Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла її тітка - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. За життя померлої [PERSON] заповіт не було складено. Спадкоємців першої черги не має. Спадкоємцями другої черги є позивач - [PERSON] та її покійний брат - [PERSON]. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Позивач не звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк і просить визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання до Одеської державної нотаріальної контори № 7 заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася 26.05.2006 року після смерті [PERSON] Позивач, зокрема, зазначає, що їй не було відомо про смерть її тітки [PERSON], оскільки між позивачем та її рідним братом - [PERSON], за його життя, виникли конфлікти, сутички у спілкуванні та непорозуміння, [PERSON] за життя [PERSON] створював позивачу перешкоди та не надавав можливості спілкуватися з [PERSON], а після смерті [PERSON] приховав факт її смерті від позивача. Про смерть своєї тітки [PERSON], позивач дізналась наприкінці липня 2013 року. 27 липня 2013 року позивач звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до майна [PERSON], яка померла [INFO]. Сьома Одеська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із закінченням строку, в межах якого позивач мала можливість подати відповідну заяву. Тому, на думку позивача, наведені нею обставини є підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позовну заяву, визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю один місяць для подання до Одеської державної нотаріальної контори № 7 заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася 26.05.2006 року після смерті [PERSON] Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив суд оголосити рішення суду за відсутності позивача та його представника. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та надав до суду письмову заяву, в якій просив відмовити у задоволені позову [PERSON] у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю позову, оскільки позивач не є спадкоємцем другої черги за законом. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження поважності пропуску строку на прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] також не визнала позов та просила суд відмовити у його задоволені. Третя особа - Сьома Одеська державна нотаріальна контора до суду не з'явилась, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутністю. У судове засідання 09.04.2014 року відповідачі та їх представники не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №184426, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS], загальною площею 44,8 кв. м. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 28.05.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м. Одесі серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 5050. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 16.04.2004 року управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради. 28 листопада 2006 року [PERSON] звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 1143. 27 липня 2013 року [PERSON] звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до майна [PERSON], яка померла [INFO] 30.07.2013 року згідно листа Сьомої Одеської державної нотаріальної контори № 288502-14, [PERSON] було повідомлено, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини, згідно ст. 1272 ЦК України. Допитана в судовому засіданні у якості свідка за клопотанням представника позивача позивач [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її рідна тітка, [PERSON] її племінниця, дочка її брата. [PERSON] - племінник, син її брата - [PERSON]. Все життя вона прожила разом з племінниками, їх батько не платив за комунальні послуги, та погрожував їй. До [PERSON] вона постійно ходила разом з батьком. В 2005 році вона не випускала [PERSON] виїхати з квартири, доки він не сплатить борг за комунальні послуги, брата вона не виганяла, він сам пішов. До [PERSON] вона навідувався періодично, останній раз бачила [PERSON] коли вона працювала в лікарні Водників. Від неї приховували про смерть [PERSON], вона дізналася про це раптово, в червні-липні 2013 року в нотаріальній конторі, куди прийшла разом з [PERSON], для подання ним заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька - [PERSON] На адресу її квартири надходила різна кореспонденція про заборгованість [PERSON] та [PERSON] за кредитами, але вони разом з позивачем не мешкали. Позивач в 2009 році приходила до [PERSON] в квартиру на [ADDRESS], щоб передати листи, але їй ніхто не відчинив двері. З [PERSON] позивач почала спілкуватися в 2013 року, після 40 днів після смерті його дружини [PERSON]. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що з 2008 року по 2013 рік вона проживала за адресою: [ADDRESS], [PERSON] був її сусідом по квартирі. Коли [PERSON] хворів, вона його провідувала. З його слів, коли померла тьотя [PERSON], він зателефонував до своєї сестри [PERSON], якій повідомив про смерть [PERSON], але [PERSON] відмовилась займатися організацією поховання [PERSON] та надавати будь-яку допомогу. Також скаржився, що [PERSON] викинула його з родиною із квартири, де раніше вони мешкали та були зареєстровані. Позивача [PERSON] вона не знає, бачила лише два рази, коли вона приходила до [PERSON]. [PERSON] був незадоволений тому, що до нього прийшла [PERSON] Останній раз [PERSON] вона бачила за день смерті [PERSON], так як відкрила двері [PERSON], про що її просив [PERSON], який не міг приїхати до батька. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] їй відомі, неприязних стосунків до них немає. [PERSON] та його дружину [PERSON] вона знала з 1972 року. оскільки вони були разом все життя, так як разом працювали на заводі та мешкали у гуртожитку. [PERSON] разом з дружиною доглядали [PERSON], яка залишилася самотньою та мешкала на [ADDRESS]. Спочатку [PERSON] разом з дружиною мешкали з [PERSON], потім вона їх вигнала з квартири, потім проживали в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS], а після доглядали [PERSON], до її смерті, в 2006 році, проживаючи разом з [PERSON] на [ADDRESS]. [PERSON] дуже хворіла, [PERSON] купував їй ліки, та працював у різних змінах з дружиною, щоб доглядати [PERSON], яка вже не могла пересуватися. Ці відомо свідку зі слів [PERSON]. Коли [PERSON] один раз приходила до [PERSON] та пропонувала свою допомогу по господарству, [PERSON] відмовилась від допомоги [PERSON] Це свідку відомо зі слів [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після смерті [PERSON] займався питаннями поховання [PERSON]. [PERSON] повідомляв [PERSON] про смерть її тітки [PERSON], він ходив разом з дружиною до [PERSON] та повідомив про смерть [PERSON], але [PERSON] відмовилась приймати участь у похованні та надавати допомогу. [PERSON] не була на похованні, та не приймали участі та не допомагала в організації поховання [PERSON]. Після смерті дружини, [PERSON] телефонував майже кожний день свідку, пропонував одружитися та пояснив, що хворіє на туберкульоз. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] їй відомі. Свідок працював з [PERSON] - матір'ю [PERSON], з 1993 року, більше 18 років, та свідок знає дуже багато про родину [PERSON]. Коли помер батько [PERSON], який був рідним братом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] його поховали. Коли помер син [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допомагали в його похованні. Після цього, [PERSON] та [PERSON] допомагали [PERSON], яка потім запропонувала їм перейти до неї жити. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що вона говорила [PERSON] про те, що [PERSON] дуже погано. Про смерть [PERSON] [PERSON] була повідомлена [PERSON] по телефону. Після мешкання по [ADDRESS], сім'я [PERSON] проживала у гуртожитку, та провідували [PERSON], а потім переїхали мешкати до [PERSON]. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] з 1992 року, яка проживала по [ADDRESS] разом з мамою, двома дочками та сім'єю брата - братом, його дружиною та двома племінниками. Зі слів позивача свідку відомо, що родина брата не сплачувала за комунальні послуги, а позивач самостійно виховувала двох дітей, та їй було скрутно у матеріальному плані, у результаті чого виникали сварки у родині. За фактом сварки вони з позивачем обговорювали ситуацію. З тіткою [PERSON] [PERSON] спілкувалася разом зі своїм батьком, з яким [PERSON] зустрічалась на квартирі [PERSON]. Дружина [PERSON] бажала жити разом з [PERSON] на [ADDRESS], так як [PERSON] мешкала одна. При переселенні був скандал, так як [PERSON] просила сплатити родину [PERSON] борг за комунальні послуги. Після того, як родина [PERSON] переїхала проживати в квартиру [PERSON], спілкування [PERSON] з [PERSON] припинилося. Після того, як у [PERSON] оселилися [PERSON], позивач не змогла спілкуватися з тіткою, їй не відкривали двері, не підіймали слухавку телефону. Свідок разом з позивачем, приблизно в кінці 2005 році, приходили в квартиру [PERSON] на [ADDRESS], щоб передати листи з банків про борг [PERSON], але двері їм не відчинили, при цьому у квартирі було включено світло. При цьому, будь-яких інших ознак наявності у квартирі людей взагалі не було, вони почекали і потім пішли. Про борги по комунальних послугах, про листи про борг банків свідку було відомо лише зі слів позивача. Рік тому [PERSON] прийшла до нотаріуса разом з племінником, де дізналася про смерть [PERSON], відомості про це від неї приховали рідні. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] була повідомлена [PERSON] про смерть її тітки - [PERSON] як в телефонному режимі так і під час зустрічі. До того ж пояснення свідка [PERSON] про те що. [PERSON] двічі приходила особисто в помешкання [PERSON], де за життя мешкала [PERSON]. а саме квартиру [ADDRESS]. За один день до смерті [PERSON] та в день смерті останнього та принесла продукти харчування, які склала в холодильник, не були спростовані позивачем та не вступали в протиріччя з свідченнями інших свідків, а навпаки, підтверджуються поясненнями [PERSON], допитаної в судовому засіданні в якості свідка, в частині відновлення спілкування з [PERSON] з початку 2013 року. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як вбачається з пояснень сторін, допитаних в судовому засіданні свідків та наданих суду письмових доказів, [PERSON] є племінницею [PERSON] та відповідно ст. 1262 ЦК України не є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON], а в разі подання нею заяви про прийняття спадщини мала право на спадкування у відповідності до ст. 1266 ЦК України. Суд критично розцінює надані позивачем письмові докази, а саме - копії постанов про відкриття виконавчого провадження відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], копію заяви про видачу судового наказу відносно боржника [PERSON] та [PERSON], оскільки вказані документи не є належними доказами пропуску [PERSON] з поважних причин строку на звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. У відповідності із ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз.6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно абз. 26 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту. Строк, протягом якого позивач мала право звернутись з відповідною заявою до нотаріальної контори закінчився 28.11.2006 року, із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду лише 13.08.2013 року. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на прийняття спадщини протягом 6 років та 9 місяців, позивач зазначила, що їй не було відомо про смерть спадкодавця, ці обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Інші твердження позивача, щодо поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не містять інформацію щодо предмета доказування та не можуть братися до уваги судом, оскільки не стосуються предмета доказування. Таким чином, суд не визнає поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем, а саме необізнаність [PERSON] про наявність спадкового майна та смерть спадкодавця, погані взаємовідносини, що склалися між [PERSON] та [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed