Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути кошти на утримання дитини [PERSON], [INFO], з відповідача в розмірі ? частки від заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, та зобовязати відповідача брати участь у додаткових витратах на постійне лікування та оздоровлення дитини, забезпечення одягом та взуттям. На обґрунтування вимог позивачка зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. 22.03.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка з відповідачем домовились, що останній буде сплачувати на сина 500 грн. щомісячно, а при нагальній потребі допомагатиме купувати ліки для сина. Дитина має хронічне захворювання бронхіальну астму та потребує постійного лікування та оздоровлення. Одяг та взуття для сина сторони домовилися купувати, вкладаючи рівні частки. Але відповідач не додержується домовленості. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний утримувати сина до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 05 квітня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина у розмірі, визначеному позивачкою у позовній заяві. Також згоден брати участь у додаткових витратах на постійне лікування та оздоровлення дитини, забезпечення одягом та взуттям за наявності витрат, підтверджених належними документами. Суд, заслухавши пояснення сторін по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, встановив наступне. Згідно рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 22.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Зі свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 063686 вбачається, що [PERSON] народився 14 серпня 2008 року в м. Городня Чернігівської області та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8 ). [PERSON] змінила імя на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії І-ЕЛ № 002638 (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням відсутності у сторін інших неповнолітніх дітей, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що син сторін хворіє на бронхіальну астму, потребує лікування. Доказів додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами хворобою не надано. У відповідності з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ст.\~27 - 30 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачкою не підтверджено розміру понесених нею додаткових витрат на утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial