Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщеннямза адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником будинку, що належить їй на праві приватної власності, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у своєму позові посилається на те, що відповідачі у вказаному будинку не проживають понад один рік, участь в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не беруть, особистих речей у будинку немає, чим створюють позивачу перешкоди у користуванні житлом та унеможливлюють отримання субсидій. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 11 вересня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явились, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 122064428 від 26.04.2018 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки № 1054, яка видана Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 07.08.2020 року, [PERSON] проживає і зареєстрована в [ADDRESS] і являється головою двору, разом з нею в будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] - мама, [PERSON] - зареєстрований, але не проживає та [PERSON] - брат, зареєстрований, але не проживає. Як вбачається з Актів Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 08.07.2020 року, складених комісією в складі Настасівського сільського голови Злонкевича М.Я., депутата сільської ради Сороки О.І., жителів с. Настасів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , 1971 р.н. та [PERSON] , 1965 р.н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають. Крім того, довідками № 903 та № 904, які видані виконкомом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1965 р.н. не проживає з 2010 року та [PERSON] , 1971 р.н. не проживає з 1995 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до вимог ч.1 ст. 317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідачів у вказаному будинку чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачами, які підлягають захисту в порядку усунення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню по 420,40 гривень судового збору з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved