Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з листопада 2011р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання у них народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо від сім'ї, проте будь-якої допомоги на утримання їх спільних дітей не надає, тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що має не великий дохід близько однієї тисячі гривень, у зв'язку з чим у разі присудження аліментів буде позбавлений засобів існування. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 листопада 2011р., про що Партизанською селищною радою Генічеського району Херсонської області зроблено актовий запис № 11, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від спільного проживання у шлюбі, сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей записаний - [PERSON]. На даний час діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, та в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання своїх дітей, тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що на утриманні у позивача знаходяться двоє малолітніх дітей. На їх утримання позивач витрачає близько двох тисяч гривень, з яких - одна тисяча гривень, це державна допомога на дитину, а решта коштів - це її власно зароблені кошти; позивач має мінливий дохід, та підсобне господарство. У той же час, з пояснень відповідача вбачається, що він проживає окремо від сім'ї, матеріально не утримує дітей, оскільки має невеликий дохід, жодних утриманців більше не має, доказів щодо наявності захворювань суду надано не було. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач працює та отримує невелику заробітну плату, суд не знаходить підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. У той же час, враховуючи насамперед інтереси дітей, їх матеріальне благополуччя, а також виходячи із принципу розумності й справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, починаючи з 17 серпня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати, оскільки при подачі позовної заяви позивач була звільнена від сплати судового збору. На підставі п.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Outcome: partial