Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання, вказавши що 06.10.2016 року померла її мати [PERSON], яка з 22.03.2002 року знялась з реєстрації місця проживання, та на день смерті ніде не була зареєстрована, але з грудня 2010 року постійно мешкала у належній заявнику квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади[ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, що знаходиться у Чернігівській області. Заявник [PERSON] з грудня 2010 р. постійно проживала за однією адресою разом з матірю, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не була зареєстрована разом з заявником та пояснено, що заявнику необхідно встановити останнє місце проживання [PERSON] За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявник звернувся до суду. В судовому засіданні заявник підтримала заяву і пояснила суду, що 06.10.2016 року померла її мати [PERSON], яка з 22.03.2002 року знялась з реєстрації місця проживання, та на день смерті ніде не була зареєстрована, але з грудня 2010 року постійно мешкала у належній заявнику квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади[ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно земельну ділянку площею 2.82га, яка розташована на території Чернігівської області, Бахмацького району, Бахмацької сільської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧН №017345. В розумінні ст. 1268 ЦК України, заявник прийняла спадщину після смерті матері, оскільки з 2010 року до дня її смерті постійно проживала разом з нею за однією адресою. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Бахмацької районної державної нотаріальної контори. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Судом встановлено, що 06.10.2016 року померла [PERSON], яка з 22.03.2002 року знялась з реєстрації місця проживання, та на день смерті ніде не була зареєстрована, але з грудня 2010 року постійно мешкала у належній заявнику квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади[ADDRESS]. Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про народження доводиться право заявника на спадкування після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Згідно відповіді Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 26.01.2018 року [PERSON], яка мешкала за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади[ADDRESS], перебувала на обліку в Хортицькому відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя з 01.01.1993 року та отримувала пенсію за віком у розмірі 1386,04 грн. по день смерті 06.10.2016 року. Згідно талону зняття з реєстрації місця проживання в України [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [INFO], знята з реєстрації 25.12.2012 року та вибула до м.Запоріжжя, вул. Гудименко, 29/85. На підставі рішення Бахмацької райдержадміністрації від 23.12.2002 року №531 [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2.82 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧН №017345, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №143. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що з 2010 року [PERSON] проживала зі своєю матірю у належній заявнику квартирі, у них був спільний бюджет, [PERSON] доглядала матір. Вважаючи, що спільним проживанням вона прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] звернулась нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У звязку з тим, що заявником не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували факт спільного проживання з її матірю на час її смерті, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved