Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору міни (обміну) земельних ділянок дійсним. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01 серпня 2014 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Прометей 21» було укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, згідно з яким позивачка передала у власність відповідачу земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, загальною площею 1,0333 га., кадастровий № 1423310100:03:000:1792, що знаходиться на території Марїнської міської ради Марїнського району Донецької області. А Відповідач передав позивачу у власність земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0500 га, кадастровий № 1423385000:04:000:0430, що знаходиться на території Максимільянівської сільської ради Марїнського району Донецької області. Позивач вказує, що після складання Договору, представник Відповідача [PERSON], обіцяв у найближчий час оформити Договір належним чином, тобто зареєструвати у нотаріуса. Однак на території Донецької області розпочалася антитерористична операція і реєстри а реєстраційна служба не працювала. Коли ж реєстраційна служба та нотаріуси запрацювали, [PERSON], перестав відповідати на телефонні дзвінки та всіляко ухиляється від контакту. Таким чином, Відповідач ухилився від нотаріального посвідчення Договору. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3-5 ЦПК України, ст.ст.220,\~321, 334,\~392,\~526 ЦК України, -\~

Outcome: approved