Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03 березня 1998 року позивачем придбано 791/1000 квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 431/98, зареєстрованому на Одеській новій біржі. Згідно вищевказаного договору відповідач [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони, продали 791/1000 вказаної квартири, [PERSON] , з іншої сторони, за 4 000 (чотири тисячі) грн., які сплачено в повному обсязі. При укладенні договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі. В договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Під час укладення договору позивачу не було відомо, що зазначена угода має бути нотаріально посвідчена. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 28 жовтня 2020 року. У судове засідання 28 жовтня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про причини неможливості прибуття не повідомили. Справа слуханням відкладена на 17 листопада 2020 року. У судове засідання 17 листопада 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без особистої участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомили та не звернулись до суду з клопотанням про відкладення слуханням справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 березня 1998 року позивачем придбано 791/1000 квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 431/98, зареєстрованому на Одеській новій біржі. Згідно вищевказаного договору відповідач [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони, продали 791/1000 вказаної квартири, [PERSON] , з іншої сторони, за 4 000 (чотири тисячі) грн., які сплачено в повному обсязі. Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. за продаж частини вищевказаної квартири. 04.03.1998 року договір було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за реєстровим № 342 стр. 140 кн. 267 пр., про що на договорі зроблено відмітку. До теперішнього часу [PERSON] мешкає у вказаній квартирі, сплачує комунальні платежі та несе інші витрати, пов`язані з утриманням квартири. Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 03 березня 1998 року за № 431/98. Спірний договір був підписаний сторонами у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний співвласник, що порушує його права. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент укладення договору. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved