Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків, про відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в вересні 2009 року вона прочитала в газеті «Пульс» інформацію про в'язня ВК №45 [PERSON], який бажає познайомитись для серйозних відносин. Вона зв'язалась з [PERSON] і він запропонував зв'язатись з його матір'ю [PERSON]. Вона подзвонила [PERSON] яка переконувала її що [PERSON] випадково і невинно потрапив за грати по ч.2 ст. 186 КК України, просила відвідувати свого сина і підтримувати його продуктами, так як вона не може самостійно їздити в Макорти і у неї немає коштів на підтримку свого сина в тюрмі. Вона обіцяла що вони з сином розрахуються після його звільнення та позивач повірила в це. Позивач списувалась з [PERSON] та багаторазово їздили в Макорти на побачення з в'язнем, возила передачі в межах дозволених норм. 10.11.2011 року [PERSON] звільнився, але він з матір'ю не повертав позивачу витрати на підтримку [PERSON]. [PERSON] обіцяв повернути витрати як тільки знайде роботу і джерело повернення по суті позики. [PERSON] і його мати вводили в оману позивача про невинність [PERSON] при скоєнні ним злочину. 01.03.2012 року [PERSON] знову потрапляє за грати та позивач знову за проханням матері [PERSON] продовжувала витрачати кошти для матеріальної підтримки в'язня, тим більше, що [PERSON] як мати переконувала позивача в серйозності намірів [PERSON] щодо створення сім'ї. 01.10.2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. Зазначає, що в серпні 2014 року [PERSON] вийшов на свободу, але разом вони не жили. Позивач зрозуміла, що її було використано відповідачами для вирішення грошових проблем і для процесуальних підстав уникнення покарання. 27.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу. Вказує на те, що було витрачено 2000 доларів США що станом на 14.08.2017 року складає 51384,80 гривень. Окрім того, для поновлення прав та для отримання правової допомоги позивач уклала договір з правниками [PERSON] і [PERSON] та сплатила 10000,00 гривень, а також оформила довіреність за яку сплатила 300,00 гривень. Тому, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно витрати, які понесла позивач для поновлення своїх прав в розмірі 51384,80 гривень еквіваленту витрат на підтримку [PERSON] ув'язненні; 10000,00 гривень витрат на правову допомогу; 300,00 гривень витрат на нотаріальне оформлення довіреності. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених в позові. Крім того, представник позивача в судовому засіданні усно уточнив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі не менше 5 мінімальних заробітних плат. Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі, про відкладення не подавали. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] суду показала, що з 2010 року по жовтень 2014 року возила [PERSON] продукти та кожного разу на це витрачала приблизно 100 доларів США. За 4 роки сума становить 2000 доларів США. Шлюб з [PERSON] був для неї справжнім, а [PERSON] з нею одружився, щоб раніше вийти з колонії. [PERSON] сказав, що хоче розлучитись, оскільки хоче виїхати до Польщі. Відповідачі не заперечують, що винні їй кошти, що вона годувала та допомагала [PERSON]. Також, пояснила, що [PERSON] складав їй позов, є її представником та вона сплатила йому 10000,00 гривень, які їй надав в борг її син. Наразі віддає сину цей борг по 400,00 гривень кожного місяця. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її донька-позивач прочитала в інтернеті оголошення та познайомилась з [PERSON], який відбував покарання. Кожний раз возила йому продукти харчування на 200-300 гривень та по два-три рази на місяць. Донька казала, що витратила близько 2000 доларів США. Відповідачі обіцяли повернути доньці кошти. Також, їй відомо, що після розлучення донька дуже хвилювалась, в неї боліла голова, оскільки [PERSON] навіть не повідомив доньці про те, що шлюб розірвано. Свідок [PERSON] суду показав, що в 2009 році мати знайшла в газеті об'яву. [PERSON] попрохала допомоги у його матері. Він бачив, що його мати возила передачі в колонію, на які витратила близько 2000 доларів США. Шлюб був укладений в колонії. Коли мати дізналась що розлучена, дуже розхвилювалась. Відповідачі обіцяли компенсувати витрати, понесені його матір'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані по справі докази , вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 01.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 10). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частино. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм Цивільного кодексу шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відсутність однієї з вище наведених умов цивільно-правової відповідальності звільняє заподіювача від відшкодування шкоди (збитків). На підтвердження заподіяної відповідачами шкоди позивач та її представники не надали суду жодних доказів, які містять доказову інформації того, що між неправомірними діями відповідачів та завданою їй шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Вказана інформація не підтверджена і допитаними у судовому засіданні за клопотанням позивача свідками. Крім того, жодних договірних відносин, передбачених цивільним законодавством між відповідачами та позивачем не існувало. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено наявність протиправних дій відповідачів та їх зв'язку з понесеними витратами позивача, законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частини суд також відмовляє в задоволенні, оскільки ця вимога є необґрунтованою та не підтверджується жодним доказом. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаютьс я у разі відмови в позові - на позивача . Відтак, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., витрат на нотаріальне оформлення довіреності в розмірі 300,00 грн., а також судовий збір в розмірі 640,00 грн. з відповідачів задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed