Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління\~Державної фіскальної\~служби у\~Запорізькій областіпро скасування арешту з нерухомого майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.03.2003 року остання за договором купівлі-продажу придбала нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Продавцями зазначеної квартири виступали [PERSON] 5/6 частин та [PERSON] 1/6 частина. В 2018 році позивач вирішила подарувати зазначене нерухоме майно своїй онуці [PERSON] . З цих підстав, [PERSON] звернулась до нотаріуса з відповідним договором. Однак, нотаріус відмовила у проведенні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що на 1/6 частину квартири, яка до укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2003 року належала [PERSON] , накладено арешт. З цих підстав, [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна. Ухвалою суду від 06.11.2018 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку зі смертю [PERSON] з огляду на те, що на даний час [PERSON] позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, остання змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. 30.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Скитиба [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про визнання позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що 26.03.2003 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №499, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.04.2003 року (а.с. 5). Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 26.03.2003 року, відчужувана квартира належить продавцям: [PERSON] 5/6 (п`ять шостих) частин на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 29.12.1998 року за р. №3197, [PERSON] належить 1/6 (одна шоста) частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 24.10.1997 року за р. №2-2596 (дублікат виданий 12.03.2003 року за р. №3-503), що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Орендним підприємством Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації 25.03.2003 року за №226249 (а.с. 5). Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2). З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2003 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2003 року, слідчим слідчого відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Запоріжжя в рамках кримінального провадження №1220301 накладено арешт на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності обвинуваченому [PERSON] (а.с. 7). На підставі зазначеної вище постанови слідчого державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бойко О.А. 12.05.2005 року внесено запис про обтяження №26669087, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: від 18.06.2018 року №41658757, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: від 12.05.2005 року №1961020, реєстратор Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізький міський нотаріальний округ. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.10.2019 року №186870000 (а.с. 37). Із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] , маючи намір відчужити квартиру за адресою: [ADDRESS] , звернулась до нотаріуса, який відмовив у здійсненні нотаріальних дій через наявність арешту на 1/6 частину вказаної квартири. З метою захисту своїх прав [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 року у справі №333/5919/18 відмовлено у відкриття провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту у зв`язку із смертю відповідача. Зазначена ухвала набула законної сили - 07.11.2018 року (а.с. 32). Відповідно до повідомлення за підписом керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 від 04.01.2019 року №1-19, під час опрацювання облікових даних, акту звірки між прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя та Запорізької місцевої прокуратури №3, а також статистичної звітності прокуратури Ленінського району м. Запоріжжям за 2003-2004, яка міститься у книгах реєстрації документів, не було підтверджено факт отримання кримінальної справи від 27.02.2003 року №1220301 відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 212 КК України прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя та Запорізькою місцевою прокуратурою №3, а також іншої інформації про скерування вищезазначеної кримінальної справи до інших органів або до суду (а.с. 9). Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту (ч.\~1).\~У разі\~набрання законної\~сили судовим\~рішенням про\~зняття арешту\~з майна\~боржника арешт\~з такого\~майна знімається\~згідно з\~постановою виконавця\~не пізніше\~наступного дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини (ч.\~2). З огляду на викладене, враховуючи,\~що на\~час розгляду\~справи по\~суті матеріали\~справи не\~містять належних\~та допустимих\~доказів про\~наявність правових\~підстав для\~накладення арешту\~на вказане\~вище майно\~та обмеження\~позивача у володінні, користуванні та розпорядженні цим майном, суд вважає, що вимоги позивача про скасування арешту є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved