Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 9/12 частин будинку [ADDRESS], які складаються з 4-х житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею - 50,2 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 309 квадратних метрів, в порядку спадкування за законом після смерті її брата [PERSON], померлого [INFO]. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій на праві приватної власності належало 1/20 частин спірного будинку. До смерті мати позивачки успадкувала від свого батька [PERSON] 7/20 частини того ж самого будинку, який в свою чергу успадкував також 1/20 частину того ж будинку після смерті свого сина [PERSON]. Мати позивачки при житті склала заповіт щодо свого майна, яким заповідала все своє майно сину [PERSON] та онуку [PERSON]. Її брат [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, тому що був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] разом на час її смерті. Племінник позивачки [PERSON] спадщину не прийняв, про що свідчать матеріали спадкової справи, витребуваної із нотаріальної контори. Оскільки вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті її брата, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оформлення документів на спадкове майно на ім'я брата [PERSON], вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В заяві поданій до суду зазначив, що позов визнає, просить розглянути справу в його відсутності. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер рідний дядько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/20 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] належала померлому на підставі рішення народного суду Іллічівського району міста Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 120, заведеної П'ятою Одеською Державною нотаріальною контрою щодо майна померлого [INFO] [PERSON], 28.02.1980 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] батько померлого [PERSON], з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його сина. Заява [PERSON] посвідчена державним нотаріусом [PERSON], в якій зазначено, що заява підписана особисто [PERSON], особа його перевірена по паспорту [NUMBER], виданого Іллічівським райвідділом міліції м. Одеси 12 травня 1962 року. Факт своєчасного вступу до права спадкування нотаріусом перевірений, спадкоємець постійно проживав у вищевказаному будинку з 18 січня 1945 року по наступний час, згідно відмітки у паспорті. Проаналізувавши матеріали вищезазначеної спадкової справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого сина [PERSON], померлого [INFO] у вигляді 1/20 частини домоволодіння, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав. Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER], виданим відділом ЗАЦС Жовтневого району м. Одеси від 24 травня 1984 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 7/20 часток домоволодіння [ADDRESS], які належали спадкодавцю на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Одеси від 13.09.1956 року та у вигляді 1/20 частки спірного домоволодіння, які він успадкував після смерті свого сина [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 463, заведеною П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [PERSON], 17 липня 1984 року до нотаріальної контори звернулася [PERSON] - донька покійного [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька. Заява [PERSON] посвідчена нотаріально. Проаналізувавши матеріали цієї спадкової справи, суд робить висновок про те, що [PERSON], прийняла спадщину, у вигляді 8/20 часток домоволодіння по [ADDRESS], які належали її батьку [PERSON], так як у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька не отримала. [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2008 року, запис № 6639. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді 8/20 частин домоволодіння [ADDRESS], які вона успадкувала після смерті батька [PERSON] та у вигляді 1/20 частки, належних їй на підставі рішення народного суду Іллічівського м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 202933, а всього у вигляді 9/20 часток домоволодіння [ADDRESS]. При житті 01.07.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона законом матиме право,заповідає своєму сину - [PERSON] та своєму онуку - [PERSON]. Як вбачається з довідки витягу з домової книги про стан сімї та прописку, виданого органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «Сахарний» [PERSON], [INFO] постійно проживав та був зареєстрований разом з матір'ю - [PERSON], в тому числі і на час її смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З цих підстав, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] у вигляді 9/20 часток домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. Сторонами по даній справі, не оспорювало ся, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті його бабусі [PERSON], тому що ніколи не проживав разом з нею та заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER], виданим Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 30 березня 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 9/20 часток домоволодіння [ADDRESS]. Згідно матеріалів спадкової справи за № 393/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , 28 вересня 2011 року до П ятої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] звернулася його сестра - позивачка по справі [PERSON]. Відповідно до статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, йог о баба та дід, як з боку батька так з боку матері. Аналіз матеріалів спадкової справи дозволяє зробити суду висновок, що спадкоємців першої черги, після смерті [PERSON] не було, тому позивачка є єдиною спадкоємицею покійного [PERSON], яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 15 березня 2013 року за № 288/02-14 [PERSON] П'ятою Одеською нотаріальною конторою направлено листа, в якому нотаріальна контора повідомляє, що по спадковій справі № 393/2011 до майна померлого її брата - [PERSON], яка була зведена 28.09.2011 року по її заяві про прийняття спадщини, не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за законом, тому що на запит до КП «ОМБТІ та РОН» державна нотаріальна контора одержала відповідь про неможливість видати витяг на спадкову частину домоволодіння у зв'язку необхідністю перерахування часток у домоволодінні, що знаходиться по [ADDRESS], частина якого належала її матері [PERSON], після смерті якої її син [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. Крім того, [PERSON] належали 1/20 часток домоволодіння розташованого по [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року, так вона ще й своєчасно прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], якому особисто належали 7/20 часток цього домоволодіння на підставі рішення Народного суду Ленінського району міста Одеси від 13.09.1956 року. В свою чергу [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті свого сина - [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав на частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та належала його синові [PERSON]. Усі частки цього домоволодіння були прийняті спадкоємцями своєчасно, про що свідчать спадкові справи, які зберігаються в П ятій одеській державній нотаріальній конторі, однак жодного свідоцтва про право на спадщину не було одержано. Повідомляють, що видача свідоцтва про право на спадщину жодним строком не обмежена. Далі нотаріальна контора повідомляє, що спадкове майно складається з часток того ж самого домоволодіння в якому необхідно перерахувати частки, які не можуть бути зареєстровані за померлими, тому [PERSON] необхідно звернутися до суду за визнанням за нею як спадкоємицею права власності на вищезазначене майно. В ході розгляду справи досліджувалися документи, стосовно правого режиму земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння [ADDRESS]. В матеріалах справи знаходиться договір на право забудови, укладений 08 серпня 1939 року між Відділом Комунального господарства Одеської міської ради, в особі начальника АПУ МКВ [PERSON], що чинить на підставі наказу по Міськкомунвідділу від 01.09.1937 року за № 197 та з другого боку [PERSON], що зватимуся нижче «Забудівник» в порядку ст.71-84 Цивільного кодексу УРСР, складають цей договір ось у чому: МКВ віддає «Забудовнику» під забудову земельну дільницю, що знаходиться в [ADDRESS], яка має міру: 1) з передньої сторони -22,0 метр;2) з правої -28,0; 3) з лівої -28,0;4) з задньої -22,0, а разом загальної площі -616,0 кв.м.,згідно з актом відводу, який до цього додається. Згідно з даним Договором забудовник зобов'язується провести забудови вищезазначеної дільниці землі кам'яними будинками. До забудови будівель Забудовник зобов'язаний приступити не пізніше як в будівельному сезоні 1939 року та проводити будівельну роботу з таким розрахунком, щоб уся будівля була закінчена не пізніше 1-го червня 1941 року. Договір на право забудови нотаріально посвідчений нотаріусом Одеської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] 09.08.1939 року. З документів наданих до суду в якості доказів вбачається, що згідно довідки виданої Міською Інвентаризаційною конторою 28 вересня 1954 року, за [PERSON] на підставі договору на право забудови від 08/08 1939 року, зареєстровано та записано у реєстрову кадастрову книгу №9 стр. 24 під номером 12, право власності на все домоволодіння [ADDRESS]. З рішення Народного суду 2-гої дільниці Ленінського району міста Одеси від 13 вересня 1956 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, вбачається, що позивач звернувся до суду з проханням визнати за ним право власності на 3/5часток домоволодіння, побудованого ним з 1939 року по 1941 рік, однак не зареєстрованого у зв'язку з відсутністю на той час належних документів та початком Великої вітчизняної війни. Позивач пояснив, що будинок побудований ним на земельній ділянці, відведеній його родичу [PERSON] з відома та дозволу якого, разом з ним позивач побудував себе та йому будинок. Ці ж обставини підтвердили свідки у залі суду. В наступний час [PERSON] не претендує на частину будинку належну та яка знаходиться у користуванні позивача. На підставі викладеного, суд прийняв рішення про визнання права приватної власності на 3/5 часток домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] на підставі трудового зв'язку . Рішення суду на зворотній частині містить штамп бюро інвентаризації про запис до реєстрової книги під № 9 сторінка 150 07.10.1956 року реєстрацію прав власності 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON]. Як вбачається з рішення Народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29 червня 1961 року, по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення права власності на спадкове майно, рішенням суду встановлено, що відповідач являється власником 3/5 частин домоволодіння на [ADDRESS], побудованого у 1940 році при сумісному житті з матір'ю позивачів. У 1959 році мати позивачів померла тому вони п'ять дітей являються спадкоємцями згідно з батьком відповідачем по справі до 1/2, належному відповідачу 3/5 частини домоволодіння та таким чином, яким належить право на 3/10:6 =3/60 або 1/20. Так як усі позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину, а відповідач відмовився у добровільному порядку оформити їхні спадкові права, позивачі просять визнати за кожним з них право власності на 1/20 частину домоволодіння, яке належить відповідачу. Відповідач позов визнав, тому що позивачі його діти, які мали право на спадщину. Суд визнав право особистої власності по спадкуванню за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/20 частину домоволодіння належного [PERSON], що знаходиться у [ADDRESS] за кожним. Згідно довідки, виданої міжміським бюро технічної інвентаризації у лютому 1962 року, за [PERSON] зареєстровано право особистої власності на 1/20 частину домоволодіння по [ADDRESS], про що зроблено запис у реєстрову кадастрову книгу № 42 сторінка 33 № 3018 інвентаризаційна справа № 8898 с. ЗОР. Як вбачається з відповіді КП «БТІ Одеської міської Ради» від 15.04. 2013 року за № 416929.63.13 на адресу суду, розмір часток в житловому будинку [ADDRESS] між співвласниками: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] після того, як 2/5 частини будинку було виділено у самостійну одиницю. [PERSON], згідно рішення народного суду 2-ої дільниці Ленінського району м.Одеси від 13.09.1956 року справа № 2-755 та рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року, справа № 2-2933 належало 7/20 частин домоволодіння. Після виділу у самостійну одиницю частка складає -7/12 частин. [PERSON] згідно рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933, належало 1/20 частина домоволодіння. Після виділу домоволодіння у самостійну одиницю частка складає - 1/12 частин. [PERSON] згідно рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933, належало 1/20 частина домоволодіння. Після виділу домоволодіння у самостійну одиницю частка складає - 1/12 частин. [PERSON] згідно рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933, належало 1/20 частина домоволодіння. Після виділу домоволодіння у самостійну одиницю частка складає - 1/12 частин. [PERSON] згідно рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933, належало 1/20 частина домоволодіння. Після виділу домоволодіння у самостійну одиницю частка складає - 1/12 частин. [PERSON] згідно рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 29.06.1961 року справа № 2-2933, належало 1/20 частина домоволодіння. Після виділу домоволодіння у самостійну одиницю частка складає - 1/12 частин. З цих підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на спадкування 9/12 часток домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата [PERSON], померлого [INFO]. КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» станом на 10.07.2014 року виготовило технічну документацію 9/12 часток домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] до складу яких входить житловий будинок літера «А» , який складається з квартири № 1, до якої входить: веранда площею 7,5 кв.м., житлова кімната площею - 10,0 кв.м., житлова кімната площею -13,6 кв.м., кухня площею - 8,8 кв.м., санвузол площею - 3,0 кв.м.; разом по квартирі № 1 загальна площа - 42,9 кв.м., житлова- 23,6 кв.м., підсобна - 19,3 кв.м.; з квартири № 3 до якої входить - житлова кімната площею - 7,6 кв.м., житлова кімната площею - 19,0 кв.м., загальна площа квартири № 3 - 26,6кв.м., з них житлова - 26,6 кв.м..Загальна площа будинку відображеного на технічному паспорті під літерою «А» -69,5 квадратних метрів, житлова - 50,2 квадратних метрів, підсобна - 19,3 кв.м. У технічному паспорті зазначено, що у зв'язку з тим, що в житловому будинку літера «А»: 3-3 житлова збільшена на 8,1 кв.м., за рахунок кухні; прибудова літ. «А-1»: 1-2, житлова кімната площею 10,0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 13,6; прибудова літ. «А 2»: 1-1 веранда площею 7,5 кв.м., 1-4 кухня, площею 8,8 кв.м., 1-5 санвузол, площею 3,0 кв.м. побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3,2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна,затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року, за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не є самочинними. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясувати: 1) правовий режим земельної ділянки на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних норм, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Пунктом 3.3 зазначеного документу, роз'яснюється, що у випадках відсутності право встановлювлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. В даному листі акцентується увага, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності право встановлювальних документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця, та (або) відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно з нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та якій правовій підставі об'єкт нерухомості спадкодавцеві. З викладених вище підстав, суд вважає доведеним, що [PERSON] - сестра померлого [PERSON], єдина спадкоємиця щодо майна померлого за законом, яка виявила бажання прийняти спадщину та заявила про це у встановленому законом порядку та у визначені законодавством строки. Враховуючи , що [PERSON] є єдиною спадкоємницею за законом після [PERSON], померлого [INFO], суд у відповідності до вимог ст. 1223,1262,1268,1269 ЦК України вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 9/12 часток домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] до складу яких входить житловий будинок зазначений під літерою «А» , який складається з квартири № 1, до якої входить: веранда площею 7,5 кв.м, житлова кімната площею - 10,0 кв.м, житлова кімната площею - 13,6 кв.м, кухня площею - 8,8 кв.м, санвузол площею - 3,0 кв.м; разом по квартирі № 1 загальна площа - 42,9 кв.м, житлова - 23,6 кв.м., підсобна - 19,3 кв.м; з квартири № 3 до якої входить - житлова кімната площею - 7,6 кв.м., житлова кімната площею 19,0 кв.м, загальна площа квартири № 3 - 26,6кв.м, з них житлова - 26,6 кв.м, загальною площею всього будинку відображеного на технічному паспорті під літерою «А» - 69,5 квадратних метрів, житловою - 50,2 квадратних метрів, підсобною - 19,3 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 309 квадратних метрів.

Outcome: approved