Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років та судові витрати. Ухвалою від 11 листопада 2021 року провадження у справі було відкрито, справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання було призначено на 17 грудня 2021 року. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач подала заяву, якою просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. А відповідач, в поданій заяві просив розглянути справу без його участі, а також у поданій заяві позовні вимоги визнав повністю. Також зазначив, що правові наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників спору. Позиція позивачки полягала у тому, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але фактично сімейні відносини між ними припинились. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, і у зв`язку з тим, що вона не працює оскільки займається доглядом дитини, і не має інших доходів, а відповідач ухиляється від її утримання, хоча може надавати таку допомогу, вона має право на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Позиція відповідача полягала тому, що позовні вимоги позивачки він визнає в повному обсязі. Встановлені судом обставини. 22 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтво про шлюб від 22.09.2018 року серії [NUMBER] видане Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.8). [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Встановлені судом правовідносини. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в яких позивач та відповідач виступають у якості батьків, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як матері дитини, з якою вона проживає, на утримання (аліменти) від відповідача, як батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади регулювання шлюбу та сім`ї. Так, з огляду на положення частини першої статті 1 Сімейного кодексу України (надалі за текстом СК України), саме цей кодекс визначає особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя. Згідно положень частин перших статті 75 і 77 СК України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, у натуральній формі або грошовій за їхньою згодою. Застосовуючи метод системного аналізу норм права, з огляду на положення глави 9 СК України, саме норма статті 84 цієї глави встановлює умови виникнення права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Так, положеннями частини другої статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, згідно з частинами 4 і 6 цієї ж статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища чи розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, зважаючи на зміст вказаних норм матеріального права та те, що спільна дитина позивача і відповідача на дату розгляду справи не досягла повних трьох років і проживає разом із матір`ю, яка є дружиною відповідача, і який є працездатним (оскільки відомостей про те, що він не є працездатним, в матеріалах справи немає), отже може забезпечувати себе роботою самостійно, а тому може надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідач не вчиняючи дій з утримання своєї дружини у грошовій та/або натуральній формі, порушує її право на утримання до досягнення дитиною, яка проживає разом із матір`ю, трьох років. Вказаного висновку, суд дійшов враховуючи обґрунтованість вимоги позивачки та відсутність в матеріалах справи належних, достовірних та допустимих доказів, які б доводили зворотне, зокрема: здійснення відповідачем утримання своєї дружини у грошовій та/або натуральній формі; неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] . З огляду на це, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача на утримання (аліменти), як матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частин 2 статті 77, частин перших статей 79 і 80 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються, як правило, у грошовій формі (у частці від доходу і/або у твердій грошовій сумі) від дня подання позовної заяви та підлягають сплаті щомісячно. Тому, суд вважає матеріально-правову вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В силу положень пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивач звільнений від сплати судового збору, то в силу положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави, стягненню він не підлягає. Таким чином,

Outcome: approved