Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] та стягнути аліменти на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 08 жовтня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1717. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причина розпаду сімї - різні погляди на життя, що негативно впливає на відношення в сімї. Шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально, сімя не може бути збережена. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач як батько повинен брати участь в матеріальному утриманні дітей. У звязку з чим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в сумі ј частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 02 квітня провадження по вищезазначеній цивільній справі відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 08 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що здійснено актовий запис № 1717. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 317647 Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на предявлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини припинені, сімя розпалася остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував проти позову, доказів щодо можливості збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є недоцільним. За змістом ст. 180 СК України,- батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд враховує ту обставину, що відповідач працездатний, інших стягнень немає, визнав позов, таким чином може надавати допомогу на утримання дитини. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved