Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 3000 грн і до закінчення навчання 30.06.2022р. Свої вимоги обгрунтовує тим, що після досягнення повноліття вона продовжує навчатися в Ніжинському медичному коледжі на денній формі, власних доходів не має, її мати [PERSON] надає їй певне матеріальне забезпечення, але цих коштів не вистачає й вона потребує фінансової допомоги, тоді як батько [PERSON] також спроможний і повинен підтримувати її матеріально, так як працевлаштований, має доходи, хороший стан здоров`я, інших дітей не має, але матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що в зв`язку з навчанням вона потребує коштів на оплату житла (найм квартири, оскільки гуртожиток відсутній), проїзд, харчування, придбання одягу, взуття, підручників, канцтоварів, на що витрачається близько 3-4 тисяч на місяць. Матеріальне забезпечення їй надає мати, яка отримує середньомісячний доход від неофіційних заробітків у розмірі близько 2500 грн, та бабуся, але вони не вспромозі самостійно підтримувати її в навчанні, тоді як батько матеріальну допомогу після досягнення нею повноліття взагалі не надає. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому просить повністю відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки після припинення подружніх відносин дочка не бажає з ним спілкуватися, на запрошення погостювати відмовляється приїхати й лише вимагає гроші, в зв`язку з чим після досягнення нею повноліття в нього пропало бажання добровільно надавати їй матеріальну допомогу; позивачкою не доведено її потреби та його можливості надавати їй матеріальну допомогу, тоді як він має на утриманні батьків, які мешкають самі й отримують мізерну пенсію, недостатню для їх прожиття; він проживає одиноко в гуртожитку, єдиним джерелом його доходу є грошове утримання за місцем служби, свого житла, іншого нерухомого майна, транспортних засобів чи бізнесу у власності не має; позивачка навчається за держзамовленням, але стипендії не отримує, що свідчить про докладення нею недостатніх зусиль для свого забезпечення під час навчання з боку держави. В судовому засіданні відповідач позов не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, й просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р., обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є безспірним, - вони повинні це робити за наступних умов: 1/дочка чи син повинен потребувати матеріальної допомоги; 2/батьки спроможні надавати таку допомогу; наявність цих обставин в силу вимог ст.12, 81 ЦПК України має довести позивач (як і бажаний розмір аліментів). Крім того, з огляду на приписи ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] , шлюб між якими розірвано. [PERSON] зареєстрована з матір`ю в [ADDRESS] й після досягнення повноліття продовжує навчатися в Ніжинському медичному коледжі Чернігівської обласної ради на денній формі за держзамовленням, стипендії не отримує, термін навчання з 01.09.2019р. по 30.06.2022р. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, свідоцтв про народження, розірвання шлюбу, довідками Борзнянської міської ради №1428 від 19.06.2020р. та з навчального закладу №82 від 18.05.2020р., №54 від 17.06.2020р. Відповідач є особою працездатного віку, має добрий стан здоров`я, постійне місце роботи (начальник відділення ДУ «Сокирянська виправна колонія №67») і його нарахований середньомісячний заробіток складає близько 15000 грн, інших джерел доходів не має, проживає у відомчому гуртожитку. Батьки відповідача [PERSON] , [PERSON] є особами похилого віку й отримують мінімальну пенсію в розмірі по 1638 грн кожен. Водночас відповідачем всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду достатніх та переконливих доказів того, що його батьки-пенсіонери потребують ще й додаткового утримання з боку своїх дітей, до переліку яких входить й дочка [PERSON] (рідна сестра відповідача), яка є особою молодого працездатного віку, не позбавлена можливості отримувати певний доход, проживає в одному населенному пункті (навіть по одній вулиці) з батьками й також зобов`язана піклуватися про них. Посилання [PERSON] на ту обставину, що позивачка відмовляється спілкуватися з ним та його батьками (дідом та бабою) не має правового значення для вирішення даного спору. Одночасно суд зважує і на ту обставину, що позивачка могла б старанніше навчатися й у зв`язку з цим отримувати доход у виді стипендії. Мати позивачки [PERSON] згідно пояснень позивачки не працює, отримуючи доход від неофіційної роботи, середньомісячний розмір якого становить близько 2500 грн, й також повинна матеріально підтримувати дочку під час її навчання нарівні з батьком дитини, що узгоджується з приписами ч.2 ст.200 СК України. Таким чином, враховуючи розміри матеріального забезпечення дитини та її батьків, їх сімейне становище, стан здоров`я, суд приходить до висновку про можливість надання [PERSON] певної матеріальної допомоги на навчання дочки [PERSON] , якої та потребує (проїзд, проживання, одяг, взуття, харчування, підручники, канцтовари), але вважає заявлений позивачкою розмір аліментів завеликим для відповідача. При цьому, суд враховує і ту обставину, що позивачка всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не навела суду ніяких розрахунків, підтверджених належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, на обгрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача коштів на навчання саме в розмірі 3000 грн, а не в більшому чи меншому розмірах, в тому числі й шляхом застосування методу витрат платника аліментів. Отже, при таких обставинах справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на її навчання аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом приписів ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тому, аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати з дня пред`явлення позову - 19 червня 2020 року і до припинення навчання, але не пізніше 30 червня 2022 року (закінчення терміну навчання згідно довідки навчального закладу) за вирахуванням часу канікул. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial