот), дочки [PERSON] та [PERSON] (а.с.102), та син [PERSON] (а.с.102 зворот). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім того, згідно з ч.1 ст.1273 цього Кодексу спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. За правилом ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спад-щину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її від-криття. З копії спадкової справи №212/2013 (а.с.96-100) вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подали до нотаріуса заяви про прийняття її. У такий спосіб кожен з них прийняв спадщину та набув право власності на 1/6 (1/2 : 3) частку в жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по [ADDRESS] та на 1/6 (1/2 : 3) частку в земельній ділянці площею 0,0698 га з кадастровим номером 3220886703:05:012:0047 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованій по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із май-на, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 2 цієї статті якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускаєть-ся згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності гро-мадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'яз-ку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №1-15/04 від 15 квітня 2013 року (а.с.48-69) вбачається, що виділ ? частки з жилого будинку, надвірних будівель та господарських споруд можливий без дотримання рівності часток. Експертом запропоновано 2 варіанти виділу, з яких варіант №1 передбачає найменше відхилення від рівності часток сторін в об'єктах нерухо-мого майна. З огляду на цю обставину суд обирає варіант №1 при виділі ? частки з жилого будинку, надвірних будівель та господарських споруд. Встановлено, що [PERSON] користується приміщеннями жилого будинку, які в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року (а.с.74-78) позначені як: веранда 1-І площею 6,8 кв.м, коридор 1-1 площею 6,1 кв.м., кухня 1-4 площею 3,3 кв.м., жила кімната 1-2 площею 15,9 кв.м. та підсобне приміщення 1-3 площею 2,1 кв.м. За час свого життя [PERSON] користувався іншими приміщеннями жилого будинку, які в технічному паспорті на жилий будинок від 3 лютого 1997 року (а.с.5-11) позначені як: веранда 1-ІІ площею 2,5 кв.м., кухня 1-5 площею 15,3 кв.м., веранда 1-ІІІ площею 12,2 кв.м., жила кімната 1-4 площею 6,3 кв.м. та жила кімната 1-6 площею 9,4 кв.м. В подальшому він демонтував веранду 1-ІІ площею 2,5 кв.м. та побудував замість неї нові приміщення, які в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року позначені як: веранда 2-1 площею 8,2 кв.м., санвузол 2-2 площею 2,1 кв.м. та котельня площею 2,4 кв.м. Крім того, він перебудував веранду 1-ІІІ площею 12,2 кв.м., кухню 1-5 площею 15,3 кв.м. та жилу кімнату 1-6 площею 9,4 кв.м. в приміщення, які в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року позначені як: житлова кімната 2-4 площею 16,7 кв.м., кухня 1-7 площею 12,1 кв.м. та житлова кімната 2-5 площею 10,1 кв.м. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі-нальних справ в абз.2 п.6 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинно переобладнане майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом по-ділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Допитана у судовому засіданні експерт [PERSON] показала, що зведення та переобладнан-ня приміщень жилого будинку здійснено [PERSON] самочинно. Приміщення, яке у висновку значиться верандою «а4» площею 27,5 кв.м., є двома приміщеннями жилого будинку, що в тех-нічному паспорті на жилий будинок від 3 лютого 1997 року позначені як: веранда 1-ІІІ площею 12,2 кв.м. та кухня 1-5 площею 15,3 кв.м. Їх загальна площа становить 27,5 кв.м. (12,2 + 15,3). З огляду на ці обставини в сукупності суд вважає, що у власність позивача належить ви-ділити приміщення жилого будинку по [ADDRESS], що в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року позначені як: веранда 1-І площею 6,8 кв.м, коридор 1-1 площею 6,1 кв.м., кухня 1-4 площею 3,3 кв.м., жила кімната 1-2 площею 15,9 кв.м. та підсобне приміщення 1-3 площею 2,1 кв.м. У спільній частковій власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід за-лишити приміщення цього жилого будинку, що в технічному паспорті на жилий будинок від 3 лютого 1997 року позначені як: веранда 1-ІІ площею 2,5 кв.