Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивований тим, що в період часу з 21.07.2002 року по 13.12.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого він був розірваний. Після розірвання шлюбу позивачка дізналась, що вона вагітна, а [INFO] року у неї народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, за весь вагітності позивачки та після народження дитини не надавав матеріальної підтримки. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку із чим вона ніде не працює. Інших джерел доходу у неї немає, а тому вона і була змушена звернутись до суду із даним позовом. В якому просила суд стягнути з її колишнього чоловіка на її користь та утримання аліменти у розмірі по 30 % від усіх видів доходів щомісяця до досягнення спільною дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що відповідач має постійне місце роботи, не хворіє, інших утриманців не має. Представник відповідача в судовому засіданні за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в межах по 1/15 частині від усіх видів доходів його довірителя щомісяця. Свою позицію мотивував тим, що [PERSON] на даний час судовим рішенням зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання спільної дитини, крім того він здійснює догляд за своєю матір'ю, яка має похилий вік та проблеми зі здоров'ям. Просив врахувати і ту обставину, що після розірвання шлюбу він змушений був залишити спільне помешкання та переїхати до успадкованого ним будинку, в якому тепер змушений робити ремонт з метою пристосування його до нормальних умов проживання. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд ухвалив прийняти часткове визнання представником відповідача позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох троків. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. В період часу з 21.07.2002 року по 13.12.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого його було розірвано (а. с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.07.2014 року відділом РАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON], який народився [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 4618, виданої 17.09.2014 року ТОВ «ЖЕО», [PERSON] разом зі своїм сином прописана та проживає за адресою [ADDRESS]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2014 року по справі № 127/2019/14-ц, яке набуло законної сили, [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі по ? частині від усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно службового посвідчення, виданого ПП «Лукойл - Україна» [PERSON], останній працює на підприємстві на посаді оператора АЗС. Згідно частини 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 6 цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В ході судового розгляду обставини, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження, а із врахуванням часткового визнання представником відповідача позовних вимог [PERSON], позов підлягає до задоволення. Однак, беручи до уваги обставини справи, зокрема обов'язок відповідача сплачувати аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів на утримання спільної із [PERSON] дитини, необхідність для нього допомагати хворій матері та його невеликий розмір заробітної плати, суд приходить до переконання про часткове задоволення вимог позову у розмірі по 1/10 від усіх видів доходів щомісяця до досягнення спільною дитиною трьох років. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial