Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення суми грошових коштів. Вимоги вказаної позовної заяви, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивовані тим, що на підставі рішень Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.03.2011 року за №2-а- 815/2011, від 09.08.2011 року за №2-а-7018/2011, від 29.09.2011 року за №2- а-8498/2011 та від 07.10.2011 року за № 2-а-8458/2011/2306 [PERSON] була нарахована пенсія в загальному розмірі 33636.13 грн.. [PERSON] вказану суму, яка нарахована на підставі рішень суду не отримав та [INFO] помер, а тому після його смерті відкрилася спадщина на мано до складу якої належали зазначені вигне пенсії, які не одержані ним за життя. Позивач наполягає, що вона є законним спадкоємцем майна, відповідних прав та обов`язків [PERSON] а тому має право на отримання зазначених вище виплат, які входять до складу спадщини та просить суд стягнути із відповідача на її користь нараховану [PERSON] за його життя, але не виплачену і ним не одержану пенсію на загальну суму 33636,13 грн.. Оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку сторонам не вдалося, позивач вважаючи свої права порушеними звернулася до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні поясненням, що викладені у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні прози задоволення позовних вимог заперечувала, наполягаючи на їх необґрунтованості та надала пояснення суду аналогічні поясненням, які викладені у відзиві на позов та запереченнях про уточнення позовних вимог. Так відповідач заперечуючи позовні вимоги позивача, посилаючись на норми чинного законодавства зазначає, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, враховуючи також і випадки відсутності у державного органу відповідних бюджетних призначень на таке виконання, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень такого державного органу або за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. За змістом положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-УІ та Порядку №845 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється виключно органами Казначейства. Отже відповідач наполягав, що чинним законодавством України встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, визначено порядок дій органів державної виконавчої служби при надходженні до них відповідних судових рішень, боржниками за якими є органи, визначені ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому, посилаючись також на судову практику Верховного Суду, вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як встановлено судом, на підставі рішень Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.03.2011 року за №2-а- 815/2011, від 09.08.2011 року за №2-а-7018/2011, від 29.09.2011 року за №2- а-8498/2011 та від 07.10.2011 року за № 2-а-8458/2011/2306 [PERSON] була нарахована пенсія в загальному розмірі 33636.13 грн. Зазначені вище судові рішення оскаржувалися в апеляційному порядку та були залишені судом апеляційної інстанції в силі, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області без змін. Як вбачається із листа Золотоніського об`єднаного УПФУ в Черкаській області від 06.11.2017 року за №9516/12, управлінням не проводилися виплати за судовими рішеннями на користь [PERSON] у зв`язку із відсутністю відповідних повноважень в управління. Невиплачена сума за судовими рішеннями по справі 2-а-7018/2011/2306 від 09.08.2011 та від 24.05.2012, по справі №2-а-8458/2011/2306 від 07.10.2011 та від 27.09.2012, по справі №2-а8498/2011/2306 від 29.09.2011 та від 29.08.2012, по справі №2-а-815/11 від 11.11.2011 становить 33636,13 гри.. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 02.11.2016 року) [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №343. Згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В., зареєстрованого в реєстрі за №559, [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з невиплаченої суми за судовими рішеннями по справі №2-а- 7018/2011/2306 від 09.08.2011 га від 24.05.2012, по справі №2-а- 8458/2011/2306 від 07.10.2011 та від 27.09.2012, по справі №2- а8498/2011/2306 від 29.09.2011 та від 29.08.2012, по справі №2-а-815/11 від 11.11.2011, яка становить 33636,13 гри.. Відповідно до загальних норм, закріплених в ст. 1216 та ст. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав га обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Так суд враховує, що зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2017 року в порядку, передбаченому ст. 1301 ЦК України відповідачем оспорено не було, відтак воно є правовстановлюючим документом та підставою для стягнення з органів Пенсійного фонду України на користь позивача успадкованих та належних останній на праві власності грошових коштів в загальній сумі 33636 гри. 13 коп.. Доводи відповідача відносно того, що управлінню не були виділені кошти на виконання судового рішення, не можуть обґрунтовувати наявність підстав для відмови в задоволенні законних вимог позивача, оскільки це суперечить приписам ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, згідно з якими, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, і підлягають виконанню на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (КЕСНКО V. UKRAINE, № 63134/00, § 26, ЄСПЛ, від 08 листопада 2005 року). Разом із тим відповідач заперечує відповідне право позивача зазначаючи при цьому, що УПФУ такі виплати не здійснює, оскільки фінансування для погашення заборгованості на виконання рішень судів здійснюється з державного бюджету, зазначаючи при ньому на необхідність звернення до Державної казначейської служби, а самі вимоги позивача підлягають виконанню у порядку та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року за №440, якою затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду. На підтвердження своїх доводів відповідач надав відповідну постанову Верховного Суду по справі №310/2157/17 від 08.11.2018 року. Разом із тим, дослідивши зміст вказаного судовою рішення судом вбачається, що воно стосується оскарження дій державного виконавця з приводу повернення виконавчого листа, а не визначення права особи на отримання відповідних пенсійних виплат. Більше того, у своїх постановах від 13.12.2018 року за №743/827/17 та від 20.12.2018 року за №743/1218/17 Верховний Суд зазначав, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину має право на виплату відповідної суми. Доводи відповідача про неможливість виплати позивачу вищевказаних коштів у зв`язку із їх неперерахуванням з Державною бюджету України є необґрунтованими, оскільки право позивача на визначену Законом виплату недоотриманої її спадкодавцем пенсії, спадщину на яку вона оформила у встановленому законом порядку, підлягає реалізації і захисту незважаючи на те чи передбачені кошти на це у бюджеті. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 14.06.2018 року по справі за №527/346/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 4 вказаної вище статті, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. При виборі висновків щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду, суд враховує зазначені висновки Верховного Суду, які містяться у постановах від 13.12.2018 року за №743/827/17 та від 20.12.2018 року за №743/1218/17, оскільки останні врегульовують подібні спори тому, який розглядається, на відміну від спору по справі №310/2157/17. Отже, суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому належним чином набула прав на виплату недоотриманої її спадкодавцем пенсії, а її відповідне право підлягає реалізації і захисту незважаючи на те чи передбачені кошти на це у бюджеті. За таких обставин суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи позивач на час подання позовної заяви від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 8 та п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.17 №2147-УП1 внесені зміни до ЗУ «Про судовий збір» та яким із пільговиків по сплаті судового збору виключили Пенсійний фонд України та його органи, які в подальшому зобов`язані сплачувати судовий збір на загальних умовах. За таких обставин, на підставі норм чинного законодавства із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі, встановленому на час подання даної позовної заяви. На підставі зазначеного та

Outcome: approved