м., кухня 1-5 площею 15,3 кв.м., веранда 1-ІІІ площею 12,2 кв.м., жила кімната 1-4 площею 6,3 кв.м. та жила кімната 1-6 площею 9,4 кв.м. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважають-ся рівними. Тому за кожним відповідачем належить визнати право власності на 1/3 частку в цих при-міщеннях жилого будинку. Крім того, у власність [PERSON] належить виділити надвірні будівлі та господарські споруди, що в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року позначені як: ганок «а6», погріб з шийкою «Б», сарай «Ж», колодязь «К» та сарай «З». У спільній частковій власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід за-лишити надвірні будівлі та господарські споруди, що в технічному паспорті на жилий будинок від 19 червня 2012 року позначені як: ганок «а7», сарай «В», літній душ «Р» та погреб під части-ною будівлі «И». На підставі ч.1 ст.357 ЦК України за кожним відповідачем належить визнати право влас-ності на 1/3 частку в цих надвірних будівлях та господарських спорудах. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що крім наведених вище об'єктів нерухомого майна по [ADDRESS] побудована каналізаційна яма та яма для зберігання насосної станції. Однак, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.6 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику засто-сування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будів-ництва)», самочинне побудоване майно не є об'єктом права власності, воно не може бути пред-метом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Допитана у судовому засіданні експерт [PERSON] показала, що інші надвірні будівлі та господарські споруди, розташовані по [ADDRESS], зведені самочинно. Тому суд вважає, що виділ ? частки з цих об'єктів нерухомого майна не допустимий. Встановлено, що у власність [PERSON] виділені приміщення жилого будинку, надвірні будівлі та господарські споруди, вартість яких перевищує вартість ? частки в цих об'єктах не-рухомого майна на 1376 гривень 50 копійок. З огляду на цю обставину з позивача на користь кожного відповідача належить стягнути компенсацію за відхилення від розміру частки в жилому будинку, надвірних будівлях та гос-подарських спорудах у розмірі 458 гривень 83 копійок (1376,50 : 3). Крім того, для переобладнання жилого будинку на дві окремі ізольовані квартири слід зобо-в'язати [PERSON] збільшити площу кухні 1-4 шляхом демонтажу перегородок між кухнею 1-4, коридором 1-1 та верандою 1-І, шляхом зведення нових перегородок між цими приміщеннями та облаштування нових дверних блоків. У висновку судової будівельно-технічної експертизи №1-15/04 від 15 квітня 2013 року міс-тяться 2 варіанти виділу ? частки з земельної ділянки площею 0,0698 га з кадастровим номером 3220886703:05:012:0047 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS]. Обидва варіанти передбачають залишення у спільному користуванні сторін частини цієї земельної ділянки. У варіанті №2 площа частини земельної ділянки, яку належить залишити у спільному користуванні сторін, є більшою. Ця обставина сприятиме більш зручному користу-ванню іншими частинами земельної ділянками, які будуть виділені у власність кожної сторони. З огляду на цю обставину суд обирає варіант №2 при виділі ? частки з земельної ділянки. З урахуванням розташування надвірних будівель та господарських споруд, виділених кож-ній стороні, у власність [PERSON] належить виділити земельну ділянку площею 0,034718 га, що складається з двох частин, межі яких у варіанті №2 позначені точками: 1 - 2 - 3 - 13 - 14 - 1 та 7 - 12 - 11 - 10 - 9 - 8 - 5 - 7. У спільній частковій власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід за-лишити земельну ділянку площею 0,034718 га, що складається з двох інших частин, межі яких у варіанті №2 позначені точками: 1 - 6 - 2 - 1 та 5 - 8 - 9 - 10 - 11 - 12 - 14 - 13 - 4 - 5. На підставі ч.1 ст.357 ЦК України за кожним відповідачем належить визнати право влас-ності на 1/3 частку в цій земельній ділянці. Крім того, у спільному користуванні сторін належить залишити земельну ділянку площею 0,000364 га, межі якої у варіанті №2 позначені точками: 6 - 7 - 5 - 4 - 3 - 2 - 6. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь [PERSON] слід стяг-нути витрати на оплату судового збору у розмірі 215 гривень.

Outcome: approved