Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Словяносербського районного територіального медичного обєднання про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 04.07.2011 року між нею та Словяносербським районним територіальним медичним обєднанням укладено безстроковий трудовий договір, на підставі якого позивач була прийнята на посаду медичного реєстратора Словяносербської ЦРЛ, про що у трудовій книжці зроблено запис №1, на підставі наказу №53ок від 04.07.2011 року. З лютого 2014 року позивач перебувала у відпусці у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В березні 2017 року [PERSON] було прийняте рішення про розірвання відповідних трудових відносин, однак у звязку з тим, що відповідачем у справі є Словяносербське районне територіальне медичне обєднання, що знаходиться на території м. Словяносербськ, тобто на території тимчасово непідконтрольній українській владі, а відповідні органи української влади на зазначеній території тимчасово не здійснюють свої повноваження, вирішити спір в позасудовому порядку не вбачається можливим, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання трудового договору. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати трудовий договір між нею та Словяносербським районним територіальним медичним обєднанням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, заперечень проти вирішення справи при заочному розгляді справи не надала. Представник відповідача Словяносербського районного територіального медичного обєднання відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не зявися, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.21-22). Відповідно до 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04.07.2011 року між [PERSON] та Словяносербським районним територіальним медичним обєднанням укладено безстроковий трудовий договір, на підставі якого [PERSON] була прийнята на посаду медичного реєстратора Словяносербської ЦРЛ, про що у трудовій книжці зроблено запис №1, на підставі наказу №53ок від 04.07.2011 року (а.с.4). З лютого 2014 року [PERSON] перебувала у відпусці у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З 02.07.2014 року по 27.03.2017 року [PERSON] була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується випискою з наказу Словяносербського територіального медичного обєднання від 01.07.2014 року № 95-к (а.с.6). В березні 2017 року [PERSON] було прийняте рішення про розірвання відповідних трудових відносин, однак у звязку з тим, що відповідачем у справі є Словяносербське районне територіальне медичне обєднання, що знаходиться на території м. Словяносербськ, тобто на території тимчасово непідконтрольній українській владі, а відповідні органи української влади на зазначеній території тимчасово не здійснюють свої повноваження, вирішити спір в позасудовому порядку не вбачається можливим, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання трудового договору. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати трудовий договір між нею та Словяносербським районним територіальним медичним обєднанням. Відповідно до ч. 1\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач не може продовжувати трудові відносини за трудовим договором з Словяносербським районним територіальним медичним обєднанням та не має можливості припинити трудові відносини відповідно до закону, що порушує її права, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Словяносербського районного територіального медичного обєднання про розірвання трудового договору підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 139 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved