Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Просила зобов`язати [PERSON] повернути їй в натурі (передати) безпідставно набуте майно: ліжко двох`ярусне на три спальних місця вартістю 12000 грн. з шухлядами з вільхи; каструлю на 3 л вартістю 185 грн.; каструлю на 6 л вартістю 330 грн.; каструлю на 30 л вартістю 1000 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилалась на такі обставини. [PERSON] утримує та виховує шестеро власних дітей, записи про народження яких проведено відповідно до ст. 135 СК України. В другій половині 2018 р. служба у справах дітей Христинівської райдержадміністрації, яка контролювала багатодітну сім`ю [PERSON] , виявила відсутність належних умов для проживання дітей. Були відсутні столи, стільці, спальні місця, засоби гігієни, продукти харчування тощо. Рекомендації щодо поліпшення становища [PERSON] не виконувались. На кінець 2018 р. [PERSON] була попереджена про можливість відібрання у неї дітей та розміщення їх у спецустановах. Перебуваючи із нею в дружніх стосунках, [PERSON] звернулась до неї та її чоловіка [PERSON] з проханням придбати необхідні продукти харчування, засоби гігієни, засоби для кухні, столи та ліжка за їх рахунок, оскільки на той час у неї не було коштів, а вона поверне витрати коштами, які поступають з відділу соцзабезпечення як багатодітній сім`ї та запевнила, що в зв`язку з народженням дитини їй буде виплачено у лютому 2019 р. 28000 грн. З дружніх спонукань, зважаючи на складні життєві обставини [PERSON] , вона погодилась на її пропозицію, яка була підкріплена передачею їй [PERSON] паспорта та банківської картки, по якій гарантовано мали бути зняті та передані їй грошові кошти. За погодженням з [PERSON] та за її участі в грудні 2018 р. - січні 2019 р. витрачено нею на придбання продуктів, одягу, взуття, конвектора, чайника, стола, дитячого ліжка, ліжка 2-ярусного та іншого більше 25000 грн. У січні 2019 р. куплено продуктів на 2318,50 грн., що підтверджується чеком № 8 від 10.01.2019 р., 03.12.2019 р. по видатковій накладній № ПП-041860 куплено борошно, томатна паста та інше на суму - 314,40 грн., сплачено за користування [PERSON] електроенергією 396 грн. по рахунку станом на 01.01.2019 р., по товарному чеку № 1 від 05.01.2019 р. куплено продуктів на 537,50 грн., сплачено у школу за харчування дітей-школярів - 300 грн., сплачено у дитсадок - 200 грн., дитяче ліжко - 1000 грн., стіл розкладний полірований - 1000 грн., автопричіп дров рубаних - 1200 грн., куплений конвектор - 1248 грн. чек від 03.12.2018 р. По чеку від 03.12.2018 р. куплені товари секонд-хенда на 280 грн. Продукти по чекам від 03.12.2018 р. на 153,90 грн. Куплені каструлі, віник, совок, черпак по товарному чеку від 27.12.2018 р. на загальну суму 1730 грн. Куплений набір меблів: ліжко 2-ярусне на три спальних місця по чеку від 21.09.2014 р. у [PERSON] жительки м. Умані, яка продаж меблів оголосила через інтернет, на суму 12000 грн. Всього документально підтверджені витрати становлять більше 22529,30 грн. Фактичні витрати значно вищі, оскільки ряд покупок здійснені без отримання чеків, на ринку. Меблі, куплені у жительки м. Умані, слід було перевезти в с. Шельпахівку, оплачувався нею грузовий автотранспорт, оплачувались послуги вантажників та інше. Завдячуючи її витратам та покупкам матеріальне становище [PERSON] та дітей настільки поліпшилось, що претензії служби у справах дітей були припинені. [PERSON] у лютому 2019 р. компенсувала їй у відшкодування витрат 8000 грн., від компенсації інших затрат відмовляється. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам між нею та [PERSON] з приводу придбання речей як договір позички, вона зверталась в суд з позовом про стягнення боргу за договором позики. Однак рішенням суду від 01.11.2019 р. у справі № 706/829/19 в позові відмовлено з проведенням висновку, що її затрати на речі не підпадають під правовідносини позики. Вважає, що правовідносини між нею та [PERSON] підпадають під дію глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави». [PERSON] зобов`язана повернути їй в натурі ліжко 2-ярусне на три спальних місця вартістю 12000 грн., каструлю на 3 л вартістю 185 грн.; каструлю на 6 л вартістю 330 грн.; каструлю на 30 л вартістю 1000 грн., а всього на суму 13515 грн. Перелічені речі куплені за її рахунок з умовою, що витрати будуть компенсовані. На даний час [PERSON] користується переліченими речами, які набуті без належної правової підстави, в своїх та своїх дітей інтересах. Факт придбання нею речей для сім`ї [PERSON] в зв`язку з її неналежним утриманням дітей підтверджується листом-відповіддю на запит адвоката Христинівського районного центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10.10.2019 р. № 162/01/07. Зобов`язання повернення затрат на меблі та каструлі надано їй [PERSON] у письмовій формі 18.04.2019 р., виконане власноручно. Крім того, зобов`язання сплатити їй вартість меблів та каструль надано нею 25.04.2019 р. в приміщенні Шельпахівської сільської ради в присутності сільського голови [PERSON] та працівників Христинівського відділення поліції Єлісєєва С.В. та інших. Представником відповідача [PERSON] був поданий відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначено, що позивач і відповідач у справі є односельцями, на даний час перебувають у неприязних відносинах, оскільки позивач протягом більше року вимагає від відповідача гроші. Інформація, викладена у позовній заяві щодо відносин позивача та відповідача, не відповідає дійсності. Наприкінці 2018 р. - початку 2019 р. позивачка, скориставшись складними життєвими обставинами відповідачки, дійсно втерлася в довіру до неї, заволоділа банківською карткою для соціальних виплат відповідачки під приводом придбання за власні кошти відповідачки необхідних їй речей. Картку відповідач змогла забрати аж весною 2019 р., зрозумівши, що позивачка за кошти відповідачки збагачується сама. Кошти з банківської картки відповідачки позивачка знімала як в м. Христинівці, так і в м. Черкаси. Ніколи позивачка не передавала в безоплатному порядку речей, які вимагає повернути. Позивачка уже зверталася до відповідачки з позовом у 2019 р., предметом позову тоді було стягнення грошей з відповідачки, але докази і підстави були ідентичні з цією справою. Жоден доказ, наданий стороною позивача, не підтверджує заявлених [PERSON] позовних вимог. Інформація, яка міститься в листі від 10.10.2019 р. за підписом директора РЦСССДМ і який сторона позивачки намагається використати як доказ, очевидно є не чим іншим, як поясненнями [PERSON] , у зв`язку з чим такий документ не може бути допущений як доказ з підстав належності та допустимості. Позов ґрунтується на положеннях ст. ст. 1212, 1213 ЦК України. З пояснень позивачки, викладених у позові, слідує, що мова йшла про позичку, яка уже була предметом розгляду у суді. Норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК України згідно з висновками Верховного Суду України застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її інтереси у судовому засіданні представляв [PERSON] . За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов, також пояснив, що жодний доказ не підтверджує обставину передачі майна від [PERSON] до [PERSON] , копії документів, надані стороною позивача, не засвідчені. Свідок [PERSON] , фахівець із соціальної роботи І категорії відділення соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру надання соціальних послуг у Христинівському районі, у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є багатодітною матір`ю, перебуває в складних життєвих обставинах, щодо неї здійснювався соціальний супровід. До неї виїжджала комісія, яка встановила, що спальних місць не було в необхідній кількості, були лише один диван та одне крісло. Після цього [PERSON] звернулась до [PERSON] , яка погодилась допомогти. У [PERSON] появились спальне ліжко, дрова, в хаті було тепло, в хаті були борошно, крупи, становище дітей поліпшилось. Поліпшення сталось в лютому 2019 р. Вони спілкувались з [PERSON] , погоджували, що треба купити. Вона так розуміє, що поліпшення у [PERSON] стались за рахунок [PERSON] . Свідок [PERSON] , який проживає з [PERSON] у незареєстрованому шлюбі, у судовому засіданні пояснив, що якось до них прийшла [PERSON] , просила допомоги. Вони купили їй продукти, куплялись меблі, посуд. В Умані знайшли ліжко двох`ярусне, внизу два місця і вверху два місця, купили його. Привезли дрова, подарували стола. [PERSON] говорила, що компенсує витрати. Дитячі меблі коштують 12000 грн., [PERSON] заплатила кошти хазяйці, де брала ліжко. Свідок [PERSON] , начальник СРПП Христинівського відділення поліції, у судовому засіданні пояснив, що був виклик до поліції з приводу хуліганських дій в с. Шельпахівці, учасниками конфлікту були жінки. Одна з жінок зобов`язалась повернути іншій жінці кошти, які та давала. Вони домовились самостійно вирішити конфлікт. Прізвищ жінок він не пам`ятає. Сума називалась, однак він не пам`ятає. Щось було з кредитними картками. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у грудні 2018 р. вона продала, а [PERSON] придбала меблі. [PERSON] з чоловіком пояснювали, що меблі придбали для сім`ї з п`ятьма дітьми. Придбали гарнітур із двох окремих моноблоків на три спальних місця. Було заплачено 12000 грн. Матеріал меблів - тирсоплита. На фотографіях у справі зафіксовані ці меблі. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази: копії рішення Христинівського районного суду від 01.11.2019 р. у справі № 706/829/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, матеріали цієї справи, документ, датований 18.04.2019 р. за підписом [PERSON] , інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] надала позивачу [PERSON] письмовий документ, датований 18.04.2019 р., в якому зазначено, що [PERSON] винна [PERSON] 12000, не зазначено яких одиниць, за меблі, які купляла, каструлі. У позовній заяві ставиться питання про зобов`язання [PERSON] повернути [PERSON] в натурі (передати) безпідставно набуте майно: ліжко двох`ярусне на три спальних місця вартістю 12000 грн. з шухлядами з вільхи; каструлю на 3 л вартістю 185 грн.; каструлю на 6 л вартістю 330 грн.; каструлю на 30 л вартістю 1000 грн. Придбання майна позивачем [PERSON] та передача цього майна за домовленістю сторін відповідачу [PERSON] з наступним поверненням коштів за це майно стверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , письмовим документом, датованим 18.04.2019 р. за підписом [PERSON] . Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним набуттям чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Системний аналіз положень частини першої статті 11, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших правомірних дій, які передбачені частиною першою статті 11 ЦК України. У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін у справі виникли із дій осіб, які хоча і не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання зобов`язання не є безпідставним. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , письмового документа, датованого 18.04.2019 р., відповідач набула майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилалась позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed