Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить поділити спільне майно бувшого подружжя: - виділити позивачу [PERSON] та її малолітнім дітям - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її утриманні, частину із спільного майна на загальну суму 153 857 грн 00 к., а саме: житловий будинок [ADDRESS] , вартістю 93 018 грн 00 к. та майно, що знаходиться в будинку згідно акта опису майна від 20 вересня 2018 року, вартістю 60 839 грн 00 к.; - виділити відповідачу [PERSON] частину із спільного майна на загальну суму 157 135 00 к., а саме: легковий автомобіль марки «ВАЗ 217030-110-01», випуску 2008 року, чорного кольору, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , ринковою вартістю 99 995 грн 00 к. та трактор «Т-40», державний номер [NUMBER] з тракторним причепом, державний номер [NUMBER] , ринкова вартість 57 140 грн 00 к. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 січня 2018 року було розірвано, оскільки спільне життя не склалося, збереження шлюбу стало неможливим, через постійні суперечки та лайки, які негативно впливали на обох та шкодили інтересам їх дітей. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу сторонами було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: легковий автомобіль марки «ВАЗ 217030-110-01», випуску 2008 року, чорного кольору, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] в УДАІ МВС України Харківської області 22.12.2008 року, який згідно сайту з продажу автомобілів в Україні «m.rst.ua» по Харківській області коштує 99 995 грн 00 к.; трактор «Т-40», державний номер ХА 132-88 та тракторний причеп державний номер [NUMBER] , які згідно сайту з продажу автомобілів в Україні «m.rst.ua» коштують 57 140 грн 00 к. Просила взяти до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей, те що батьки зобов`язані передати у користування дітям майно, яке має забезпечити їх виховання та розвиток та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що батьки мають право на самозахист своїх дітей і мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів своїх дітей, поділити спільне майно бувшого їхнього подружжя та позовні вимоги задовольнити повністю. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні від 01 жовтня 2019 року також позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: щодо виділення позивачу майна, що знаходиться в будинку згідно акта опису майна від 20.09.2018 р., вартістю 60 839 грн 00 к. визнав повністю. В іншій частині позовні вимоги не визнав. Окрім того зазначив, що трактор «Т-40», державний номер [NUMBER] йому не належить. Власником вказаного трактору є [PERSON] . Тракторний причеп, державний номер [NUMBER] , на який вказує позивач, як на майно яке підлягає розділу, насправді є легковим причепом до автомобілю, власником якого є [PERSON] . Щодо будинок та автомобіля зазначив, що вони дійсно були придбані ним та позивачем в період шлюбу. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 16 травня 2019 року ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Окрім того, цією ухвалою було долучено у якості письмових доказів по справі копія свідоцтва про реєстрацію машини, серія [NUMBER] від 23.03.2003 р., реєстраційний номер [NUMBER] , трактор Т-40 АМ , рік випуску 1986, № [NUMBER] , власник [PERSON] та копія свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , серія [NUMBER] : реєстраційний номер [NUMBER] , марка причіп одноосібний, модель ПГА 1, рік випуску 2001 , власник [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників справи, давши оцінку матеріалам справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд прийшов до наступного. Частиною 1 ст.4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 100 (а.с.12) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] відповідно (а.с.12). Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 січня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.23). Відповідно до довідок, виданих Приколотнянським селищним головою Великобурлуцького району Харківської області від 27 вересня 2018 року № 756 та від 25 жовтня 2018 року № 854 [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: - донька [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться при матері на її утриманні. Фактично [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми (а.с.24,25). Вказане також підтверджується актом депутата від 26.10.2018 (а.с.26). Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 12 листопада 2012 року [PERSON] передав за плату у власність, а [PERSON] сплатив вартість і прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 12107642 від 12.11.2012 договір купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON] посвідчений 12.11.2012, номер у реєстрі нотаріальних дій: 808 (а.с.16). Набуття права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав за № 36225848 від 13.11.2012 (а.с.17) та технічним паспортом на вказаний будинок (а.с.18-20). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого ВРЕВ № 11 УДАІ МВС України в Харківській області, автомобіль марки «ВАЗ», модель 217030-110-01, 2008 року випуску, чорного кольору, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , адреса: с. Рублене, Великобурлуцький район, Харківська область (а.с.21). Як встановлено в судовому засіданні за період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторони за спільні кошти придбали наступне майно. Відповідно до акта опису майна, складеного актом депутата Приколотнянської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області виборчого округу № 6, яким було засвідчено те, що за адресою: [ADDRESS] фактично знаходиться житловий будинок у трьох кімнатах на підлозі ковролін, у коридорі та кухні лінолеум; - гараж; - сарай; - автомобіль марки «ВАЗ - 217030 »; - стінка меблева 3 шафи, вартістю 5 000 грн 00 к.; - два дивана, вартістю 10 000 грн 00 к.; - журнальний столик 500 грн 00 к.; - стіл письмовий, вартістю 1 000 грн 00 к.; - два телевізора, вартістю 6 500 грн 00 к.; - п`ять люстр, вартістю 3 000 грн 00 к.; - машинка пральна, вартістю 4 270 грн 00 к.; - холодильник, вартістю 4 769 грн 00 к.; - мікрохвильова піч, вартістю 2 000 грн 00 к.; - газова плита, вартістю 500 грн 00 к.; - бойлер, вартістю 3 250 грн 00 к.; - порохотяг, вартістю 600 грн 00 к.; - котел твердопаливний, вартістю 5 450 грн 00 к., - ванна, вартістю 3 000 грн 00 к.; - кухня мебльована, комплектація: мийка - 1, шафа кухонна - 4, стіл кухонний - 1, табурет - 4, вартістю 4 000 грн 00 к.; - два килими, вартістю 2 000 грн 00 к., - занавіски на вікна/тюль, комплектів в кількості 7/8 штук, вартістю 5 000 грн 00 к. За ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Відповідно до п.23 вказаної Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 2 пп. «г» Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року за № 20 ( зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. за № 15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами, зокрема про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що житловий будинок [ADDRESS] , майно, що знаходиться в будинку згідно акта опису майна від 20 вересня 2018 року, та легковий автомобіль марки «ВАЗ 217030-110-01», випуску 2008 року, чорного кольору, придбано у шлюбі, та те, що він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд прийшов до висновку, що спірне майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - майно, що знаходиться в будинку; - автомобіль «ВАЗ 217030-110-01», 2008 року випуску, набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем спростована не була. Відповідач в частині виділення майна, що знаходиться в будинку, згідно акта опису майна від 20 вересня 2018 року, вартістю 60 839 грн 00 к. позовні вимоги визнав повністю. З`ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову в частині виділення позивачу майна, що знаходиться в будинку, згідно акта опису майна від 20 вересня 2018 року, на суму 60 839 грн 00 к., яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дають підстави для висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині. Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні також просила в порядку поділу майна виділити відповідачу трактор «Т-40», державний номер [NUMBER] з тракторним причепом, державний номер [NUMBER] . В судовому засіданні відповідач вказав, що трактор «Т-40», державний номер [NUMBER] йому не належить. Власником вказаного трактору є [PERSON] Тракторний причеп, державний номер [NUMBER] , на який вказує позивач як на майно, яке підлягає розділу, насправді є легковим причепом до автомобілю, власником якого є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про реєстрації машини серія [NUMBER] від 23.03.2003 р. реєстраційний номер [NUMBER] , власником трактору Т -40 АМ , 1986 року випуску, № [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.100). Як убачається з свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , причіп одноосібний, модель ПГА 1, 2001 року випуску, належить на праві власності [PERSON] (а.с.101). Отже, суд ,дослідивши надані відповідачем документи встановив, що трактору «Т-40 АМ », 1986 року випуску, та причіп одноосібний, моделі «ПГА 1», не є спільною сумісною власністю сторін по справі, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 769 грн 30 к.

Outcome: partial