Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син, [PERSON], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. В даний час вона має намір та можливість здійснити поїздки за межі України для оздоровлення дитини та її відпочинку, однак відповідач безпідставно відмовляє їй в наданні згоди на тимчасовий виїзд сина разом з нею за кордон. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, в своїх поясненнях послалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Представник третьої особи на стороні відповідача - відділу у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області Леньо І.І. вважає, що позовні вимоги відповідають інтересам дитини та не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, з урахуванням заяви відповідача про визнання позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30 липня 2010 року. Копією свідоцтва про народження дитини стверджується, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір»ю, що стверджується довідкою про склад сім»ї. Як пояснила позивач, відповідач відмовився від нотаріального посвідчення заяви про дачу згоди на тимчасові поїздки дитини за кордон, хоча вони спрямовані на задоволення інтересів дитини для її оздоровлення та розширення її кругозору. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до абз.1 ч. 2. ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. Згідно з ст. 4 даного Закону за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Представник відділу у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області Леньо І.І. в судовому засіданні підтвердив, що дозвіл на виїзд неповнолітнього за кордон для оздоровлення та інших цілей, не суперечить його інтересам. Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved