Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що у серпні 2011 року її дочка -' [PERSON] запропонувала їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, утриманням її житлового будинку і присадибної ділянки в належному стані. Замість цього вона попросила відписати її чоловікові - [PERSON] належний їй будинок [ADDRESS] для подальшого продажу та поділу суми коштів, сплачених за будинок, на три частини, тобто їй та її двом дочкам - [PERSON] та [PERSON] Вона погодилась і 23.09.2011 року уклала з [PERSON] договір, тексту якого вона не читала, вважаючи що в ньому передбачені всі права та обов'язки, про які вони домовилися. Стверджує, що після укладення вказаного договору відповідач разом із її дочкою [PERSON] вивезли її за межі України, а саме: до Чеської республіки, у м. Прага. Вона одразу сприйняла такі дії з боку її рідної дочки та її чоловіка, як виконання умов договору, який було між ними укладено. Але через декілька місяців відповідач перестав виконувати свої зобов'язання. Крім того, викрав у неї усі її документи, а її було замкнено на ключ у будинку в м. Прага, тобто незаконно утримували її, відключаючи електрику та забирали всі засоби зв'язку з зовнішнім світом. Вказує, що її обманювали постійно, що робляться документи на виїзд. ЇЇ дочка - [PERSON] разом з відповідачем спричиняли стосовно неї морально-психічний тиск, на її думку, з однією метою - довести до інфаркту, так як знали про її проблеми з серцем. Після того, як її другій дочці - [PERSON] стало відомо про вказані вище обставини, вона забрала її з Чехії на Україну, вона вирішила переукласти договір з відповідачем та написати заповіт. Під час отримання документів в бюро технічної інвентаризації м. Херсона документів на будинок вона дізналися, що фактично між нею та відповідачем був укладений договір дарування, чого вона не бажала. Просила суд визнати недійсним договір дарування 35/100 частин житлового будинку [ADDRESS], укладений 23.09.2011 року між нею та відповідачем [PERSON], посвідчений нотаріусом Херсонського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача пояснив суду, що позивач [PERSON] , будучи особою, якій виповнилося 85 років, вважала, що підписує договір довічного утримання (догляду), вважала, що її будинок буде здаватися в оренду, а її дочка - [PERSON] буде її доглядати в Чехії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 вересня 2011 року між [PERSON] - позивачем по справі та [PERSON] - відповідачем по справі, який є громадянином Чеської республіки, було укладено договір дарування 35/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1886. В п. 10. вказаного договору Дарування було зазначено, що всі зміни та доповнення до цього договору, що зроблені за узгодженням сторін, повинні бути нотаріально посвідчені. Згідно п. 11 цього договору Дарування, право власності [PERSON] на дарунок виникає з моменту його прийняття. Сторони домовилися, що під передачею 35/100 частин житлового будинку за цим договором слід вважати символічну передачу речі. Прийняття «Обдаровуваним» примірника цього договору дарування, свідчить про те, що передача речі відбулась. На підставі ч.1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Разом з тим, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що в будинку [ADDRESS] у неї залишилися усі її цінні речі, меблі, бібліотека. Будинок продавати вона не хотіла. Своєї згоди на такий продаж не давала, вважала, що її будинок здається в оренду. ЇЇ дочка - [PERSON] обіцяла доглядати її до самої смерті. Дочка умовила її укласти договір, як вона зрозуміла, оренди, обіцяла її доглядати після укладення договору. Вона виїхала з дочкою до Чехії, для чого остання відкрила їй візу на три місяці та обіцяла зробити їй документи на постійне проживання у Чехії. Потім дочка викрала у неї закордонний паспорт та пенсійне посвідчення, а саму її зачинили в кімнаті будинку та нікуди не випускали тривалий час. В один з таких днів, знаходячись одна взаперті, вона умовила сусіда - чеха, щоб той подзвонив по номеру телефону, записаному на аркуші паперу, її дочці - [PERSON] Потім приїхала поліція і звільнила її, а друга її дочка - [PERSON] відвезла її назад в Україну. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] має двох дочок, одна із яких, а саме [PERSON] проживає за кордоном, у Чехії. Остання збиралась доглядати свою мати - [PERSON], позивача по справі. Тому [PERSON] подарувала частину свого будинку чоловіку дочки - [PERSON] Іншого житла вона не має. Йому відомо, що у [PERSON] дочкою [PERSON] було вилучено закордонний паспорт. Для повернення [PERSON] з Чехії додому, в консульстві України в Чехії було видано посвідчення особи на повернення в Україну. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він є онуком позивача [PERSON] Його тітка - [PERSON] - дочка позивача, зобов'язалась доглядати його бабусю - [PERSON], для чого вивезла останню з України до Чехії, при цьому відкрила їй візу туристичну, строком на 90 днів. У Чехії його тітка - [PERSON] своєю матір'ю - [PERSON] не займалась, не здійснювала за нею догляд, натомість забрала у неї закордонний паспорт та чинила на неї психологічний тиск разом із своїм співмешканцем [PERSON] Одного разу, скориставшись відсутністю вдома дочки та її чоловіка, його бабуся [PERSON] попросила у незнайомого чеха мобільний телефон, з допомогою якого зателефонувала до України своїй доньці - [PERSON], його матері. Остання звернулась за допомогою до чеської поліції, яка визволила [PERSON], яка повернулась до України, де їй ніде проживати. На підставі службового запису № КТТ 1254/12-09КО-2012-5873 поліції Чеської Республіки, перекладеного перекладачем мови чеської, російської та української [PERSON] у м. Прага 14.03.2014 року, завіреному нотаріусом у м. Прага [PERSON] 20.03.2014 року, встановлено, що 18 вересня 2012 року було проведено поліцейську акцію міською поліцією Колін Чеської Республіки за адресою [ADDRESS] з метою визволення [PERSON] На місті поліцією було встановлено, що потерпіла [PERSON] була зачинена в указаному будинку, як було видно, що і фізично і психічно страждає у зв'язку з тортурами, застосованими до неї і замиканням - позбавленням волі, запобіганням контакту з громадкістю дочкою - [PERSON]. Після злому та проникнення у будинок потерпілій була надана необхідна допомога, їжа, вода і можливість особистої гігієни, після 19.09.2012 року заявниця ([PERSON]) відвезла потерпілу в Посольство України з метою оформлення необхідних формальностей і подальшого розгляду вже під контролем компетентних органів України. На підставі ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд вважає, що [PERSON] по-перше, мала намір залишити свій будинок дочці та її мужу за умови догляду за нею з їхнього боку, без права продажу її житла. [PERSON] вдалося вмовити свою мати подарувати її співмешканцю [PERSON] частину належного їй будинку. Обставини справи засвідчили, що як тільки співмешканець [PERSON] - [PERSON] став власником будинку [PERSON], вона зірвала свої домовленості щодо догляду за матір'ю, сподіваючись на безкарність своїх дій. По-друге, [PERSON] за домовленістю зі своєю матір'ю [PERSON], повинна була виїхати з останньою з України для постійного її проживання у Чехії. Натомість, вона шляхом обману вивезла матір до Чехії тільки на деякий час, оскільки оформила їй гостеву візу строком на три місяці, а виготовляти документи на постійне її проживання у Чехії не збиралась. Крім того, забрала у матері закордонний паспорт та паспорт громадянина України, останній використала для виписки її матері [PERSON] з її помешкання (будинку) в Україні. Без наявності закордонного паспорту її мати взагалі була позбавлена можливості повернутись в Україну. До того ж вона зачинила свою матір у будинку в Чехії, фактично позбавивши її волі. По-третє, суд вважає, що [PERSON], своїми діями стосовно своєї матері [PERSON], яки виразилися у позбавленні останньої її власного житла без відповідного догляду за нею з її боку ([PERSON]) як дочки, порушила принцип справедливості та розумності, викладений у п. 6 ч.1 ст.3 ЦК України, який стимулює до добросовісності у відносинах між людьми. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним Таким чином, суд вважає, що договір дарування 35/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS], укладений 23 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 1886, належить до оспорюваних правочинів, оскільки був вчинений [PERSON] під впливом помилки щодо природи цього правочину, прав та обов'язків сторін. Тобто цей правочин, вчинений під впливом помилки, що має істотне значення, є недійсним, оскільки не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зокрема ч.3 ст. 203 ЦК України, тому що внутрішня воля учасника правочину не відповідає її зовнішньому прояву - волевиявленню учасника, яке було сформоване під впливом помилки. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved