Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належним їй майном нежитловими підвальними приміщеннями в будинку № 4 по вул. Матейки у м. Івано-Франківську, мотивуючи тим що вказане нерухоме майно вона придбала на прилюдних торгах. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] чинять їй перешкоди у користуванні вказаним нерухомим майном, а саме заблоковано вхід до нежитлових підвальних приміщень. Відповідачами встановлено навісний замок на вїзні ворота на подвіря даного будинку. На неодноразові звернення щодо отримання дублікатів ключів та допуску до підвальних приміщень останні жодним чином не реагують. При спробах увійти до належного їй майна погрожують насильством. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала. Вважає його безпідставним. Визнала що на вїзних воротах на подвіря будинку з відповідачем [PERSON] поставила навісний замок, однак не для того щоб чинити перешкоди [PERSON] у користуванні підвальними приміщеннями, а з мотивів безпеки. За отриманням дублікатів ключів [PERSON] до неї не зверталась. Відповідач [PERSON] просив у позові відмовити з аналогічних підстав. Заперечив проти доводів представника позивачки щодо вчинення ним якихось перешкод у користуванні підвальними приміщеннями позивачкою. Заслухавши пояснення представника позивачки, думку відповідачів, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Нежитлові підвальні приміщення на вул. Матейки, 4 у м. Івано-Франківську: (приміщення V, VI, VII, VIII, IX, X) належать [PERSON] на праві власності, що підтверджується нотаріально посвідченим свідоцтвом від 27 грудня 2005 року (а.с. 5). Відповідачі по справі проживають в [INFO], зокрема [PERSON] в квартирі № 1, а [PERSON] у квартирі № 2, що визнано сторонами та підтверджено адресними довідками (а.с. 14-15). Стаття 41 Конституції України гарантує право приватної власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України розкриває зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні її власністю, встановивши замок на вїзні ворота на подвіря будинку та не впускаючи її до підвальних приміщень. Всупереч поясненням представника позивачки, відповідачі зазначили, що жодних перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями позивачці не чинять. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив судам, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачі дійсно чинять перешкоди у здійсненні нею права користування нежитловими підвальними приміщеннями. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, вимоги позову є необґрунтованими, не доведеними та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 23, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed