Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить встановити те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 030918 виданий 28.12.2001р. Цебриківською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області, дійсно належить її матері [PERSON] , а також просить суд встановити факт спільного проживання її з матір`ю до дня смерті матері, яка настала [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що її матір являлась власницею вказаної вище земельної ділянки. Під час оформлення та видачі державного акту на вказану земельну ділянку, ім`я матері було помилково вказано, як «[PERSON]», замість правильного « [PERSON] », внаслідок чого виникли неузгодженості між документами, що посвідчують особу матері та правовстановлюючим документом на землю, тому просить встановити факт належності її матері [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на землю. Крім того, після смерті її матері залишилося спадкове майно та вона прийняла спадщину, користується спадковим майном, тим самим не відмовлялася від прийняття спадкового майна. Однак при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Оскільки заявниця не відмовилася від спадщини і фактично її прийняла, вважала, що спадщину прийняла фактом спільного проживання, просить суд встановити факт проживання разом із спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] . Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, представник заявниці надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.36). Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про визнання заяви [PERSON] , та просила розглянути справу за її відсутності ( а.с. 35). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що згідно Рішення 15 сесії ХХІV скликання Цебриківської селищної Ради народних депутатів Великомихайлівського району Одеської області від 21 грудня 2001 року матері заявниці [PERSON] , в приватну власність було виділено та передано земельну ділянку площею 5,27 гектарів на території Цебриківської селищної ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 28 грудня 2001 року Цебриківською селищною Радою народних депутатів Великомихайлівського району Одеської області на ім`я громадянки [PERSON] , було видано державний акт серії ІІІ-ОД № 030918 на право приватної власності на вказану земельну ділянку (а.с.8). При складанні державного акту на право приватної власності на землю, Цебриківською селищною Радою народних депутатів Великомихайлівського району Одеської області було помилково зазначено ім`я матері заявниці, як «[PERSON]» замість правильного « [PERSON] », як це зазначено в довідці-витязі з домової книги від 18.06.2019р. та в свідоцтві про смерть [PERSON] . Крім того, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 7). За життя [PERSON] , належала вищевказана земельна ділянка (а. с. 8). Спадкоємицею першої черги за законом є [PERSON] , як донька померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14). Відповідно до Акту щодо фактичного проживання особи № 1726 від 06.06.2019р., виданого Цебриківською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області, [PERSON] дійсно проживала сумісно з матір`ю [PERSON] , по день її смерті, яка настала [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без назви в житловому будинку без номера (а.с. 20). Згідно довідки № 1725 від 06.06.2019 р. виданою Цебриківською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області [PERSON] здійснила поховання [PERSON] (а.с.19). [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку прийняття спадщини, що підтверджується листом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 233001-16 від 06.12.2018 року (а. с. 18). Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно з листом ВСУ «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення у відповідності з п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що визначені в документі не збігаються з ім`ям по-батькові, прізвищам, місцем і часом народження цієї особи, визначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю від 28 грудня 2001 року підтверджується наявністю у заявниці оригінала вказаного Державного акту, Рішенням Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 21.12.2001р. А також підтверджується довідкою-витягом з домової книги від 18.06.2019р. та свідоцтвом про смерть матері заявниці, де її ім`я значиться, як « [PERSON] ». В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] , обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 315 ЦПК України,

Outcome: approved