Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] запозичив у неї - 20 000 доларів США на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та письмової згоди не надавала, вважає, що угода від 21.09.2004 року не відповідає вимогам ст. 207-208 ЦК України. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, я якій не заперечувала проти розгляду справи за її відсутністю, надала письмові заперечення на зустрічну позовну заяву,та вказала,що її син [PERSON] отримав кошти з продажу трьохкімнатної квартири у 2002 році, у якої мешкала вона та її діти, саме вона, як мати надала довіреність на управління та розпорядження всім майном, а саме продажу квартири [ADDRESS]. Після надання довіреності та продажу вказаної квартири, [PERSON] звернувся до позивачки з проханням позичити гроші для придбання однокімнатної квартири, яку мав купувати. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26.10.2011 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 159 400 гривень, взятих у борг на придбання квартири. Вказане рішення було скасовано Вищім Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справу повернуто на новий розгляд у суд першої інстанції, роз'яснивши, що суд всупереч вимогам ст.10, 130 ЦПК України не притягнув до участі у справі дружину відповідача, у якості третьої особи, оскільки з тексту розписки вибачається, що кошти позичались на придбання спільної квартири. У судовому засіданні [PERSON] подала зустрічний позов про визнання правочину недійсним, підставою вимог визначивши, що згоди на письмової не договір не надавала. У судовому засіданні [PERSON] надала пояснення, що у період шлюбу придбана однокімнатної квартири [ADDRESS] за гроші отримані в дар від її батьків. З цих підстав, ні її колишній чоловік [PERSON], ні його мати [PERSON] до грошових коштів, витрачених на купівлю цієї квартири відношення не мають. Про будь-які спільні борги, запозичені ними з [PERSON] у [PERSON], як подружжям, заперечує. Зазначає, що у період шлюбу з [PERSON] можливо чоловік і брав грошові кошти у своєї матері [PERSON] після продажу трьохкімнатної квартири, що належала матері - [PERSON] та двом її синам [PERSON] та [PERSON], але ці грошові кошти були витрачені [PERSON] з іншою метою. На підтвердження своїх заперечень, третя особа [PERSON] надала суду копію договору купівлі-продажу від 28.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за 7809, де відповідач [PERSON], діючий від імені гр. [PERSON] та від імені [PERSON] продав квартиру [ADDRESS]. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та її представник підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] позов визнала, та підтвердила обставини отримання коштів [PERSON] після продажу спільної квартири [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У справі встановлені наступні обставини: [PERSON] перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] отримав кошти після продажу квартири [ADDRESS] у 2002 році, що не заперечувалось сторонами. При розгляді справи в судовому засіданні з боку позивача [PERSON] допитано свідка [PERSON], який підтвердив, що мати відповідача [PERSON], [PERSON] після продажу [PERSON] спільної квартири, запозичила сину гроші на придбання однокімнатної квартири, про що надана розписка. Свідок [PERSON] пояснив, що писав розписку його брат [PERSON] вже у 2004 році, після того, коли отримав ще частину грошей, що не вистачало на купівлю однокімнатної квартири у зв'язку з тим,що нерухомість вже піднялась у цині,на загальну суму боргу - 20 000 дол. США. Вказав, що [PERSON] наполягала на продажу їх спільної трьохкімнатної квартири, щоб купити іншу квартиру у Малиновському районі. Під час спільного проживання подружжям була придбана квартира [ADDRESS], яка оформлена на [PERSON] . Свідок пояснив, що саме він наполягав письмово підтвердити передання грошей, оскільки всі три брати [PERSON] мали право отримати після розрахунку грошову долю від продажу сумісної квартири. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми визначеної кількості речей. Та згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. У зустрічному позові [PERSON] вказує, що як дружина не надавала письмової згоди, просить визнати правочин недійсним. Заперечуючи проти позову, третя особа [PERSON] зазначила, що однокімнатна квартира дійсно була придбана ними під час шлюбу, а трьохкімнатна квартира була нижче по вартості, посилаючись на аналогічні ринкові вартості квартир, схожих із проданою квартирою позивача у 2002 році. Зазначаючи, що їх ринкова вартість становила 14 000 доларів США. Як на єдиний доказ цих заперечень [PERSON] посилається на пояснення свідків. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], та [PERSON] які пояснили суду, що спірна квартира покупалася на ім'я [PERSON], в період її шлюбу з [PERSON], але на грошові кошти, надані матір'ю [PERSON]. Свідки пояснили, що таким чином мати зробила подарунок своїй доньці. Зміст пояснень свідків зводився до характеристики правовідносин подружжя [PERSON] та [PERSON] щодо обставин купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Свідок [PERSON], пояснила суду, що у 2004 році, дала у борг своєї знайомої [PERSON] грошову суму у розмірі 7000 доларів США. [PERSON] повідомила, грошові кошти були запозичені у [PERSON] .та потрібні були на придбання квартири для доньки [PERSON]. Свідок [PERSON] засвідчила, що однокімнатна квартира була придбана, там робився ремонт, пізніше грошові кошти її повернули. На питання, чи надавалась розписка при отриманні коштів знайомій [PERSON], відповіла, що розписка є фікцією, це не було їм потрібно, бо вони давно спілкуються та є подругами. До суду надійшло клопотання представника [PERSON] про приєднання до матеріалів справи роздруківки звукозапису свідчень свідка [PERSON], що надавала свідчення у іншому судовому засіданні в Малиновському районному суді м. Одесі, де на запитання суду яку суму запозичили, відповіла, що наскільки їй відомо про борг у розмірі 7000 дол. США та ще 1,5 дол. США брали на весілля. На запитання суду про те,чи надавали розписку позичальники про те,що взяли гроші в борг, відповіла, що після того як повернули її кошти, вона отримала розписку, що борг сплачено. Судом не приймаються до уваги свідчення свідка [PERSON], тому що свідчення різняться та суперечливі, крім того не надано документу на підтвердження свідчень -а саме розписки. Відповідно до ст.58,59 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не стосуються предмету доказування, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування. Судом встановлено, що 24 вересня 2004 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON].( Позичальник) був укладений договір позики. За умовами якого останній прийняв від позивачки грошові кошти в сумі 20 000 доларів США на строк до 21 вересня 2008 року. На підтвердження укладення договору позики , в порядку ч.2 ст.1047 ЦК України [PERSON] була видана розписка про отримання в борг суми коштів, отриманих у 2002 році з продажу трьохкімнатної квартири [ADDRESS] у [PERSON] Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що кошти були отримані відповідачем [PERSON] у 2002 році, коли діяли норми ст. 23 КпШС і він діяв за згодою дружини при отриманні коштів з продажу квартири трьохкімнатної квартири [ADDRESS] в місті Одес.і Грошові кошти необхідні були для придбання іншої квартири, а саме однокімнатної квартири по [ADDRESS] За умовами боргового документу відповідач [PERSON] зобов'язався виплатити суму боргу частинами по п'ять тисяч доларів США, останній платіж встановлено 21 вересня 2008 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Правочин був укладено відповідно до вимог чинного законодавства України,ст. 203 ЦК України, тому відсутні підстави вважати правочин чинним. Письмової згоди дружини для надання розписки законом не передбачено, а заперечення не підтверджено належними доказами. Відповідно до ст. 60ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, звернувшись з зустрічним позовом про визнання правочину недійсним (розписка від 2004 року) у 2014 році, коли сплило 10 років,[PERSON] не звернулась до суду з заявою про поновлення строку. Ст.257 ЦК України встановлено,що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст.212 ЦПК України передбачено,що суд оцінює належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. З цих підстав суд робить висновок про те, що у період шлюбу [PERSON] з [PERSON] 21 вересня 2004 року , [PERSON] діючий в інтересах сім'ї, надав розписку, згідно з якою отримав в борг грошову суму у розмірі 20 000 доларів США на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS].

Outcome: partial