Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до\~ [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2521,65 грн. понесені на лікування та інших супровідних витрат [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що у сторін в період шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] , який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Неповнолітня дитина постійно хворіє, через що потребує постійного лікування, особливого догляду та оздоровлення. Відповідач добровільно допомогу не надає, але має таку можливість, в зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду з позовом. \~ \~ \~ \~20.05.2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~18.06.2019 року ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою від 19.09.2019 року зобов`язано ГУ ДФС у Дніпропетровській надати суду в строк до 29.10.2019 року довідку про доходи [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Закрито підготовче провадження у цивільній справі ЄУ № 185/3504/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як було встановлено при розгляді справи позивач та відповідач перебували у шлюбі з 23.08.2014 по 19.11.2018, що підтверджується копією заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2018, яке набрало законної сили. В період шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки голови правління СТ «Агрус» Яшного О.С. Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON] разом з [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, постійно проживають на території садівничого товариства в будинку [ADDRESS] , що підтверджують сусіди. Відповіднодо\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача законні та обгрунтовані, тому підлягають задоволенню. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою-третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. СК України\~виходить із принципу рівності прав й обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Окрім того,\~п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що до передбаченої\~ст. 185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,\~тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначенні положення ґрунтуються також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 13.09.2017 р. у справі № 6-1489цс17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи\~. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до копії квитанції (а.с.9-20,40,62-63,65,74), та інших матеріалів справи позивачем були понесені витрати на придбання ліків, відібрання аналізів, відвідування СКЦ «Образ» всього на суму 5043,3 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вищезазначені витрати є додатковими у розумінні\~ст. 185 СК України, фактично вже понесеними позивачем, \~та можуть бути стягнуті з відповідача з урахуванням принципу рівності прав й обов`язків батьків щодо утримання дитини, тобто в сумі 2521,65 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. Тобто, стягненню з відповідача підлягають витрати пов`язані зі сплатою судового збору за дві вимоги майнового характеру у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved