Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Біловарської сільської ради, [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання незаконною бездіяльності Біловарської сільської ради щодо неприйняття рішення, визнання незаконним та скасування рішення Біловарської сільської ради. В позовній заяві зазначила, що вона проживає в [ADDRESS] в будинку своїх батьків разом з ними та сестрою [PERSON]. Земельна ділянка , площею 0.09 га. на якій розташований будинок , належить її батьку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 30.07.2001 року. Поряд з вказаною земельною ділянкою розташована земельна ділянка площею 0.10 га., виділена [PERSON] рішенням Біловарської сільської ради від 22 червня 1995 року , відповідно до якого останньому надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Однак [PERSON] таке не розпочинав, а в 2010 році помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 01.07.2010 року. За нею знаходиться земельна ділянка площею 0.11 га., яка перебуває у користуванні її батька з 1994 року. Позивачка вказує, що наділена [PERSON] земельна ділянка площею 0.10 га. з 2001 року на підставі усних домовленостей між її батьками та [PERSON], в рахунок погашення боргу останнього перед ними, передана їм і з того часу вони нею добросовісно, відкрито і безперервно користуються без належного оформлення. В свою чергу, [PERSON] та члени його сім'ї з фактичної передачі їм даної земельної ділянки і на протязі всього періоду користування ними жодних претензій щодо земельної ділянки не пред'являли. Позивач стверджує , що у користуванні її сім'ї поряд з будинком знаходяться дві земельні ділянки 0.10 га. та 0.11 га. відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов від 03.06.2016 року. А 09.04.2016 року позивачка звернулась до Біловарської сільської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2189 га., до якої додала графічні матеріали , на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, з метою одержання у власність земельної ділянки для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд , так як проживала у будинку батьків і власної земельної ділянки не має. Відповідно до поданого позивачкою плану місця розташування земельної ділянки, вказана ділянка розташована на [ADDRESS] та складається із земельної ділянки площею 0.11 га., яка перебуває у користуванні її батька з 1994 року та земельної ділянки пл.. 0.10 га, виділеної [PERSON], яка також перебуває у фактичному користуванні сім'ї 15 років. Під час розгляду її заяви на сесії Біловарської сільської ради 05.05.2016 року позивачка дізналась про наявність на розгляді органу місцевого самоврядування ще однієї заяви про виділення земельної ділянки площею 0.10 га. в урочищі « Замогилка» , яка була виділена [PERSON] , тобто про виділення частини з земельної ділянки на яку претендувала вона , однак розгляд заяв було відкладено на іншу дату. Позивачка вказує, що на засіданні четвертої позачергової сесії VII скликання Біловарської сільської ради 20.05.2016 року , на якій вона також була присутня, в першу чергу розглядалась її заява та після обговорення депутатами голова сільської ради всіх присутніх депутатів запросила на нараду з розгляду її заяви в іншу кімнату адмінбудівлі сільської ради, а після повернення оголосила голосування за результатами якого всі депутати та голова утримались , таким чином не прийнявши рішення по суті щодо її заяви. Позивачка вказує, що сільська рада маючи встановлені законом необхідні повноваження та обов'язки допустила бездіяльність, яка виразилась в умисному «утриманні» всіма присутніми депутатами від голосування під час розгляду її заяви відповідно до протоколу №1 4 сесії VII скликання Біловарської сільської ради, чим порушивши її конституційне право на набуття у власність земельної ділянки. Крім того позивачка зазначила, що не розглянувши по суті її заяву, сільська рада відразу перейшла до розгляду заяви [PERSON], в інтересах [PERSON], в якій просила виділити (перезакріпити) останньому земельну ділянку пл. 0,10 га в ур «Замогилка», яка була виділена [PERSON], так як той є єдиним його спадкоємцем, тобто земельну ділянку на яку претендувала вона. Рішенням позачергової сесії VII скликання Біловарської сільської ради №47 від 20.05.2016 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.10 га. по [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та рекомендовано у місячний термін звернутись до відповідного суб'єкта для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства Позивачка вважає, що таке рішення містить розбіжності щодо цільового призначення земельної ділянки та, на її думку, є незаконним. З заяви [PERSON] від 15.04.2016 року, поданої в інтересах [PERSON], вбачається, що вона просила виділити (перезакріпити) земельну ділянку площею 0.10 га. в урочищі «Замогилка», яка була виділена [PERSON], його неповнолітньому сину, так як той є єдиним його спадкоємцем. Посилаючись на ст..ст. 22, 23 ЗК України,в редакції 1990 року, ст..ст. 125, 126 ЗК України (2001 року) в редакції, чинній на момент смерті [PERSON], позивачка вказує, що, оскільки [PERSON] за життя не виготовив у встановленому законом порядку державний акт на право власності на землю та відповідно не набув право власності на земельну ділянку площею 0.10 га. в урочищі «Замогилка», то така не являється спадковим майном та відповідно не підлягає спадкуванню, а тому заява [PERSON] взагалі не підлягала розгляду на сесії сільської ради, так як не відповідала вимогам ст. 118 Земельного Кодексу України. Також при винесення сільською радою рішення, яким надано дозвіл на реалізацію неповнолітнім [PERSON] права на землю на підставі безоплатної передачі із земель комунальної власності сільська рада не встановила наявність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію такого неповнолітнім відповідно до ч.2 ст. 32 ЦК України. На думку позивачки,надавши [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.10 га. по вул. Замогилка, сільська рада безпідставно врахувала тільки інтереси [PERSON], нехтуючи її правами та інтересами, не взяла до уваги об'єктивну необхідність у наданні переваги їй як повнолітній особі, оскільки власного житла та земельної ділянки вона не має, проживає разом з батьками у їхньому будинку, має намір у найближчий час будувати житло, а також ту обставину, що їхня сім'я на протязі багатьох років користується вказаною земельною ділянкою. Натомість, неповнолітній не проживає та ніколи не проживав в с. Біловарці, що підтверджує відповідь на запит №72/02-36 від 06.06.2016 року надана Біловарською сільською радою, а проживає з опікуном за межами Тячівського району та й не відомо чи взагалі колись захоче проживати в селі Біловарці та будуватися на спірній земельній ділянці. Також сільською радою не враховано ту обставину, що заявником [PERSON] в поданій заяві вказано на відсутність у неповнолітнього [PERSON] житла та земельної ділянки, хоча згідно розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області №379 від 12.12.2014 року [PERSON] призначено опікуном над майном дитини-сироти [PERSON], а саме: ? частиною житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що свідчить про наявність в останнього нерухомого майна та можливість в разі необхідності оформлення права власності на земельну ділянку, на якій таке розташоване. Посилаючись на ст.ст. 14, 19, 41 Конституції України,ст..ст. 16, 21, 32, 202, 1225 ЦК України, ст.ст. 81, 118, 121, 122, 125, 126, 131 ЗК України, ст. 22, 23 ЗК України (в ред. 1990 року), ст.ст. 24, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», просить визнати незаконною бездіяльність Біловарської сільської ради, яка полягає в ухиленні від розгляду її заяви від 09.04.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2189 га. по [ADDRESS] та зобов'язати Біловарську сільську раду розглянути на черговій сесії дану заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2189 га. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. А також визнати незаконним та скасувати рішення позачергової сесії VII скликання Біловарської сільської ради № 47 від 20.05.2016 року про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. На продовження розгляду справи представник позивачки не з'явився, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Біловарської сільської ради в судове засідання не з'явився, і надіслав суду заяву, за якою просив розглянути справу у його відсутності, проти позову заперечив, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2016 року позивачка звернувся до відповідача Біловарської селищної ради з заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту відводу із землеустрою щодо надання земельної ділянки площею 0.2189 га. у власність для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. До вказаної заяви нею було додано матеріали кадастрової справи і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки ( а.с.23-25). Крім того, заяву з додатками про виділення та перезакріплення земельної ділянки площею 0.10 га. в урочищі «Замогилка», яка була виділена [PERSON] на підставі рішення Біловарської сільської ради від 22 червня 1995 року , яким надано дозвіл на будівництво житлового будинку за його неповнолітнім сином [PERSON], так як він є його єдиним спадкоємцем, подано опікуном неповнолітнього [PERSON], згідно розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області за № 379 від 12.12.2014 року ( а.с. 26,27, 31). Окаржуваним рішенням відповідач Біловарська сільська рада на засіданні четвертої позачергової сесії 7-го скликання за №47 від 20.05.2016 року, задоволила заяву [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], надавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га. по [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства( а.с. 17). Листом відповідача Біловарською сільською радою за № 64/02-36 від 24.05.2016 року інформовано позивачку [PERSON] щодо розгляду її заяви від 09.04.2016 року про дозвіл на виготовлення проекту відводу із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] загально площеюо.2189 га. та заяву від 23.05.2016 року про видачу вказаного рішення , а саме, що: 1. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення заяви більшістю депутатів від загального складу ради. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської ради включається сільський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. 2. Склад Біловарської сільської ради - 12 депутатів. В засіданні четвертої позачергової сесії VII скликання Біловарської сільської ради 20.05.2016 року брали участь 10 депутатів і сільський голова. За результатами голосування по даній заяві 11 осіб (учасників голосування) в процесі голосування «утрималися». Рішення сесії «Про дозвіл на виготовлення проекту відводу із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] загально площеюо.2189 га.» не прийнято ( а.с.18). Свідок [PERSON], яка являється матір'ю позивачки, в судовому засіданні пояснила , що в 1993 році її чоловіку виділено земельну ділянку , а через три роки поряд було виділено земельну ділянку його двоюрідному брату [PERSON], але так як [PERSON] заборгував її чоловіку гроші, то по домовленості між ними передав у 2002 році їм дану земельну ділянку. За 14 років ніхто ніяких претензій щодо даної ділянки не пред'являв, а коли її донька подала заяву на виділення їй цієї земельної ділянки, то виявилося , що [PERSON] також претендує на неї. Крім того пояснила, що під час розгляду на сесії заяви позивачки депутати виходили в іншу кімнату, а коли повернулися , то всі утрималися по заяві [PERSON] , а відносно заяви [PERSON] проголосували позитивно. Свідок [PERSON], який являється дядьком позивачки, в судовому засіданні пояснив, що близько 13-14 років тому позивачка стала користуватися спірною земельною ділянкою, так як двоюрідний брат [PERSON] продав їхній сім'ї за борги, але він не знає чи на постійно чи тільки тимчасово. Крім того пояснив, що він також був присутній на засіданні селищної ради і депутати при розгляді цього питання видалилися в іншу кімнату, там знаходилися десь годину, а повернувшись по заяві позивачки всі утрималися, а по заяві [PERSON] проголосували. Свідок [PERSON], колишній землевпорядником, в судовому засіданні ствердив, що фактично спірною земельною ділянкою користується сім'я [PERSON] близько 14 років на підставі усної домовленості між сім'єю позивачки та [PERSON], який заборгував їм грошові кошти та передав їм за борги. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. А згідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування « виключно на прилюдних засіданнях сільської , селищної , міської ради розглядаються питання про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включаються сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує її доручення. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійних та інших комісій ради, до складу яких його обрано. У відповідності до ст.12 ЗК України до повноваження сільських рад належить вирішення питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). Зокрема ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі і для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). А згідно до ч.7 ст. 118 цього Кодексу, - відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 10 , 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Докази , відповідно до ст.ст. 58,59 ЦПК України , повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає , що вимоги позивачки належними і допустимими доказами в судовому засіданні не стверджені. В судовому засіданні не доведено, що наведеними позивачкою діями і рішеннями відповідача порушено вимоги нормативно-правових актів, якими урегульовано повноваження, порядок і спосіб прийняття рішень органом місцевого самоврядування, та у зв'язку з цим порушено право позивачки на землю, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивачку.

Outcome: dismissed