Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що вона звернулась в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки батько за життя не отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Вказане позбавляє позивача права на реалізацію спадкових прав на майно. Іншим спадкоємцем першої черги за законом є відповідач - [PERSON] , яка не подавала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та не претендує на неї. У зв`язку з викладеним, просить суд визнати за [PERSON] право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги та пояснила, що вона та [PERSON] , як доньки являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Вказує, що вона не подавала до нотаріуса заяву пр прийняття спадщини, оскільки не претендує на неї. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому провадженні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 30 січня 1980 року Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Херсонської області. 16 серпня 1986 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1986 року Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Херсонської області. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 11 травня 2018 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, акт. запис № 207. З довідки, наданої приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Стребковою Н.В. від 13 вересня 2019 року вбачається, що 31 жовтня 2018 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець померлого. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] , 31 жовтня 2018 року було заведено спадкову справу № 69/2018. [PERSON] , яка також являється донькою померлого подала заяву про те, що на обов`язкову частку не претендує. Так, звернення позивача до суду зумовлено тим, що до спадщини входить нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, право на спадкування якого вона не може реалізувати в позасудовому порядку. 12 квітня 2019 року приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Стребкова Н.В., з посиланням на пп. 4.15. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повідомила [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок після смерті її батька, через відсутність документів, що посвідчують права власності померлого на це майно. З пояснень позивача вбачається, що за життя батько не отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Судом встановлено, що рішенням виконкому Генічеської міської ради від 13 липня 1960 року [PERSON] було відведено земельну ділянку площею 600 кв. м під індивідуальне будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 19 липня 1960 року, посвідченого державним нотаріусом Новотроїцької державної нотаріальної контори, р. № 2-729, [PERSON] надано земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Рішенням Генічеського виконкому від 11 лютого 1974 року № 573 провулок Енгельса було перейменований на вулицю Козинця. Згідно рішення виконкому Генічеської міської ради від 02 березня 1988 року № 181 про нумерацію, житловому будинку присвоєно № 13 . Відповідно довідки, наданої КП «Генічеське БТІ» ХОР 08 квітня 2019 року, на земельній ділянці по [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить [PERSON] на підставі вищевказаного договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. Житловий будинок в експлуатацію не здавався, про що свідчить відмітка про відсутність акту про його прийом. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек вбачається, що права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на буд. [ADDRESS] не зареєстровані. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкодавець [PERSON] за життя отримав право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а тому це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини після його смерті. За вказаних обставин та враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд вважає, що права позивача, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті батька, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved