Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після померлої [INFO] року її матері [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок загальною площею 2,63га із земель колишнього КСП ім. Кірова на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, посвідчених відповідним державним актом. Вона прийняла спадщину після смерті матері, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки через нотаріальну контору, оскільки правовстановлюючий документ на них за життя спадкодавицею був втрачений. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, пояснивши, що [PERSON] за життя заповіту не складала, а на час її смерті разом з нею проживали дочка-позивачка, чоловік позивачки [PERSON] та їх син [PERSON]; відповідачем у справі було зазначено Комарівську сільську раду, оскільки спадкові земельні ділянки знаходяться на території даного органу місцевого самоврядування. Відповідач Комарівська сільська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового зв'язку, але в судове засідання представника не направила, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. За змістом положень ст.15, 16 ЦК України, ст.2, 4 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає порушене право, а відповідно з врахуванням положень ст.48 ЦПК України позивачем є особа, чиє право порушено, відповідачем - особа, яка порушила цивільні права, свободи чи інтереси іншої особи. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов'язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред'явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Позивачкою та її представником самостійно визначено коло учасників цивільного процесу у даній справі, зокрема, відповідачем зазначено Комарівську сільську раду, оскільки спірні земельні ділянки, що мають входити до складу спадкового майна померлої [INFO] року її матері [PERSON], знаходяться на території даного органу місцевого самоврядування. Однак, як вбачається з матеріалів справи (позовна заява, довідка Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області №508 від 11.12.2017р.), спадкодавиця [PERSON] на час смерті була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] разом з нею, окрім позивачки, був зареєстрований і постійно проживав онук [PERSON], який згідно зі ст.1265 ЦК України відноситься до кола спадкоємців п'ятої черги за законом та з огляду на приписи ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1273 ЦК України, пп.207, 211 розділу 22 глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004р. за №283/8882 (чинної на момент відкриття спадщини), вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на протязі шести місяців після смерті баби не подав письмової заяви про відмову від спадщини (довідки Борзнянської районної державної нотаріальної контори від 21.05.2018р., Богуславської районної державної нотаріальної контори від 15.05.2018р., інформаційна довідка зі Спадкового реєстру). Тому, оскільки після померлої [PERSON] спадщину, крім позивачки, прийняв онук спадкодавиці [PERSON], то він і має бути належним відповідачем по справі, а зазначені позивачкою у заяві Комарівська сільська рада не може вважатися належним відповідачем, так як її права, свободи чи інтереси даним позовом не зачіпаються; місцезнаходження спірної земельної ділянки на території Комарівської сільської ради не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки правовідносини в справі виникли з приводу спадкування. Позивачка та її представник всупереч вимогам чч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі [PERSON] як співвідповідача, не скористались, хоча суд у підготовчому засіданні з'ясовував це питання, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що ще до подачі даного позову [PERSON] та її представник були обізнані про наявність іншого спадкоємця ([PERSON]), який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Крім того, прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, згідно з п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України апеляційною інстанцією розцінюється як порушення норм процесуального права та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] звернуті до Комарівської сільської ради безпідставно, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed