Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що проживала з відповідачем однією сім'єю та вела спільне господарство. [INFO] у сторін по справі народився син, [PERSON] З лютого місяця 2015 року позивач з відповідачем остаточно припинили сумісне проживання та почали жити окремо, оскільки у відповідача інше бачення сімейного життя, родинних взаємовідносин, побуту, виховання дітей, сімейного бюджету. З моменту припинення спільного проживання з відповідачем спільний син, [PERSON] залишився перебувати на утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідач в свою чергу відмовляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, що виявляється у відсутності з його боку будь-якого матеріального утримання спільної дитини, а також й тому, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та надав суду аналогічні пояснення, доповнивши, що на даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. У зв'язку з ситуацією, яка склалася позивачка вимушена самостійно нести витрати на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, наполягав на стягненні з нього аліментів саме у розмірі 500 гривень щомысячно. Зазначене обґрунтував тим, що на його утриманні знаходяться діти від першого шлюбу. Також вказував на те, що на даний час він не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Призначення аліментів в розмір ? частини його заробітку суттєво вплине на його право на тримання трьох інших дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалось відповідачем, що сторони по справі проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.9). З позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що батько дитини, який має рівні з позивачем обов'язки щодо утримання дитини, не приймає участі в належному матеріальному забезпеченні дитини та жодним чином не приймає участі у її вихованні. Позивач змушена сама самостійно утримувати та виховувати дитину, однак коштів які вона отримує недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач заперечуючи щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його заробітку в судовому засіданні вказував на те, що на даний час утримує двох інших дітей від попереднього шлюбу та не працює. На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду копію свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2016 року, відповідно до якого з нього на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також відповідачем було надано копію трудової книжки, відповідно до якої наказом №251215-к від 25.12.2015 року ТОВ «Євромета» він звільнений з займаної посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Отже, враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має на утриманні ще трьох дітей від іншого шлюбу, має нерегулярний, мінливий дохід, що дає підстави суду присудити аліменти в твердій грошовій сумі, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги для утримання дитини. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи, що позивач самостійно несе тягар по утриманню спільної дитини, для належного, необхідного та достатнього забезпечення дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання належної допомоги на утримання дитини, є працездатним і має нерегулярний, мінливий дохід, з нього слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Деснянського районного суду м. Києва позивачка звернулася до суду із позовною заявою 16.09.2016 року. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 16.09.2016 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial