Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що їй 62 роки вона не працює, отримує пенсію за інвалідністю в сумі 2 000 грн., інших джерел доходів не має. Є інвалідом 3 ї групи має слабке здоров'я, потребує значних грошових коштів для того, щоб підтримувати своє здоров'я в нормі. Син [PERSON] [INFO] матеріальну допомогу матері добровільно не надає. Всі зароблені кошти він витрачає на свої потреби. Чоловік позивача помер 14.07.2004р. , крім сина у неї більше нікого не має і допомогти їй більше немає кому. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, серії ІІІ-АМ №456229 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Частино. 1 статті 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти - інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Як вбачається, з посвідчення № 162265 [PERSON] призначене пенсія та згідно довідки МСЕ №002416 [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, безстроково, потребує сторонньої допомоги, тобто позивач є непрацездатною особою. Згідно статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обовязків утримувати матір [PERSON], судом не встановлено. Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст.ст. 202-205 СК України, зокрема про обовязок повнолітніх дочка, сина на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги та те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги матері, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі1/3 частини від усіх його видів доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з дати подачі позову. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи наведене з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved