Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 65 по вул. Салганній в м. Кременчуці та зняти її з реєстраційного обліку . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007 року належить житловий будинок з господарськими будівлями № 65 по вул. Салганній в м. Кременчуці. В даному будинку зареєстрована вона, її донька [PERSON] та відповідачка [PERSON] Вказала на те, що 19.02.2010 року між нею та відповідачкою був укладений договір № 27 про те, що вона (позивачка) надає [PERSON] в оренду кімнату в будинку на невизначений термін. З 2010 року [PERSON] не проживає в будинку, місце фактичного проживання її не відоме, в звязку з чим позивачка просить позбавити її права користування зазначеним будинком та зняти з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому направив заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязанні добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема в позовній заяві), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, в звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача згідно з нормами ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача відповідно до поданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Салганній, 65 в м. Кременчуці Полтавської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» 17.10.2017 року за вих. № 27421/41 в будинку № 65 по вул. Салганній в м. Кременчуці зареєстровані позивач [PERSON], дочка позивачки [PERSON] та відповідачка [PERSON] 19.02.2010 року позивач уклала з відповідачкою договір № 27, за умовами якого позивач надала відповідачці в оренду кімнату в будинку 65 по вул. Салганній в м. Кременчуці на невизначений термін. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно акту про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 17.10.2017 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2010 року по теперішній час. Також, факт не проживання відповідачки за місцем її реєстрації з 2010 року по теперішній час підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні. Наявність реєстрації у будинку відповідачки порушує право власності позивачки, а саме позбавляє її права розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 65 по вул. Салганній в м. Кременчуці. При цьому суд відмовляє у задоволені позову в частині зняття з реєстраційного обліку відповідачки [PERSON], оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial