Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого у них [INFO] року народився син, [PERSON], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. В даний час вона має намір та можливість здійснити поїздки за межі України для оздоровлення дитини та її відпочинку, однак відповідач безпідставно відмовляє їй в наданні згоди на тимчасовий виїзд сина разом з нею за кордон. Просить визнати безпідставною відмову відповідача на виїзд за кордон неповнолітнього сина, надати їй дозвіл без нотаріально посвідченої згоді батька на виїзд неповнолітнього сина за межі України з 01.06.2014 року по 31.05.2017 року та на його в'їзд до країн Шенгенськї зони ( Польщі, Німеччини, Болгарії, Італії та інших) і до Російської Федерації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просить його задовольнити, в своїх поясненнях послалась на обставини, викладені в позовній заяві. Уточнила позовні вимоги та просить надати малолітньому сину дозвіл на тимчасові виїзди за межі України в період з 01 червня 2014 року по 31 травня 2017 року до Російської Федерації та до країн Шенгенськї зони ( Польщі, Німеччини, Болгарії, Італії та інших) у супроводі його матері, без згоди його батька, та надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для тимчасових виїздів за кордон малолітньої дитини без згоди його батька. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечує щодо надання дозволу на виїзд дитини до родичів у Російську Федерацію для відпочинку та оздоровлення, заперечує проти виїзду дитини в інші країни, оскільки позивач там може залишитись проживати. Представник третьої особи на стороні відповідача - служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради [PERSON] вважає, що позовні вимоги відповідають інтересам дитини та не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] року народився син, [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Копією свідоцтва про народження дитини стверджується, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] народження. Як пояснила позивач, відповідач відмовився від нотаріального посвідчення заяви про дачу згоди на тимчасові поїздки дитини за кордон для оздоровлення, хоча вони спрямовані на задоволення інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до абз.1 ч. 2. ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. Згідно з ст. 4 даного Закону за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дозвіл на виїзд неповнолітнього за кордон для оздоровлення не суперечить його інтересам. Разом з тим, позивач не змогла в суді довести необхідності виїзду дитини для оздоровлення в інші країни, крім Польщі, Болгарії та Російської Федерації, а тому в задоволенні вимог про надання дозволу на виїзд в інші країни суд відмовляє. Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення частково. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи зазначене,

Outcome: partial