Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], алiменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви. В обґрунтування свого позову посилалась на те, що 06.10.2017 р. вона розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її повному утримані. З жовтня 2017 р. вони з відповідачем припинили сімейні відносини. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з указаним позовом. Зазначений в позовних вимогах розмір аліментів позивач обгрунтовує тим, що [PERSON] є приватним підприємцем і має достатні доходи. [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву і просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, а саме стягувати з нього в якості аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно 1500 грн. В обгрунтування зазначеної вимоги вказав, що він є самозайнятою особою і його річний дохід за весь 2017 р. склав 225000 грн., отже його щомісячний дохід складав 18750 грн. Однак, за вирахуванням податків, які він сплачує як ФОП, всіх витрат на орендування приміщень для здійснення підприємницької діяльності, оплати електропостачання в цих приміщеннях, закупівлі товару, його фактичний місячний дохід становить 5728 грн. Враховуючи, що обидва батьки повинні в рівних частках приймати участь у вихованні і утриманні дитини, відповідач вважає, що матеріальне вираження його участі в утриманні дитини має складати 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 27.02 і 21.03.2018 р. позивач подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що пояснення відповідача не відповідають дійсності і він намагається ввести суд в оману, оскільки ним не надано до суду жодного документа чи підтвердження того, що він насправді сплачує орендну плату. Щодо наданого до суду договору про оренду складського приміщення, позивач вказує, що він укладений в лютого 2018 р., що свідчить про його навмисне укладення за для показового зменшення прибутку відповідача. Також позивач зазначила, що як їй відомо, реальний дохід відповідача значно більший, ніж він вказує в декларації, і він має змогу сплачувати аліменти в визначеному нею розмірі, що підтвердила як свідок. Позивач вказує, що відповідач наголошує на неможливості участі в утриманні дитини в розмірі більшому, ніж 1500 грн. на місяць через витрати, які він несе на ведення своєї підприємницької діяльності, вона ж, отримуючи мінімальну заробітну платню, вимушена самостійно утримувати дитину, обмежуючи себе навіть в необхідних потребах. І все одно її доходів не вистачає для повноцінного розвитку дитини, такого як придбання одягу, продуктів для повноцінного харчування, лікування і позашкільного розвитку дитини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, в розмірі 1500 грн. на місяць. В іншій частині вимог [PERSON] просив відмовити. Суд, заслухавши учасникiв судового засiдання, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2017 р. розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 06.11.2004 р. (актовий запис №652) Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Вiдповiдно до свідоцтва про народження [NUMBER] 24.03.2005 р. у [PERSON] (батько) i [PERSON] (мати) народилась дитина - [PERSON], про що зроблено вiдповiдний актовий запис за №1414. Тобто, по справі документально підтверджується, що відповідач дійсно є батьком малолiтнього [PERSON], в зв'язку з чим повинен виділяти кошти на його утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б обгрунтовували необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, що значно перевищує встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] саме в такому розмірі суд вважає необгрунтованими. Посилання відповідача на те, що його фактичний дохід не дозволяє йому витрачати на сплату аліментів більше 1500 грн. на місяць, суд також не вважає обгрунтованим, оскільки відповідно до даних податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця [PERSON], обсяг його доходу за 2017 р. становив 225000,00 грн., тобто 18750 грн. на місяць, що, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в 2017 р., а також розміру прожиткового мінімуму на особу працездатного віку на цей період, є значним доходом. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не має на утриманні інших осіб, є здоровою особою працездатного віку, утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат, суд вважає достатньою в якості участі відповідача в витратах на утримання малолітньої дитини і такою, яку відповідач має змогу сплачувати, виходячи з його матеріального становища, суму в розмірі 2500 грн. і приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання його малолітньої дитини в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.10.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial