Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 26.05.2012 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, за актовим записом № 21; визнати за нею право власності на ? частку автомобіля OPELVECTRA-C, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що 26.05.2012 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, однак сімейні відносини не склались. Приводом до розпаду сімї стали різні характери, погляди на життя, що призвело до втрати почуттів, їх шлюб носить формальний характер, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Під час шлюбу ними був придбаний автомобіль OPELVECTRA-C, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні просила розглядати справу без фіксації технічними засобами . Представник відповідача в судовому засіданні предявлений позов визнав, подавши відповідну заяву, просив суд розглядати справу без фіксації технічними засобами фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.05.2012 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, за актовим записом № 21. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії 1-ВЛ № 292338 від 22.10.2012 р., який як вбачається з Довідки про склад сімї № 1190 від 30.05.2016 р. проживає з позивачем На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам позивача, в зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що між сторонами склалися такі відносини, які свідчать про розірвання шлю і неможливість його збереження. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Блажко». Відповідно до ч.2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Під час шлюбу 23.04.2015 року був придбаний автомобіль OPELVECTRA-C 2198, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON], що підтверджується інформацією підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС України, наданою Регіональним сервісним центром МВС України в Харківській області Листом за Вих. №31/20-4182 від 02.08.2016 року. З вказаного Листа РСЦ МВС України в Харківській області за Вих. №31/20-4182 від 02.08.2016 року також вбачається, що 27.07.2016 року за заявою відповідача автомобіль знятий з обліку з присвоєнням тимчасового номерного знаку 21АР3487. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його часток у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає майно в їх спільній частковій власності. Виходячи з наведених вимог закону, встановлених обставин по справі, визнання відповідачем позову, поділ спільного майна подружжя автомобілю OPELVECTRA-C 2198, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], тимчасовий реєстраційний номер 21АР3487, який являється неподільною річчю, суд вважає можливим здійснити з визначенням ідеальних часток подружжя в цьому майні (по ? частці за кожним) без його реального поділу та залишенням його в спільній частковій власності сторін по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved