Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку майна у спільній власності. У позовній заяві посилалась на те, що зареєстрована в [INFO], а фактично проживає за адресою: [INFO]. На даний час їй належить 4/15 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, яка сформована 06.10.2016 р. № 69894010 . Крім того вказує, що 11/15 частки квартири [ADDRESS] належить моїй тітці, [PERSON], яка проживає у спірній квартирі разом з чоловіком та двома дітьми. Позивачка зазначає, що повинна орендувати квартиру, оскільки її тітка, [PERSON], перешкоджає користуватись та розпоряджатись квартирою, оскільки в них склались неприязні стосунки. У зв'язку з цим, позивачка бажає здійснити виділ її 4/15 частки з квартири, що є спільною частковою власністю з [PERSON], і стягнути з останньої грошову компенсацію вартості 4/15 частки зазначеної квартири, з метою майбутнього придбання власного повноцінного житла для себе і своєї майбутньої родини. При цьому вказує, що загальна площа даної квартири становить 84,20 кв.м. та житлова -50,20 кв.м. і дана площа квартири недостатня для влаштування двох ізольованих квартир у співвідношенні 4/15 до 11/15, оскільки 4/15 частки від загальної квартири менша від мінімально допустимої площі, необхідної для облаштування окремої квартири згідно п. 5.22 ДБН В.2.2-15-2015 «Житлові будинки». Остаточно просила суд: Стягнути з Відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію вартості 4/15 частки квартири під номером 3 в житловому будинку під номером 18 в місті Чернівці по вулиці Турецькій загальною площею 84,20 кв.м. та житловою площею 50,20 кв.м. яка належить, [PERSON]. у розмірі 371 733 (триста сімдесят одна тисяча сімсот тридцять три) грн. Припинити право на 4/15 частки квартири під номером 3 в житловому будинку під номером 18 в місті Чернівці по вулиці Турецькій загальною площею 84,20 кв.м. та житловою площею 50,20 кв.м. яка належить на праві спільної часткової власності, [PERSON] з дня отримання грошової компенсації вартості частки. Судові витрати покласти на Відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. При цьому позивачка вказувала, що в неї є ключі від спірної квартири, однак вона туди боїться вертатися у звязку з конфліктами з сімєю відповідачки. Крім того, відповідаючи на питання представника відповідача, позивач [PERSON] пояснила, що до відповідача [PERSON] з пропозицією викупити її частку (4/15 частки позивача) в квартирі вона не зверталася, матеріальним станом відповідача своєї тітки [PERSON] не цікавилася та чи має вона можливість сплатити за її 4/15 частки в квартирі також не цікавилася. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому подав письмові заперечення, відповідно до яких вказував, що позивачка не надала доказів того, що відповідачка взмозі сплатити суму коштів, яку просить стягнути позивачка. Крім того вказував, що позивачем [PERSON] необґрунтована та не доведена спроможність відповідача [PERSON] виплатити їй компенсацію в сумі 371 733 грн. в рахунок визнання за відповідачем права власності на 4/15 частки в зазначеній квартирі, а також те, що така виплата для відповідача не становитиме надмірний тягар. Також, представник позивача в запереченні вказував на те, що іншого житла чи інших об'єктів нерухомості позивач не має, а спірна квартира є єдиним місцем проживання відповідачки та її неповнолітніх дітей. При цьому як вбачається з заперечення, позивач [PERSON] має можливість і в будь-який час може зайти до вказаної квартири, користуватися належною їй часткою в цій квартирі та проживати в даній квартирі та їй ніхто не перешкоджатиме в цьому. Просив у задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] поясни , що є батьком позивачки. Вказував, що після смерті матері, позивачка проживає з ним. Підтвердив те, що у позивачки та відповідачки склались неприязні відносини. Суд заслухавши думку сторін по справі по справі дослідивши докази прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, при цьому суд виходить з наступного. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], а фактично проживає за адресою: [INFO]( а.с.9). 23 жовтня 2007 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі №2-2070/07 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення розміру частки майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вирішено встановити спільну часткову сумісну власність на квартиру [ADDRESS] та визнано право власності по 1/5 частки даної квартири [PERSON],а [PERSON], [PERSON], померлим [PERSON] і [PERSON], та вирішено припинити право спільної сумісної власності вказаних осіб на цю квартиру.(а.с.10). 25 грудня 2007 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі №2-2442 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та розподіл спадкового майна вирішено визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 31.12.1999р., а саме на 1/15 часток квартири [ADDRESS]. (а.с.12). Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, яка сформована 06.10.2016 р. № 69894010 [PERSON], належить 4/15 частки квартири [ADDRESS], а 11/15 частки квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.14). Як встановлено судом на даний час в зазначеній квартирі зареєстрована та проживає, [PERSON] зі своїм чоловіком та двома дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч.2 ст.183 цивільного кодексу неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України: - «Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)». Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України: - «Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю». Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України: - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], загальна площа даної квартири становить 84,60 кв.м. та житлова -50,80 кв.м. (а.с 78) Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 13.01.2016 при розгляді справи №6 - 2925 цс 15, предметом якої був спір про присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні зазначено: Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Як встановлено судом, основною підставою заперечення відповідача [PERSON] в задоволенні позову є та обставина, що відповідач не має матеріальної можливості виплатити позивачу компенсацію за частку в квартирі. Так, відповідно до висновку проведеної судової експертизи ринкова вартість вказаної квартири станом на 17.11.2016 складає 1394000 грн.(а.с.53) Відповідно, вартість 4/15 частки позивача становить 371 733 грн.. Як вбачається з довідки TOB «ТД Укрвторресурс» про склад сім'ї та реєстрацію №1031 від 12.111.2016 у квартирі зареєстровані та проживають відповідач [PERSON], її неповнолітні діти [PERSON] (2007 р.н.) та [PERSON] (2011 р.н.), а також позивач [PERSON] Доказів того, що відповідач чи позивач мають у власності нерухоме майно судом не здобуто. Згідно довідки ЧОДГП від 22.11.2016 №13544/24-12-08-01-13 позивач [PERSON] не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, банківські рахунки у неї відсутні.(а.с76) Відповідно до запиту від 14.11.2016 через веб портал державних послуг МВС України, інформація про зареєстровані авто за позивачем [PERSON] в базі МВС відсутня.(а.с.77) Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами спроможність відповідача [PERSON] виплатити їй компенсацію в сумі 371 733 грн. в рахунок визнання за відповідачем права власності на 4/15 частки у спірній квартирі, а також те, що така виплата для відповідача не становитиме надмірний тягар. При цьому в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження твердження позивачки про те, що відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні спірним майном, а наявність тимчасових конфліктних ситуацій між позивачем та відповідачем не дає суду підстав вважати що це є перешкода в користуванні майном. При цьому як встановлено судом позивачка має ключ від спірної квартири, і як стверджує представник відповідачки, остання не заперечує проти того, щоб позивачка користувалась спірною квартирою. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed