Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона в період з 10.01.2015 року по 28.09.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач після припинення шлюбних відносин перестав матеріально допомагати в утриманні дитини вона вимушена була звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів утримання дитини. Відповідно до виданого Роздільнянським районним судом Одеської області судового наказу з відповідача стягнуто на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.08.2018 року до його повноліття, тобто до [INFO] . Однак відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо дитини, аліменти на її утримання не сплачує, має велику заборгованість. Після розірвання шлюбу батько дитини будь-якої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, не цікавився життям дитини та не спілкується з ним. Вважає, що таке ставлення відповідача до дитини суперечить інтересам дитини, тому просить задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав відносно сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчий комітет Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав. В судовому засіданні не заперечував проти їх задоволення. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , так як відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо свого сина, вихованням його не займається, матеріально не забезпечує. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.06.2021 року замінено по справі в порядку правонаступництва на належну третю особу - орган опіки та піклування виконавчий комітет Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач по справі [PERSON] в підготовчому судовому засіданні надав заяву про визнання позову, вчинена ним дія не суперечить закону та не порушує будь-яких прав позивача, суд прийнявши вказану заяву про визнання позову, вважає за можливе ухвалити рішення по справі у підготовчому судовому засіданні. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 10.01.2015 року по 28.09.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який було розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.09.2016 року. (а.с.10) За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 384. (а.с.9) Судовим наказом, виданим Роздільнянським районним судом Одеської області від 21.08.2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.08.2018 року до його повноліття, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] має заборгованість, яка станом на 31.08.2020 року складає 48808,15 грн. (а.с.17) Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] , складеного органами опіки та піклування, вона проживає разом з дитиною - [PERSON] , 2015 року народження, по [ADDRESS] . Будинок належить батькам позивачки. В домі є опалення та водопостачання. В будинку зроблений сучасний ремонт, є окрема дитяча кімната, яка оздоблена всім необхідним для розвитку дитини. (а.с.19) З виписки із медичної картки неповнолітнього [PERSON] , 2015 року народження, встановлено, що хлопчик часто хворіє на респіраторні групи захворювання. За період нагляду за дитиною з 2015 року по 2020 рік за медичною допомогою звертається мати - [PERSON] . Мати займається лікуванням дитини. (а.с.18) Також судом встановлено, що органом опіки та піклування виконкомом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зі слів соціального фахівця с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, встановлено, що з часу народження [PERSON] батько проживає окремо., займається виключно своїм життям, повністю відсторонився від виховання дитини. З часу розлучення жодного разу з сином не бачився, інтересу до життя дитини не проявляє, фінансової допомоги не надає. Тобто [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . (а.с.60) Окрім того в з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами родини [PERSON] , встановлено, що [PERSON] добре доглядає за сином, приділяє йому багато уваги, хлопчик завжди доглянутий та охайний, має все необхідне для розвитку. Батько хлопчика участі у вихованні сина не приймає. (а.с.11, 14) Суд визнає письмові покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що відповідач [PERSON] свої батьківськи обов`язки по відношенню до сина не виконую та злісно ухиляється від їх виконання. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.2,3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, законності та обґрунтованості пред`явлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільного сина [PERSON] на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно малолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з сином. Наявність заборгованості по аліментах та ненадання будь-якого виду матеріальної допомоги колишній сім`ї свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] взагалі не бачиться з дитиною, в наданій суду заяві повідомив про свою згоду на розірвання родинних зв`язків з дитиною. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Із наданих суду доказів встановлено, що дитина матеріально забезпечена, дитина має належні побутові умови проживання, мати дбає про нього та піклується, забезпечує всім необхідним. Тому суд вважає за необхідне позбавити батька дитини - [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, п. 2 ч. 1 ст. 164, 165, ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved