Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 18 листопада 2001 року виконкомом Остроківської сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 9. 10 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2003 року [NUMBER], актовий запис № 659. [INFO] позивач народила доньку - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис № 161 та видано свідоцтво [NUMBER]. Батьком її доньки є інший чоловік, з яким вона проживала ще до того, як розлучилася з відповідачем, однак згідно з нормами ст. 122 Сімейного Кодексу України, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців з моменту розлучення, вважається такою, яка походить від подружжя і їй відповідно було надано прізвище її колишнього чоловіка - [PERSON]. Про той факт, що її донька не є його дитиною відповідачу вона повідомила. Оскільки відповідач не є біологічним батьком її доньки, він ще з народження дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків по її вихованню, життям дитини не цікавиться, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у Хмельницькій СЗОШ № 25, гуртках і секціях, які відвідує донька. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без будь-якої участі з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. З моменту розлучення і по теперішній час відповідач не бачив дитину. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає , не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Враховуючи той факт, що відповідач не біологічним батьком її доньки та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вона вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник органу опіки та піклування Хмельницької міської ради просила розглянути справу у відсутність представника, вказавши , що згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради не доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона; він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не вияв¬ляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та потовщення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1988 p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що 18 листопада 2001 року виконкомом Остроківської сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 9. 10 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2003 року [NUMBER], актовий запис № 659. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис № 161 та видано свідоцтво [NUMBER]. [PERSON] посилається на те, що біологічним батьком її доньки є інший чоловік, з яким вона проживала ще до розлучення з відповідачем, однак згідно з нормами ст. 122 Сімейного Кодексу України, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців з моменту розлучення, вважається такою, яка походить від подружжя і їй відповідно було надано прізвище її колишнього чоловіка [PERSON]. Позивач зазначила той факт що повідомила [PERSON] про народження дитини та про те що він не є біологічним батьком її доньки. Вона не вимагала від відповідача матеріальної допомоги на утримання дитини, участі його у вихованні та піклуванні доньки. Вказані факти підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON], відповідно, не надала доказів, які підтвердили свідоме нехтування відповідачем батьківських обов'язків та відсутні докази щодо попередження про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради не доцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання позову, по суті визнав той факт, що він не є біологічним батьком дитини, тому не виконував батьківських обов'язків відносно [PERSON]. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову. Сторони даний спір можуть вирішити у відповідності до вимог ст. 136 Сімейного кодексу України.

Outcome: dismissed