Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 05 серпня 2017 року і по даний час перебуває з відпорвідачем у шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилося донька [PERSON] [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що спільне життя у сторін не склалось через конфлікти та суперечки і шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер, оскільки у сторін різні погляди на життя. Відповідач має неврівноважений характер, зловживає спиртними напоями. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання, з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що з відповідачем не проживає з травня 2018 року, спільного господарства не веде, щодо надання строку для примирення категорично заперечила. Відповідач в судове засідання з`явився. Щодо розірвання шлюбу заперечив, зазначивши, що не втратив почуття любові до позивачки, тому бажає зберегти шлюб. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підставу для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданного, 05 серпня 2017 року року, виконавчим комітетом Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 5. Збереження шлюбу між сторонами неможливе з огляду на сварки, окреме проживання упродовж тривалого часу, небажання сторін примиритись, відсутність почуття взаємоповаги, довіри, турботи один до одного, що у сукупності оцінюється судом як обставнини, що підтверджують неможливість збереження шлюбу, оскільки це суперечить інтересам позивачки та дитини, що має істотне значення. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка проти цього заперечує. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій ст. 21 СК України, вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору щодо визначення місця проживання дитини та щодо поділу майна у сторін немає. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні витрати зі сплати судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved