Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука, з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є пенсіонеркою, проживає разом з чоловіком окремо від своїх повнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON]С, отримує мінімальну пенсію у розмірі 1400,00 грн., хворіє на виразку шлунку. Чоловік також хворіє, потребує постійного лікування, в звязку з чим утворилась заборгованість по оплаті комунальних послуг, їм потрібна допомога. У зв'язку з викладеним позивач просила стягнути з відповідачів на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини їх доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач пояснила, що діти не спілкуються з нею, матеріальної допомоги не надають. Просила стягнути з кожного з відповідачів по 1/4 частині доходу. Представник позивача, [PERSON], зазначив, що позивачу потрібні кошти для оплати комунальних послуг, для придбання ліків для неї та її чоловіка. Представник відповідачів [PERSON] повідомила, що відповідачі заперечують проти стягнення з них аліментів. Обґрунтовуючи позицію відповідачів посилалась на їх письмові заперечення. Звертала увагу суду та те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність захворювань у неї та її чоловіка станом на момент звернення до суду. Зазначила, що коли чоловік позивача в 2014 р. знаходився у лікарні і потребував допомоги, [PERSON] для цих потреб отримувала за місцем роботи позику, що підтверджується наданою суду заявою. Тому відповідачі будуть добровільно надавати батькам допомогу, коли вони будуть її потребувати. Просила суд врахувати, що [PERSON] самостійно утримує сина, який продовжує навчання в університеті, а [PERSON] утримує неповнолітнього сина, тому вони не в змозі платити аліменти на утримання позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є матірю відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 149799, виданого 02.09.2016 р. Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач, [PERSON] з 2014 року перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному УПФУ Полтавської області, отримує пенсію за віком в розмірі 1489,35 грн, що підтверджується довідкою № 905 від 14.02.2017. Чоловік позивача, [PERSON], також перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному УПФУ Полтавської області і отримує пенсію за віком в розмірі 1661,03 грн., що підтверджується довідкою № 678 від 06.02.2017. Статтею 202 Сімейного кодексу України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. В ст.10 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З вказано слідує, що потреба в отриманні матеріальної допомоги від повнолітніх дочки чи сина, має бути доведена позивачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона та її чоловік є пенсіонерами, її чоловік потребує постійного лікування і вона сама хворіє на виразку шлунку. Згідно наданої позивачем медичної документації, [PERSON] перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні 3-ої міської лікарні в період з 03.02.2014 по 14.02.2014, з 26.04.2014 по 30.04.2014. Відомостей, які б свідчили про стан його здоров'я на час розгляду справи позивачем надано не було. Також, на думку суду, медична документації на ім'я [PERSON] не може свідчити про наявність потреби у позивача в отриманні матеріальної допомоги на своє утримання. Суд відзначає, що будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у позивача захворювань і необхідність понесення матеріальних витрат на їх лікування, [PERSON] не надано. Крім того, позивачем не доведено неможливість самостійної оплати комунальних послуг. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не довела, що вона потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed