Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, при цьому в подальшому зменшила позовні вимоги до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів: [PERSON] , 1988 року народження та [PERSON] , 1991 року народження. В 1998 році шлюб було розірвано, у зв`язку з чим виникла необхідність розподілу спільного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS]. Просить виділити їй 16/100 частин квартири [ADDRESS] обалсті, припинивши право власності відповідача на вказану частину квартири, оскільки вона сплатила йому кошти за вказану частину квартири. Сторони в заявах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, треті особи не заперечили проти задоволення позовних вимог. Відповідач причини неявки не повідомив, відзову на позовну заяву, клопотань чи заперчень не подав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до настуного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів: [PERSON] , 1988 року народження та [PERSON] , 1991 року народження, які залучені судом в якості третіх осіб. Відповідно до технічної документації та свідоцтва на право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 03 серпня 1994 року №241 за підписом керівника органу приватизації Вознюк Т.О. , та зареєстрованого у Коростенському МБТІ у реєстрову книгу за №3811, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Як вбачається з розписки, [PERSON] отримав від позивача кошти за належні йому 16/100 часток спірної квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до змісту статей 21,24,41 Конституції України та статей 319,358 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідач у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи не здійснює, квартиру не утримує. Сторони у справі членами однієї сім`ї не являються, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, та становить лише 16/100 часток вказаної квартири і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірною квартирою також неможливе, відповідач отримав від позивача кошти за належні йому 16/100 часток квартири [ADDRESS] , тому припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам. При цьому, позивач зареєстрована та постійно проживає в спірній квартирі, іншого житла не має. Дані обставини відповідачем не оспорено та не спростовано. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68 цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні. Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги за обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved