Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] державної нотаріальної контори про зняття заборони на майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби, буд. 105. Даний будинок належать позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.04.1998 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 296. На даний час позивач має намір продати вищевказаний будинок і з даного приводу звернулася до нотаріуса. [PERSON] посвідченням будь-якої угоди щодо нерухомого майна нотаріус має перевірити дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів на наявність обмежень чи обтяжень щодо цього майна. При перевірці даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виявилося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про заборону на будинок, що знаходиться за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Кірова, буд. 105, який належить [PERSON]. Вказана заборона зареєстрована 07.12.2005 року за №2667143 [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номера Ворошиловградського будбанку, додаткові дані: архівна дата - 21.09.1979 року. До цього часу позивачу не було відомо про існування такої заборони. Більше того, як свідчить запис у вищезгаданому правовстановлюючому документі (Договорі купівлі-продажу від 28.04.1998 року), при посвідченні цього договору нотаріус перевірив відсутність заборони на житловий будинок. Вказана обставина свідчить про те, що у 1998 році вказана заборона була знята, але з невідомих причин це не було зафіксовано належним чином. Крім того, як випливає з тексту договору купівлі-продажу, продавцем за цим договором був [PERSON], який став власником будинку після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.01.1991 року [PERSON] ДНК. [PERSON], який був власником будинку на час накладання заборони, помер 30.08.1988 року. Юридичну особу з назвою «Ворошиловградський будбанк» в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстровано, тобто на даний час такої юридичної особи не існує. Позивачу було роз'яснено, що зняти заборону, накладену на майно, можна лише за заявою особи, за повідомленням якої цю заборону було накладено. Так як такої юридичної особи вже не існує, зняття заборони з вищевказаного будинку можливе лише в судовому порядку. Існування заборони на належний [PERSON] будинок, перешкоджає їй у реалізації своїх прав на розпорядження власним майном, що порушує її права власника, передбачені ст.. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про зняття заборони на майно, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не хаперечувала. Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби, буд. 105, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 28.04.1998 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 296 (а.с.3). На даний час позивач має намір продати вищевказаний будинок, однак при зверненні до нотаріуса виявилося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про заборону на будинок, що знаходиться за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Кірова, буд. 105, який належить [PERSON], що підтверджується копією інформаційної довідки №132077523 (а.с.7). Вказана заборона зареєстрована 07.12.2005 року за №2667143 [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номера Ворошиловградського будбанку, додаткові дані: архівна дата - 21.09.1979 року (а.с.7). З запису у договорі купівлі-продажу від 28.04.1998 року вбачається, що при посвідченні цього договору нотаріус перевірив відсутність заборони на житловий будинок (а.с.3). Вказана обставина свідчить про те, що у 1998 році вказана заборона була знята, але з невідомих причин це не було зафіксовано належним чином. Крім того, як випливає з тексту договору купівлі-продажу (а.с.3), продавцем за цим договором був [PERSON], який став власником будинку після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.01.1991 року [PERSON] ДНК. [PERSON], який був власником будинку на час накладання заборони, помер 30.08.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія ІІІ-ЕД №299140 від 31.08.1988 року (а.с.9). Юридичну особу з назвою «Ворошиловградський будбанк» в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстровано, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8). У звязку з тим, що юридичної особи, за повідомленням якої цю заборону було накладено, вже не існує, зняття заборони з вищевказаного будинку можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 7\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач є власником будинку, в позасудовому порядку не має можливості захистити свої права як власника майна, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позову. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст.\~16,\~317,\~319,\~321, 391 ЦК України,

Outcome: approved