Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Луцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення їй в натурі відповідно до приналежних їй 1/3 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ставки, 11, відповідно до варіантів, запропонованих висновком будівельно-технічної експертизи. Позовні вимоги мотивує тим, що дана частина будинковолодіння належить їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.1999 року. Співвласниками іншої частини будинковолодіння є відповідачі по справі, кожній з яких також належить по 1/3 частині будинковолодіння. Земельна ділянка для обслуговування даного будинковолодіння на даний час не перебуває у власності. Позивач зазначила, що усім будинком користується [PERSON], позивач змушена користуватися лише літньою кухнею та сараєм. Після виділення частки будинковолодіння в натурі позивач планує провести добудову до своєї частини та присвоїти окрему адресу. Правовою підставою вважає норми ст.ст. 31, 319, 361, 361, 364 ЦК України. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили виділити в натурі літню кухню і сарай відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8472 від 31 травня 2016 року. Відповідач [PERSON] позов визнала. Покладається на розсуд суду при постановленні рішення. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що із трьох співвласників будинковолодіння по вул. Ставки, 11 у м. Луцьку, там проживає лише вона. Інші співвласники мають своє житло і не потребують спірного. Крім того у висновку експертизи є ряд неточностей і щодо кімнат, які можуть бути розподілені іншим чином і щодо вартості при іншому варіанті розподілу. Судом допитано в судовому засіданні експерта [PERSON] для дачі додаткових пояснень, розяснено сторонам право заявляти клопотання про проведення додаткової експертизи. Однак сторони даним правом не скористалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом встановлено, що сторонам по справі належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ставки, 11, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.1999 року (а.с. 6). За клопотанням позивача судом було призначено будівельно-технічну експертизу щодо варіантів розподілу спірного будинковолодіння. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8472 від 31.05.2016 року (а.с. 27-39) виділити в натурі по 1/3 частки даного житлового будинку, що складає 25,57 кв.м. не вбачається можливим, оскільки площі житлового будинку по ідеальних частках не відповідатимуть нормам. Крім того, виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сімєю не можливо виконати вимоги п.п.2.23, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.8.7 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Достовірність наведеного підтвердив експерт і в судовому засіданні. Запропонований експертом варіант розподілу можливий лише при згоді сторін. Однак такої згоди в суді між сторонами не досягнуто. Крім того, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обовязковою умовою згідно з вимогами ст. 152 ЖК України. Пунктами 6-7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). За змістом ст. 152 ЖК України (в редакції Закону № 191-YIII від 12.02.2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Отже, проаналізувавши вищенаведене в сукупності , суд прийшов до висновку, що поділ спірного будинку в натурі (при необхідності здійснення добудови та влаштування автономних інженерних мереж) можливий за умови отримання сторонами у справі в установленому порядку будівельного паспорта та технічних умов на влаштування автономних інженерних мереж, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 8472 від 31.05.2016 року (а.с. 27-39, 36 зворот). Суд не може перебрати на себе повноваження органів, які за законом зобовязані надати замовнику вказану будівельну документацію, і прийняти рішення про поділ будинку на основі лише висновку експертизи. Виходячи з вищенаведеного позов до задоволення не підлягає. Судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed