Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що 29.07.2018 року в м. Торез померла її мати [PERSON] Вказала, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про що було надано відмову. Встановлення факту смерті необхідно їй для реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Просила встановити факт смерті [PERSON], місце смерті: м. Торез, яка настала 29 липня 2018 року. \~ \~ \~ \~[PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю. \~ \~ \~ \~Представник Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ про смерть встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. \~ \~ \~ \~Пунктом «ґ» ч. 1 розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про народження серія ІV-УР №983430 від 12.05.1962 року та свідоцтва про одруження серія ІІІ-НО №348931 видно, що заявник є донькою померлої [PERSON] (а.с. 6,7). \~ \~ \~ \~Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №89 від 30.07.2018 року та довідкою про причини смерті №89 від 30.07.2018 року, виданих Муніципальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торез» (а.с. 8), а також свідоцтвом про смерть від 30.07.2018 року (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ № 1085-р від 7 листопада 2014 р., на території м. Торез Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. \~ \~ \~ \~Даючи оцінку лікарському свідоцтву про смерть №89 від 30.07.2018 року та довідці про причини смерті №89 від 30.07.2018 року, виданих Муніципальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торез», які підтверджують факт смерті [PERSON] суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позасудовим шляхом [PERSON] не має можливості отримати документ, що підтверджує факт смерті її матері, оскільки 18.09.2018 року начальником Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації України, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась і за встановлених обставин є неможливою, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved