Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 29.02.2012р. сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого відповідач отримав в позику 28070 грн. та зобов'язався повернути борг до 29.05.2012р. Взяті на себе зобов'язання виконав частково, повернув 600 грн., від повернення решти боргу 27470 грн. ухиляється. Просить стягнути з відповідача борг за договором позики 27470 грн., судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник, адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно сторонами укладений договір позики, згідно з яким зобов'язався повернути позивачці 28070 грн. до 29.05.2012р., дане зобов'язання не виконав у повному обсязі через погіршення фінансового стану, однак від боргу не відмовляється та буде погашати. Заслухаши сторони, адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи, що 29.02.2012р. сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого відповідач отримав в позику 28070 грн. та зобов'язався повернути борг до 29.05.2012р., однак взяті на себе зобов'язання виконав частково, повернув 600 грн., заборгованість за договором позики становить 27470 грн. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умови укладеного сторонами договору позики від від 29.02.2012р. були погоджені у встановленому законом порядку та відповідач проти них не заперечував. Отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При укладенні зазначеного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Підписанням договору підтверджено, що відповідач в повному обсязі ознайомлювався з його умовами і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав у повному обсязі взяті на себе за договором позики зобов'язання, чим порушив права та законні інтереси позивача та призвело до утворення заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати по справі. До судових витрат відносяться витрати на оплату судового збору та витрати на надання правової допомоги адвокатом. Між позивачкою та адвокатом [PERSON] 07.12.2013р. укладений договір про надання правової допомоги адвокатом, предметом якого є представництво інтересів позивача в суді за позовом до відповідача на підставі договору позики, згідно з квитанцією від 11.12.2013р. позивачем оплачено адвокату 1000 грн. за надання правової допомоги. Позивачем наданий суду розрахунок судових витрат у відповідності до Закону«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», фактичне понесення витрат підтверджено документально, тому вимоги в частині стягнення витрат по оплаті правової допомоги в сумі 1000 грн. та судового збору в сумі 295 грн. підлягають до задоволення.

Outcome: approved