Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, відповідно до вимог якого просила визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що у сторін за час їхнього шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 04 вересня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На час початку війни [PERSON] з дітьми залишила місце реєстрації в м. Донецьк та переїхала на постійне місце проживання до м. Прилуки та отримала статус переселенки. Позивач вказує на те, що повністю перервала стосунки та спілкування із батьком дитини [PERSON] , не володіє жодною інформацією про подальшу долю та місце його перебування. На даний час дитина проживає разом із нею, але вона не має можливості поїхати з дитиною за кордон, так як не має змоги отримати нотаріальну згоду батька дитини для виїзду доньки з метою відпочинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду від 07.05.2020 року розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет https://pr.cn.court.gov.ua/. В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Прилуцької міської ради не з`явився, надіслав на адресу суду заяву та висновок органу опіки та піклування Прилуцької міської ради. В своїй заяві просить слухати справу за відсутності представника, у висновку вказує, що родину відвідали спеціалісти служби у справах дітей, з дівчинкою проведена відповідна бесіда та остання висловила бажання проживати з матір`ю, тому вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що у сторін за час їхнього шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 04 вересня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідок виданих управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] [INFO] мають статус внутрішньо переміщених осіб та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно довідки комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону [PERSON] , [INFO] її донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] народженняфактично мешкають без реєстрації за адресою [ADDRESS] Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно листа та висновку служби у справах дітей Прилуцької міської ради від 04.06.2020 року № 304, орган опіки та піклування Прилуцької міської ради при винесенні рішення по справі просить врахувати висновок та виключно інтереси дитини. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За змістом ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір`ю. Оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України суд наділений правом вирішити питання лише про те, з ким з батьків буде проживати дитина, а не де саме, відсутні підстави для зазначення в рішенні суду конкретної адреси місця проживання дитини з матір`ю. Частиною 2 ст. 161 СК України передбачено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved