Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення квартири з-під арешту. Позов мотивовано тим, що в 1981 році позивачем на сім'ю з чотирьох осіб було отримано за місцем роботи трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], в якій позивач проживає до даного часу, а також власницею якої є позивач ( в порядку приватизації) з 1999 року і до даного часу. Дана квартира є її єдиним житлом. Нещодавно стало відомо про те, що майже 10 років тому назад - 09.01.2008 року на її квартиру було накладено арешт згідно постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці за боргом [PERSON] згідно виконавчого листа №2-2824 виданого Замостянським районним судом міста Вінниці 25.09.2007 року. Однак, станом на 09 січня 2008 року дана квартира не належала [PERSON], а належала і до даного часу належить на праві спільної часткової власності позивачу (1/3 частка) , її чоловікові - [PERSON] (1/3 частка) та їх доньці - [PERSON] (1/3 частка). Просить зняти арешт на квартиру [ADDRESS], який було безпідставно накладено 09 січня 2008 року постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дзюбенко С.М. (ВП №5463282) та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 27.05.1999року квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно договору дарування частини квартири від 28.12.2007року [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла дарунок -1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.5). Постановою старшого державного виконавця Замостняського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2007року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2824 виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 25.09.2007року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1555,86грн., моральну шкоду в розмірі 500грн., судові витрати в сумі 30грн. (а.с.7). Згідно листа Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця №33554/15.24-25/17 від 11.12.2017року згідно інформаційної довідки з спец розділу АСВП виконавче провадження було закінчено 18.09.2009року у зв'язку з передачею виконавчого документа до Ленінського відділу ДВС для відрахування суми боргу з пенсії боржника. Залишок боргу станом на 01.10.2009року складає 2881,04грн. Надати копії постанов по даному провадженню немає змоги, оскільки, згідно порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить 3 роки (а.с.17). [INFO] помер [PERSON] (а.с.19). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 от. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, при цьому у відповідності до ч. 1 ст. 60 цього Кодексу особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з - під арешту. Згідно з ч.1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. За змістом ст. 59 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено решт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Згідно з ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, накладений арешт на квартиру [ADDRESS] порушує можливості реалізації позивачкою своїх прав власності, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивачки підлягає судовому захисту. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved