Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 53/100 частини будинку 7-9 по пров.Леваневського у м.Одесі, набуте на підставі договору міни, укладеного 24.11.2000 року між нею [PERSON] і [PERSON], посилаючись на втрату договору міни. До суду позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка до суду не зявилась, сповіщалась судом у відповідності до вимог закону за останнім відомим місцем мешкання. Представник біржи до суду не зявився. Суд вивчив надані до позову документи і встановив, що 24.11.2000 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір міни, за умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність квартиру №57 в будинку №79 «А» по пр.-ту [PERSON] (раніше пр.-т Ленінської «Іскри»); [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 53/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами по пров.Леваневського,7-9 у м.Одесі. Договір сторони оформили в письмовій формі і зареєстрували на Одеській новій біржі за №10/2000 (а.с. 17). Право власності [PERSON] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 07.12.2000 року за №3534 а.с.234, книга №19 (а.с. 9) Заочним рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим 03.08.2016 року за позовом [PERSON] визнано дійсним договір міни від 24.11.2000 року. До державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на 53/100 частин будинку 7-9 по пров.Леваневського запис внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав 04.04.2017 року , номер запису про право власності 20808045 (а.с. 12). [PERSON] має намір здійснити відчуження належної їй частини будинку з господарськими спорудами. При підготовці відповідних документів зясувалось, що перший примірник договору міни нерухомого майна від 24.11.2000 року втрачено, і це є перешкодою для нотаріального посвідчення договору відчуження, тому як відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Позивач зазначає, що захист її права власності на частину житлового будинку є можливим тільки в судовому порядку у відповідності до положень ст.392 ЦК України, тому вона [PERSON] звернулась до суду з цим позовом. Дослідивши надані докази і наведені позивачем доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що [PERSON] набула права власності на 53/100 частин будинку з господарськими спорудами по пров.Леваневського,7-9 на підставі договору міни, який було виконано сторонами у повному обсязі і який було визнано судовим рішенням від 03.08.2016 року дійсним. [PERSON] з 2000 року користується і володіє зазначеною частиною житлового будинку, що підтверджується будинковою книгою на цей будинок і квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг. 53/100 частин житлового будинку по пров.Леваневського,7-9 складаються з літ. «А», «В» , житловою площею 52,5 кв.м., господарських споруд : вбиральня літ.»Г», 53/100 частин огорож №3-5, 53/100 частин вимощення І. Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене позов [PERSON] є обґрунтованим і доведеним, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved