Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який приходиться батьком малолітній [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,3248 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та будинку, розташованого в [ADDRESS] який відносився до категорії колгоспного двору, головою якого записана [PERSON], яка померла [INFO] Існування колгоспного двору припинено 15 квітня 1991 року на підставі набуття чинності Закону України «Про власність». На день припинення існування колгоспного двору залишились наступні члени колгоспного двору: голова двору - [PERSON] та члени двору: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким належало по 1/4 частки в спірному будинку. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого спадкова справа не заводилась, проте [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вважалися такими, що прийняли спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживали зі спадкодавцем, а тому їм належало по 1/3 частці майна колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частку житлового будинку в [ADDRESS] яку прийняв її внук [PERSON] у встановлений законом термін, але не встиг її оформити. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його малолітня донька [PERSON] та його мати [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. Відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року, яке набуло законної сили 27 березня 2017 року, за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: [ADDRESS], з яких 1/3 частка, як частка колгоспного двору та 1/3 частка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, який фактично прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Спадщину малолітня [PERSON] прийняла автоматично, як спадкоємиця першої черги за законом. 01 серпня 2016 року державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори своїм листом № 2065/02-17 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного будинковолодіння, так як дане спадкове майно, яке складається з жилого будинку, що розташований в с. Іванівка, Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої був [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Оскільки малолітня [PERSON], яка прийняла спадщину в установленому законом порядку, є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], а будинковолодіння [ADDRESS] що входить до складу спадщини, відноситься до категорії колгоспного двору, іншого шляху вирішити питання в позасудовому порядку немає, тому виникла необхідність звернутися з вказаним позовом до суду. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] В судове засідання сторони по справі не з'явились, однак, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, про позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Вінниці помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2011 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла відповідна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується ксерокопією технічного паспорта на дане будинковолодіння, виготовленого станом на 06.09.1988 року (а.с. 21-23) та ксерокопією виписки з побудинкової книги по даному домоволодінню (а.с. 15-16). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2010 року, [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 8). Згідно ксерокопії свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, яке видане 12 вересня 1988 року, житловий будинок в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 24). [INFO] в с. Іванівка, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.1996 року (а.с. 9). [INFO] в с. Іванівка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2009 року (а.с. 10). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року по справі № 128/3203/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання права власності, позов задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: [ADDRESS], з яких 1/3 частка, як частка члена колгоспного двору та 1/3 частка в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 17-18). З ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,3248 га, кадастровий номер: [NUMBER] яка розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку в [ADDRESS] на ім'я малолітньої [PERSON]нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у зв'язку з приналежністю даного будинковолодіння до категорії колгоспного двору, що підтверджується ксерокопією листа нотаріуса № 2065/02-17 від 01.08.2016 року (а.с. 14). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Зі змісту вищезазначеного рішення суду від 16 березня 2017 року вбачається, що судом було встановлено, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги за 1991 рік значилися: голова двору - [PERSON], члени двору - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по 1/4 частці кожного. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа не заводилась. Однак, оскільки [PERSON] помер у [INFO] на час дії ЦК УРСР, то члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, а саме: проживали з спадкодавцем на день смерті. Оскільки до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перейшла 1/4 частка після смерті [PERSON], то їх частки в майні колгоспного двору складали по 1/3 частці за кожним. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадщина відкрилась на 1/3 частку житлового будинку в [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її внук [PERSON], так як звернувся у встановлений законом строк з заявою до нотаріальної контори. [PERSON] помер [INFO] і не встиг оформити спадщину після смерті своєї баби [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] та малолітня донька [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON], оскільки подала в 6-ти місячний строк заяву про прийняття спадщини та [PERSON], яка автоматично прийняла спадщину, оскільки є малолітньою, що підтверджується копією спадкової справи № 436/2011, заведеної після смерті [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на 2/3 частки житлового будинку в [ADDRESS], тому за кожним з спадкоємців підлягає визнанню право власності по 1/3 частці домоволодіння. Частиною 3 статті 61 ЦК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] його малолітня дочка [PERSON] має право на спадкування 1/3 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] і оскільки, у зв'язку з письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частку спадкового будинковолодіння на ім'я малолітньої [PERSON] було відмовлено, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і повністю доведеними наданими суду письмовими доказами, в зв'язку з чим поз підлягає задоволенню. Також, у зв'язку з відсутністю клопотання про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved