Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] і зареєстрований 26 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №220. Свої вимоги обґрунтувала тим, що із листопада 2014 року вони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причинами зазначеного вказала різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. При цьому, [PERSON] подана до суду заява, щодо підтримання позовних вимог і розгляду даної цивільної справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Поважних причин своєї неявки суду не повідомив, як і не надав заперечень проти позову. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 26 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №220 (а.с. 4). При цьому, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Позивач та відповідач являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Однак, з листопада 2014 року сторони перестали підтримувати подружні відносини, вести спільне господарство та припинили спільне проживання. При цьому, за твердженнями позивача, вони із відповідачем мають різні погляди на життя та несумісні характери. За таких обставин, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що примирення між нею та відповідачем не можливе, від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину, що досягла п'ятирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище і не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище,, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Судові витрати, необхідно стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved