Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей, дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 22 липня 2016 року стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 500 (пятсот) гривень щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дітей, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дітей. Разом з тим, зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року становить 2027 грн. Також зазначила, що відповідач є здоровою, працездатною особою та зобовязаний нести відповідальність за належне виховання та утримання дітей. Через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей, змушена звернутися до суду із зазначеним позовом та просить збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 500 гривень до 2200 гривень на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, із підстав зазначених у позовній заяві та просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує, що виховання та забезпечення дітей є спільним обовязком його та позивача по справі. Він регулярно сплачує присуджені аліменти на утримання дітей та заборгованості по аліментах немає. На даний час він ніде не працевлаштований, задля заробітку коштів змушений виїжджати до [PERSON]. Не заперечує щодо збільшення розміру аліментів та стягнення із нього по 2027 грн. аліментів на утримання дітей, що становить прожитковий мінімум. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази та з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей, дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 22 липня 2016 року стягнуто з [PERSON] жителя [INFO] на користь [PERSON], жительки смт. Іваничі вул. Заводська 37/11 Волинської області аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. починаючи з 11 липня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, витрати на утримання їх збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком двід 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Так, Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2027 грн. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання малолітніх дітей. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що в житті сторін по справі суттєвих змін, які могли б вплинути на предмет спору не відбулося. Судом береться до уваги також те, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей, усвідомлює свій батьківський обовязок та не відмовляється його виконувати, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, він регулярно сплачує аліменти та виїжджає за межі України для працевлаштування. А тому, при ухваленні рішення суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів з врахуванням всіх обставини справи слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1250 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 400 (чотириста) грн. 45 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог. Також до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати за надання правничої допомоги у розмірі 852,27 грн., які також стягуються пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial