Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] подав голові Петропавлівської сільської ради заяву, проте, що вона використовує шкільну воду для власних потреб, а саме: сімейного господарства, миття відер з під зданого молока в шкільній столовій; в приміщенні дитячого садочку в пральній машинці вона бере брудну білизну власної родини. В зимовий період часу, використовує гарячу воду в школі для порання власної худоби як зі шкільного бойлера, так і з кочегарки. Зранку 08.03.2019 року разом з її сином [PERSON] возили 40-літровим бідоном на возі гарячу воду зі шкільної столової для миття зарізаного порося. Про дану заяву вона дізналась безпосередньо від сільського голови. Викладена інформація в з`яві вигадана та не відповідає дійсності, вона не користується водою у шкільній столовій (чи то гарячою чи то холодною) для власних потреб, ні пральною машинкою, а тим паче не возить на возі гарячу воду зі шкільної столової додому. Після даного звернення виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради було проведено розгляд справи, директору НВК [PERSON] було доручено підготувати пояснюючу записку до наступного засідання, яке відбудеться 26.06.2019 року. Було зібрано пояснювальні записки працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 24-25 червня 2019 року, згідно змісту яких [PERSON] , що працює кухарем у шкільній їдальні, ніколи не користувалась водопостачанням шкільної столової та кочегарної, пральною машинкою дитячого садочка у власних цілях. 24.06.2019 року, нею було написано пояснювальну записку на ім`я директора Петропавлівського НВК, в якій вона надала пояснення, щодо фактів викладених в заяві, пояснивши, що вони не відповідають дійсності. Відповідач постійно поливає брудом її саму та її близьких, розповсюджуючи неправдиву інформацію про них. ЇЇ чоловік звернувся до відділу освіти з метою отримати заяву [PERSON] , на що було повідомлено, що дана заява є конфіденційною і з`ясовано, що написана не вперше. У своїх повідомленнях останній посилається на такі її дії: постійне розкрадання продуктів зі шкільної їдальні кухарем [PERSON] ; користування водою шкільної котельні для власних потреб; розкрадання вугілля директором та кочегаром з подальшим продажем його населенню села; вживання директором [PERSON] спиртних напоїв на робочому місці та відсутністю його на уроках без поважних причин; приймання директором подарунків від випускників; «кришування» директором роботи кухаря [PERSON] ; втручання в особисте життя, оприлюднення інформації щодо розлучення та отримання пенсій по інвалідності (підкуп голови МСЕК [PERSON] ); директор [PERSON] щодня харчується в шкільній їдальні; [PERSON] зранку в шкільній їдальні забирає «добреники» і несе додому; продаючи продукцію кухар привласнює зароблені кошти; кухар [PERSON] надає послуги перукаря в шкільній їдальні; кухар [PERSON] приносить з дому власні продукти харчування, такі як молоко та яйця. Копії даних повідомлень та заяв їй не вдалось отримати з підстав конфіденційності. Такі дії відповідача [PERSON] порушують права та законні інтереси її та членів її родини, навіть неповнолітнього сина [PERSON] принижують честь та гідність. Окрім того, 19.03.2019 року був документально засвідчений факт постійних погроз їй фізичною розправою та 18.03.2019 року хапаючи її за руки намагався нанести тілесні ушкодження. Вона неодноразово зверталась до Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області щодо його погроз в її сторону. Своїми діями відповідач принижує її та членів родини, оскільки зазначена в заявах, повідомленнях інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, поширення вказаної інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] , на повагу до її гідності, честі та недоторканості, ділової репутації, інформацію, яку [PERSON] розповсюджує у письмовому та усному вигляді; заборонити [PERSON] розповсюджувати неправдиву інформацію про [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом публічного вибачення та написання до Петропавлівської сільської ради листа з відмовою від попередніх заяв та визнання [PERSON] , такою, що не порушує чинне законодавство, норми моралі та не чинить жодних протиправних дій.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 100000,00 грн. та судові витрати в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що його звернення до Відділу освіти Городищенської РДА та Виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради були спрямовані на те, щоб вказані установи, маючи відповідні повноваження провели перевірку та у разі підтвердження наданої ним інформації вчинили певні дії, щодо запобігання незаконним на його думку діям з боку [PERSON] , що узгоджується з положеннями ст.40 Конституції України та роз`ясненнями, наведеними в постанові ПВС України №1 від 27.02.2009 року. Посилаючись на приписи ст.30 ЗУ «Про інформацію» та практику Європейського суду з прав людини, вважає, що інформація викладена в його заявах є «оціночним судженням», а тому підстав для визнання її недостовірною та такою, що порушує права позивача, немає. Викликають сумніви щодо результатів проведення директором Петропавлівського НВК Бур`яном О.В. розслідування на запит виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради № 35 від 22.05.2019 року, за його заявою, оскільки [PERSON] є чоловіком позивача, а тому є зацікавленою особою і не міг проводити такої перевірки. В ході даної перевірки були опитані педагогічні працівники, обслуговуючий персонал, які надавали однотипні пояснення. По факту звернення позивача до адміністративної комісії ВК Петропавлівської сільської ради з приводу неадекватної поведінки [PERSON] , то за результатами розгляду було рекомендовано сусідам знаходити спільну мову, не погрожувати один одному, не битись і жити мирно, стосувалось поведінки обох, а не тільки відповідача. Крім того, дані обставини жодним чином не підтверджують, що відповідач розповсюджував щодо позивача неправдиву інформацію, так як і звернення позивача до відділу поліції. Також позивачем не наведено жодного доказу, як саме в усному порядку [PERSON] розповсюджував неправдиву інформацію про неї. Щодо вимоги заборонити відповідачу розповсюджувати неправдиву інформацію про [PERSON] , то незрозуміло, яким саме чином суд може заборонити, коли немає підтвердження того, що особа має намір таку інформацію розповсюджувати. Та й щодо публічного вибачення та написання листа до Петропавлівської сільської ради з відмовою від попередніх заяв, відповідач вважає вимогу некоректною та такою що не підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу. Вислухавши позивача, його представника та відповідача, свідків, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, суд вважає наступне. Згідно ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі ст. 201 ЦК України здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація та інші блага є особистими немайновими благами, які охороняються чинним цивільним законодавством. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, незалежно від її вини та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими, і в разі необхідності фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі та гідності. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту Постанова), під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Пунктом 15 Постанови передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно п.16. Постанови, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Як встановлено в судовому засіданні, що не заперечується сторонами, [PERSON] два рази звертався із заявами до Відділу освіти Городищенської РДА та Виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради, які були спрямовані на те, щоб вказані установи, маючи відповідні повноваження, провели перевірку та у разі підтвердження наданої ним інформації вчинили певні дії, щодо запобігання незаконним, на його думку, діям з боку [PERSON] . При цьому факт звернення відповідача із заявою до Петропавлівської сільської ради, також підтверджується письмовими доказами, наданими стороною позивача. Так, згідно доданої до позову копії заяви [PERSON] , останній, 02.04.2019 року звертався до голови Петропавлівської сільської ради та повідомляв про те, що [PERSON] використовує «шкільну воду» для власних потреб та пере сімейну білизну в пральній машині місцевого дитсадка. В зимовий період використовує в своїх потребах, також і гарячу воду. Зранку 08.03.2019 року, разом з сином возили 40-літровим бідоном на візку гарячу воду зі шкільної їдальні для миття зарізаного порося. Іншої інформації, щодо вчинення позивачем неправомірних дій, відповідач, в даній заяві не наводив. Факт звернення відповідача з заявою чи скаргою до відділу освіти Городищенської РДА хоча і визнається сторонами, проте письмовими доказами не підтверджується. Так, згідно відповіді, наданої на запит суду завідувачем сектору освіти Городищенської РДА Ярошенко Т.О. від 30.04.2020 року, №456/12, [PERSON] повідомляв про інцидент з кухарем Петропавлівського НВК [PERSON] . Заяв, скарг, листів, відповідей та інших документів, сектор освіти не має. Судом було задоволено клопотання позивача про допит в якості свідка завідувача сектору освіти Городищенської РДА [PERSON] , проте, в ході судового розгляду, від допиту даного свідка сторона позивача відмовилася. Допитана в якості свідка завідувач сектору освіти на даний час [PERSON] пояснила, що знала про те, що [PERSON] звертався до відділу освіти, проте самого звернення не бачила та його змісту не знає, оскільки, ймовірніше всього перебувала у щорічній відпустці. Пізніш від «людей чула», що [PERSON] поширює інформацію яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, однак прізвища цих людей не назвала та зазначила, що відповідач особисто їй подібної інформації не повідомляв. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що інформації, яка б принижувала честь, гідність та ділову репутацію позивача, відповідач [PERSON] , особисто їй не повідомляв. Вирішуючи даний спір, суд, критично оцінює та не вважає доказом по справі перелік інформації яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладений на окремому аркуші, яку, згідно пояснень сторони позивача, наводив у своїй заяві до відділу освіти відповідач та ознайомившись з якою, відтворив покійний чоловік позивача [PERSON] , оскільки вона ніякими іншими доказами не підтверджується. Таким чином, посилання позивача та її представника в позовній заяві та в судовому засіданні щодо неодноразових звернень відповідача до відділу освіти, в яких останній принижував честь, гідність та ділову репутацію позивача і членів її родини жодним належним та допустимим доказом не підтверджені. Надані позивачем докази щодо звернення її до адміністративної комісії виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради в березні 2019 року з приводу «неадекватної поведінки» відповідача та до Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області в червні 2019 року з приводу конфлікту з відповідачем, також не підтверджують, що [PERSON] розповсюджував неправдиву інформацію про позивача. Відповідач заперечував факт поширення відносно позивача недостовірної інформації третім особам, посилаючись на те, що ні до яких інших органів державної влади чи органів самоврядування він більше не звертався та ні у який спосіб, інформації, наведеної у заявах до відділу освіти та сільської ради, не поширював і нікому про це особисто не говорив. Відстоюючи свою позицію в судовому засіданні відповідач, окрім наведених вище пояснень, також наводив інформацію щодо розкрадання відповідачем води та продуктів харчування з шкільної їдальні, саджанців рослин, закуплених спонсорами для школи, прання власної білизни в пральній машині дитсадка, проведення відповідачем різних святкувань з вживанням спиртних напоїв в приміщенні шкільної їдальні, однак, суд,

Outcome: approved