Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який на протязі розгляду справи уточнювала та збільшувала позовні вимоги (а.с. 57,75). В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що 29 липня 2012 року помер її батько [PERSON], який склав заповіт на її імя. Після його смерті залишилась спадщина: житловий будинок за №4 по вул. Леніна в с. Котовка Біляївського району Одеської області, але свідоцтво про право власності на вказаний будинок не зареєстрував відповідно до чинного законодавства. Також спадковим майном є земельна ділянка за адресою: Біляївський район, с. Котовка, вул. Леніна, 4, але померлий батько позивача частину вказаної землі подарував відповідачам та не здійснив обмін державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з заявами до державного нотаріуса, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. В звязку з вищенаведеним, позивач змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі, у судове засідання не зявились, про причини не явки суд не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про час та місце розгляду справи (а.с. 118,119). Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер 29 липня 2012 року та був батьком [PERSON](а.с. 13,37,38). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Котовка, вул. Леніна, 4 та земельною ділянкою розміром 0,142 га за вказаною адресою. Факт належності померлим [PERSON] при житті спадковим майном, підтверджується наступним: довідками Августівської сільської ради (а.с. 6,7), технічним паспортом на вказаний будинок виготовленим 08 червня 2012 року (а.с. 8-12), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.07.2012 р. на вищезазначений житловий будинок, державним актом серії ЯБ№902433 на право власності на земельну ділянку розміром 0,242 га, де зазначено що [PERSON] та [PERSON] подаровано по 0,050 га кожному вказаної земельної ділянки (а.с. 77). 13 травня 2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповідав своїй дочці [PERSON] все майно де б воно не знаходилося і в чому б воно не полягало, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він буде мати право (а.с. 5). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з заявами до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно (а.с. 4,76). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Фізична особа може за життя розпорядитися своєю власністю на випадок смерті, склавши заповіт. Якщо фізична особа склала заповіт і не скасувала його, то у разі її смерті спадкування здійснюється за заповітом, тобто за останньою волею спадкодавця. Спадкування за законом здійснюється у разі: відсутності заповіту; повного або часткового визнання заповіту недійсним; неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; усунення спадкоємця за заповітом від права на спадкування; охоплення заповітом лише частини спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом, так як іншої можливості оформити своє право на спадкування у неї немає. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Outcome: approved