Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій вказала, що при зверненні до Іллінецької державної нотаріальної контори у Вінницькій області для укладення договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку, їй було відмовлено в зв'язку з накладенням ареш¬ту та заборони відчуження на усе її майно, включаючи і вказану нерухомість. На підт¬вердження цього позивач отримала Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухо¬мого майна. Відповідно за даного Витягу - арешт накладено 11.06.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юс¬тиції у Вінницькій області Поліщуком В.М. (ВП №19674802). У 2010 році [PERSON] отримувала постанову про арешт майна боржника та оголо¬шення заборони на його відчуження від 11.06.2010 року, в якій йдеться про примусове стягнення боргу з неї в сумі 137632,44 грн. на користь ВАТ КБ «Хрещатик». Крім того, вона зверталась із запитом до Головного територіального управління юстиції у Він¬ницькій області щодо зняття арешту з належного їй майна, на який отримала відповідь за номером 8246/02.2-27/2 від 27.10.2016 року, в який зазначалося, що у зв'язку зі зни-щенням архівних виконавчих проваджень за 2010 рік не можливо з'ясувати стан виконав-чого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника. Також у відповіді зазначено, що 30.12.2011 року відділом примусового виконання рішень управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на пі¬дставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на сьогодні заборгованості перед ПАТ «КБ «Хрещатик» позивач не має, доказом чого є довідка за №2-3/4-6/10634 від 27.10.2016 року, видана директором депар-таменту ліквідаційних процедур ПАТ «КБ «Хрещатик». Таким чином, на даний час на на-лежне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені майнові права позивача щодо розпорядження належним їй майном. Тому [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, начальник відділу Конопелько В.В. подав до суду заяву в якій просить суд справу розглядати у відсутність представника. Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту» від 01 червня 2016 року №5, спори про цивільне право , пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні , якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ч. 3 та. ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, оскільки вони є підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved