Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, свої вимоги обґрунтувала тим, що 21 грудня 2007 року вона була прийнята на роботу в Краматорський підрозділ ПП «Український продукт», на посаду торгівельного агенту. 12 лютого 2015 року її було звільнено з займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу № 27к від 12.02.2015 року їй повинні були виплатити компенсацію за 81 календарний день невикористаної додаткової відпустки за 2007-2015 роки. Однак при звільненні та після нього розрахунку по виплаті компенсації з нею проведено не було. В зв?язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3862,53 грн., середній заробіток за час затримки в сумі 10001,80 грн. та спричинену їй моральну шкоду в сумі 20000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача, діюча за дорученням [PERSON], заперечувала проти задоволення заявленого позову. в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивачка дійсно працювала на підприємстві ПП «Український продукт». За час роботи в неї дійсно накопичився 81 календарний день відпустки. 13.02.2015 року позивачка була прийнята на роботу до ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС». Задля збереження трудових прав та забезпечення соціальних гарантій вони звернулись до ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» з листом, в котрому просили сплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку в кількості 81 календарний день. В зв?язку з чим вважає, що жодних прав позивачки порушено не було , компенсація їй сплачена іншим підприємством, стосовно моральної шкоди то вважає, що вона також не підлягає стягненню, оскільки не доведена позивачкою. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] в період часу з 21 грудня 2007 року по 12 лютого 2015 року працювала торгівельним агентом в Краматорському підрозділі ПП «Український продукт». На час звільнення [PERSON], а саме на 12 лютого 2015 року в неї накопичилось 81 календарний день відпустки, що надається їй, як одинокій матері. Згідно наказу № 27-к від 12 лютого 2015 року [PERSON] звільнено за згодою сторін, з виплатою компенсації за 81 календарний день невикористаної соціальної відпустки за період роботи з 2007 по 2015 роки. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме:\~КЗпП України;\~законом України: «Про оплату праці»\~тощо. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про відпустки» - установлюються такі види відпусток, як соціальна відпустка. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. З матеріалів справи вбачається, що ПП «Український продукт» при звільненні жодної компенсації [PERSON] не виплатив, представник відповідача не заперечувала проти того, при звільнені [PERSON] розрахунку за невикористану відпустку не проведено. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на той факт, що дану компенсацію [PERSON] отримала від ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС», оскільки лист написаний одним підприємством до другого з проханням провести виплати не передбачений законодавством, крім того, така виплата могла мати місце в разі переводу з іншого підприємства до другого. Згідно зі\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на цю норму закону суд вважає, що, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачці на час ухвалення рішення не виплачена компенсація за відпустку, тому з відповідача потрібно стягнути на користь позивачці середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 12 лютого 2015 року по 30 листопада 2015 року. Згідно довідки середній заробіток [PERSON] становить 46 грн. 52 коп. таким чином сума середнього заробітку за період з 12.02.2015 року по 30.11.2015 року становить 9164 грн. 44 коп. Крім того, підлягає стягненню і сама сума боргу, тобто компенсація за невикористані відпустки котра становить 3768 грн.12 коп. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, а порядок відшкодування моральної шкоди передбачений ст. 23 ЦК України, згідно ч.3 якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що сума моральної шкоди визначена позивачкою є завеликою, стягненню підлягає 200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial