Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів позбавити батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем [INFO] року народила сина [PERSON]. З 2011 року відповідно до рішення Дніпровського районного суду на користь [PERSON] з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], однак на час звернення із позовом до суду коштів на утримання сина позивачці не вистачає, оскільки погіршилось здоров»я дитини, та саме матеріальне становище позивачки, в зв»язку із чим позивач вважає що такий розмір аліментів має бути збільшено до 1 000 грн. щомісяця. З березня 2011 року відповідач залишив позивачку із сином, та практично не спілкується із своїм сином та ухиляється від обов»язків по вихованню дитини, у зв»язу із позивач звернулась із даним позовом до суду. Позивач в судове засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, та проти задоволення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про день, час, та місце розгляду справи належним чином. Представник прокуратури в судове засідання надав заяву в якій просив винести рішення з урахуванням забезпечення прав та інтересів дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судове засідання надав заяву в якій позов підтримав та просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] року у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] Згідно із рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2011 року, з відповідача [PERSON] стягується з 06 липня 2011 року, щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина [PERSON] Відповідно до вимог ст. 61. ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем, яка повністю виховує та матеріально утримує неповнолітню, турбується про її розвиток, здоров»я та навчання. Відповідач [PERSON] вихованням, матеріальним забезпеченням та розвитком дитини не займається . 13.02.2015 р. висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] р. н. Виходячи з вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1.) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2.) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3.) жорстко поводяться з дитиною; 4.) є хронічними алкоголіками чи наркоманами; 5.) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6.) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4,5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до п.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підставами для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я одержувача аліментів. Однак, жодних доказів наявності вказаних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, позивачем суду надано не було. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки . Позовна вимога відносно позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] року народження підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial