Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «Приватбанк») про стягнення коштів посилаючись на те, що 24.12.2014 року з її банківської картки шахрайським способом через мережу Інтернет невідомою особою здійснено переказ коштів на суму 13\~135 грн., а саме внаслідок грубого порушення відповідачем правил обслуговування картки. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2015 року дії відповідача в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою, виданою на ім`я позивача визнані неправомірними. Визнано транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів у сумі 13135,00 грн. з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я позивача нечинною. Зобов`язано відповідача повернути позивачу кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку. Зобов`язано відповідача повернути позивачу кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом перерахування їх на картковий рахунок. Виконавчий лист виданий на підставі рішення суду тривалий час знаходився на виконанні ВДВС, 12.10.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої позивач отримала через два роки. У зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, за позовом позивача з відповідача рішенням Київського райсуду м. Полтави на підставі ст. 625 ЦПК України стягнуто кошти. На даний час рішення суду не виконано, а тому просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 13\~135 грн. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач суду відзив не направив, письмових пояснень не надано. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі № 554/868/15 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредиткою «Універсальна», виданої на ім`я [PERSON] [INFO] неправомірними. Визнано транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів у сумі 13135,00 грн. з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я [PERSON] нечинною. Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку. Додатковим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14.01.2016 року зазначено номер карткового рахунку, кошти на який підлягає поверненню. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Згідно норм ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 431 ЦПК України визначено , що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. 10 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду. Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 жовтня 2017 року закінчено виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові держвиконавець вказав, що 26.02.2016 року на адресу Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області направлено подання про притягнення посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк» до кримінальної відповідальності. Рішення не може бути виконане без участі боржника. Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на невиконання відповідачем рішення суду від 28 квітня 2020 року, винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника. Таким чином, позивач не погоджується з діями ДВС з приводу не виконання рішення суду. Розділом УІ ЦПК України визначено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Крім того, розділом УІІ ЦПК України визначено судовий контроль за виконання судових рішень а саме відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Таким чином, у разі незгоди позивача з діями ДВС, вона не позбавлена можливості звернутися за захистом свого порушеного права відповідно до норм ЦПК України , а саме ст. 447 ЦПК України. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Однак, позовні вимоги, з якими звернувся позивач до відповідача, а саме щодо стягнення коштів у розмірі 13\~135 грн. - не є належним способом захисту прав, передбаченого чинним законодавством, як спосіб захисту прав. Отже, невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed