Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить визнати недієздатним свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , встановити над ним опіку та призначити [PERSON] опікуном. 13 серпня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, витребувано з КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» історію хвороби [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , та іншу медичну документацію, за наявності такої. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року призначено в даній справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з цим провадження у справі зупинено. 18 лютого 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про поновлення провадження в даній цивільній справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити, визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном. Додатково пояснила, що в 2016 році чоловік переніс перший інсульт, після чого стан його здоров`я став погіршуватись, в 2019 році стався другий інсульт, чоловік потребує постійної допомоги, знаходиться під наглядом лікаря психіатра. Особа, щодо якої розглядається справа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в нього погана пам`ять, стосунки з дружиною добрі, погоджується з визнанням його недієздатним. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства, також підтримав подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її недієздатним чоловіком [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, особа, щодо якої розглядається справа, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч.1 ст.293 ЦПК України) Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої Б групи з 24 лютого 2020 року безстроково (а.с. 10), згідно висновку лікарської комісії від 14 травня 2020 року за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України) Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №2 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 05 січня 2021 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді Деменції судинного генезу (F01 - згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с.63-65). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник [PERSON] просить також призначити себе опікуном над [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.11). Обмежень, визначених статтею 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 липня 2020 року №103/5912/49/3 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її недієздатним чоловіком [PERSON] », орган опіки та піклування розглянувши заяву [PERSON] та наданні документи, виходячи з інтересів гр. [PERSON] , враховуючи стосунки між майбутнім опікуном та підопічним, можливість та бажання гр. [PERSON] виконувати обов`язки опікуна над чоловіком, пропозиції Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , в разі визнання його судом недієздатною особою. (а.с.16-17) Враховуючи, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , зареєстрована та проживає разом з чоловіком, здійснює за ним догляд, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, не знятої чи не погашеної судимості не має, медичних протипоказань щодо призначення опікуном також не має, за місцем роботи характеризується позитивно, а також враховуючи особисті стосунки між чоловіком та дружиною, які є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним чоловіком, суд вважає за можливе призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатним чоловіком [PERSON] , [INFO] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України) Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 ст.300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. (ч.7 ст.294 ЦПК України) Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved