Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Липецька сільська рада Харківського району, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON]: за власний рахунок звільнити земельну ділянку (кадастровий номер 6325182001:00:004:0066) від усіх самовільно розміщених ними об'єктів (металевий паркан, літній душ, цегла тощо); поновити встановлені межові знаки згідно Акту № 13 від 15.10.2013 р., що складений Комісією з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участю інженера-землевпорядника; не перешкоджати [PERSON] користуватись земельною (кадастровий номер 6325182001:00:004:0066) для обслуговування розміщеного на цій земельній ділянці житлового будинку та встановлення паркану по межі такої земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у вересні 2003 року позивач придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: 62414, Харківська область, Харківський район, [ADDRESS]. Під час розроблення технічної документації на земельній ділянку, необхідну для обслуговування придбаного житлового будинку з надвірними будівлями, у позивача неодноразово виникали конфлікти з приводу встановлення межі земельної ділянки з сусідніми землекористувачами, відповідачами по цій справі. У зв'язку з цим, позивач звернулась до Комісії з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради, яка вирішила земельний спір з приводу меж земельних ділянок. Враховуючи погоджені межі, на підставі рішення ХХХХV сесії Липецької сільської ради VІ скликання від 25.12.2013 р. позивачем оформлено право власності на земельну ділянку. Попри наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідачами грубо порушується право власності позивача на земельну ділянку, а саме: чиниться опір при встановленні паркану по межі своєї земельної ділянки, розібрали 15 метрів паркану, який було правомірно встановлено в присутності членів Комісії, пускають бійцівську собаку, чим перегороджують нормальному проживанню, підходу до газового обладнання будинку та його обслуговування;частково встановили металевий паркан, літній душ, уклали цеглу, чим перешкоджають в користуванні своєю земельною ділянкою, самовільно прибрали межові знаки (шнур), встановлені по межі земельної ділянки. У зв'язку з тим, що відповідачі не бажають добровільно звільнити земельну ділянку та перешкоджають її нормальному користуванню, позивач не бачить іншого виходу як звернутись до суду за захистом свого порушеного права власності на земельну ділянку. У судовому засіданні позивач, а також його представники, повністю підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачі є співвласниками домоволодіння за адресою: 62414, Харківська область, Харківський район, [ADDRESS] а тому вважають, що на підставі ст. 120 Земельного кодексу України правомірно користуються земельною ділянкою та тією її частиною, що безпосередньо примикає до житлового будинку позивача. Зазначають, що не приймали участі у земельному спорі щодо меж земельних ділянок, що розглядався Комісією Липецької сільської ради. Представник відповідачів також вказав, що Комісія Липецької сільської ради не мала повноважень встановлювати межі між земельними ділянками, оскільки не володіє спеціальними знаннями, як того вимагає Закон України «Про землеустрій». Відповідачі стверджують, що літній душ знаходиться на їх земельній ділянці та не порушує права позивача. Представник Липецької сільської ради позов підтримала та зазначила, що між сторонами під час розробки технічної документацію на земельну ділянку позивача дійсно виник земельний спір щодо меж земельних ділянок, який розглянутий Комісією з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участі позивача та одного з відповідачів. При цьому, представник пояснив, що відповідна Комісія уповноважена Липецькою сільською радою на вирішення спорів в тому числі щодо меж земельних ділянок в с. Липці. На підставі прийнятого Комісією рішення при розробці проектної документації на земельну ділянку позивача були погоджені межі земельної ділянки на межі з відповідачами. Представник зазначив, що після вирішення спору між сторонами Комісією неодноразово в присутності позивача та відповідачів фіксувались порушення земельних прав позивача, про що складались відповідні акти. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що[PERSON](позивач) на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2003 року, Витягу про реєстрацію права власності № 1724839 від 15.10.2003 р. є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: 62414, Харківська область, Харківський район, [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] (відповідачі) є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: 62414, [ADDRESS] на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом. Під час судового розгляду встановлено, що позивач та відповідачі проживають у належних їм житлових будинках з надвірними будівлями. На підставі рішенням ХХV сесії Липецької сільської ради V скликання від 25.12.2008 р. позивачунадано дозвіл на розробку технічної документації на приватизацію земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування придбаного житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] 15.10.2013 р. Комісія з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участю інженера-землевпорядника, у зв'язку з наявністю спору між позивачем та відповідачами щодо конкретної межі земельної ділянки, вийшла на місце та в присутності громадян [PERSON] та [PERSON] встановила межові знаки між домогосподарствами [ADDRESS] (встановлені колишки, натягнута мотузки) та запропонувала оформити земельно-кадастрову документацію згідно встановлених меж, про що складено Акт № 13. Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. В судовому засіданні представником Липецької сільської ради надані пояснення про те, що в с. Липці за рішенням Липецької сільської ради саме до повноважень Комісії з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради відноситься вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. У зв'язку з цим, суд не приймає до уваги позицію представника відповідачів про те, що вказана Комісія не мала права вирішувати спір щодо меж земельних ділянок. Посилання представника відповідачів на той факт, що Комісія не володіє спеціальними знаннями, як того вимагає Закон України «Про землеустрій», є помилковими, оскільки відповідна Комісія не розробляє документацію із землеустрою, а лише вирішує земельний спір, на підставі чого вже спеціалізована організація у відповідності з Законом України «Про землеустрій»займається розробкою документацію із землеустрою. Суд також відзначає, що [PERSON] була присутня під час вирішення земельного спору між сторонами, що підтверджується не лише Актом № 13 від 15.10.2013 р., а й поясненнями представника Липецької сільської ради, яка була присутня під час вирішення земельного спору. Відтак, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що вони не приймали участі у розгляді спору щодо меж земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. На підставі рішення ХХХХV сесії Липецької сільської ради VІ скликання від 25.12.2013 р. затверджена технічна документація та у власність Позивача передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1817 га в [ADDRESS] на території Липецької сільської ради Харківського району, Харківської області, кадастровий номер 6325182001:00:004:0066.30.01.2014 р. на підставі вказаного рішення Реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області позивачу було видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Як вбачається зі змісту технічної документації на згадану земельну ділянку, межі земельної ділянки позивача із земельною ділянкою, якою користуються відповідачі, відповідають межам, встановлених Комісією з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради (Акт № 13 від 15.10.2013 р.). Акт погодження меж земельної ділянки, що є складовою технічної документації, зі сторони відповідачів підписаний головою Липецької сільської ради на підставі Акту № 13 від 15.10.2013 р. та проставлена печатка Липецької сільської ради. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу меж земельних ділянок, що знаходяться в їх користуванні, який вирішений органом місцевого самоврядування, на підставі чого правомірно розроблена технічна документація та оформлено право власності на земельну ділянку позивача. Щодо посилання представника відповідачів на те, що під час розробки технічної документації земельна ділянка позивача не виносилась в натурі на місцевості (не встановлювались межові знаки), суд відзначає, що зі змісту технічної документації на земельну ділянку позивача вбачається, що на підставі п. 3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376, межові знаки на земельній ділянці позивача не встановлювались. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Досліджуючи кадастровий план земельної ділянки, як складову частину Витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку, судом встановлено, що від житлового будинку [ADDRESS] позивачу належить частина земельної ділянки шириною 0,81 м., що забезпечує належне обслуговування житлового будинку № 38 та відповідає межі, яка була встановлена Актом Комісії № 13 від 15.10.2013 р. В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідачі не дають змоги обслуговувати житловий будинок як зі сторони вулиці, так і зі сторони двору. Одразу після розгляду Комісією спору у жовтні 2013 року відповідачами прибрана натягнута мотузка, чинився опір у встановленні огорожі по межі земельної ділянки, а потім встановлений залізний паркан, який взагалі заблокував підхід до житлового будинку зі сторони двору. Під залізний паркан зі сторони відповідачів підтягнута цегла, літній душ, сміття. Позивач зазначила, що відповідачі випускають собаку бійцівської породи, яка постійно агресивно гавкає, стрибає на залізний паркан, встановлений відповідачем, що не дає можливості не лише обслуговувати житловий будинок та користуватися власною земельною ділянкою, а й взагалі нормально проживати в житловому будинку. Актом Комісії з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської радиза участі інженера-землевпорядника № 16 від 12.11.2013 р. зафіксовано, що відповідачами чинився опір щодо встановлення позивачем паркану по межі з Відповідачами згідно Акту Комісії № 13 від 15.10.2013 р. Актом Комісії з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участі інженера-землевпорядника від 10.07.2014 р. зафіксовано, що володільці житлового будинку [ADDRESS] порушують межу між земельними ділянками, встановлену згідно Акту № 13 від 15.10.2013 р., а саме:розібрали 15 метрів паркану, який було правомірно встановлено в присутності членів Комісії (Акт Комісії № 16 від 12.11.2013 р.);біля житлового будинку [ADDRESS] прив'язали собаку, чим перегороджують підхід до газового обладнання будинку та його обслуговування;частково встановили металевий паркан, літній душ, уклали цеглу, чим перешкоджають Позивачу в користуванні своєю земельною ділянкою;самовільно прибрали межові знаки (шнур), встановлені по межі. Зі змісту Плану земельної, розробленогосертифікованим інженером-землевпорядником Білоусовим Є.В. станом на 15.12.2014 р., вбачається, що площа земельної ділянки, самовільно зайнята відповідачами, складає 0,0026 га. Відповідачами зі сторони двору на земельній ділянці позивача встановлений паркан, який примикає до житлового будинку позивача та унеможливлює обслуговування відповідного будинку. Під час судового засідання судом було досліджено відеозапис, яким підтверджено заняття відповідачами земельної ділянки позивача, неможливість обслуговування житлового будинку, агресивна поведінка бійцівської собаки з двору позивачів. Відповідачами не спростовано зайняття земельної ділянки позивача залізним парканом, перешкоджання позивачу в обслуговуванні житлового будинку, натомість надано докази того, що літній душ не заходиться на земельній ділянці позивача. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на земельній ділянці позивача біля житлового будинку [ADDRESS] відпускають собаку, чим перегороджують підхід до газового обладнання будинку та його обслуговування, частково встановили металевий паркан, до якого примикає літній душ, цеглу, сміття, чим перешкоджають позивачу в користуванні своєю земельною ділянкою;самовільно прибрали межові знаки (шнур), встановлені по межі земельних ділянок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належним чином доведені та підлягають задоволенню з огляду на таке нормативно-правове регулювання. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 91, п. «г» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України як власники земельних ділянок, та і землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення знищення громадянами межових знаків меж землекористувань тягне за собою накладення штрафу від 5 до 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 вказаної статті Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що найбільш прийнятним способом захисту прав позивача буде зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: 62414, Харківська область, Харківський район, [ADDRESS] шляхом звільнення відповідної земельної ділянки від самовільно розміщених на ній об'єктів (металевий паркан, до якого примикають літній душ, цегла тощо). Крім того, задля повного захисту порушеного права слід додатково заборонити відповідачам перешкоджати позивачу користуватись вказаною земельною ділянкою для обслуговування свого житлового будинку (зокрема, не відпускати собаку, яка не дає можливості позивачу користуватися земельною ділянкою) та встановлення паркану на межі домогосподарств згідно Акту Комісії № 13 від 15.10.2013 р. Виходячи з викладеного, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 91, 96, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved