Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на той факт, з 2007 року з відповідачем проживають окремо, останній умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з сином не спілкується, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально, а тому позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що з 2007 року відповідач не проживає зі своєю сім'єю, останній умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з сином не спілкується, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Згідно з вимогами ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення суд також керується внутрішнім переконанням, яке склалося під час судового розгляду, що спілкування відповідача з дитиною буде негативно впливати на його розвиток. Повно та всебічно з'ясовувавши обставини, на які посилалиcь сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до таких правовідносин, суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до висновку Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.02.2015 року за № 102/03/29-1663, відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки стосовно малолітнього сина [PERSON], оскільки не займається вихованням сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Тому, Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Крім того, 06.02.2015 року [PERSON] надав нотаріально засвідчену заяву, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина і вважає за необхідне позбавити його батьківських прав по відношенню до [PERSON]. Щодо вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі даної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, суд вважає в цій частині позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампа вхідної кореспонденції суду, позовна заява [PERSON] надійшла до суду 17 липня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти саме з цієї дати (а.с.2). Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 164-166, 180, 183 СК України,

Outcome: approved