Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 червня 1993 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 311. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1993 року. Неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу не має. З грудня 2019 року сторони по справі припинили шлюбні стосунки. Сумісне спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, втрату почуттів любові та поваги один до одного. Разом з тим, зазначає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторон по справі, що має суттєве значення. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, однак надала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду відзив в якому вказав, що дійсно на протязі останніх декількох місяців сімейне життя між сторонами по справі поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки втрачено почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння. Разом з тим, зазначає, що позов визнає, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та просить позов [PERSON] задовольнити розірвавши їх з нею шлюб. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 1993 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 311 (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 січня 2020 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved