Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з 28.12.2006 р. з відповідачем. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2015 року вказаний шлюб розірвано. [PERSON] звернувся до суду до суду з заявою про поділ майна подружжя, але до переліку спільного майна включив лише квартиру №43 по вул.. Вернигори/Смілянська, 12/99 в м. Черкаси та автомобіль Geely CR-2. Проте [PERSON] в своїй позовній заяві не вказав, що незадовго до одруження вони переїхали до приватного будинку бабусі відповідача за адресою : м. Черкаси, вул.. Пролетарська, 47. В даному будинку вони зробили реконструкцію : розібрали та звели декілька стін, провели опалення, поміняли труби та каналізацію, а також сантехніку. Так як стіни та стелі зсередини були глиняними, то вони повністю були облицьовані гіпсокартоном, а вже потім пофарбовані та обклеєні шпалерами. Були повністю змінені двері, вставлені нові пластикові вікна. Зовні будинок був утеплений та облицьований вагонкою. Також був змінений паркан та ворота і зроблено замощення подвір»я. У дане домоволодіння було придбано меблі на замовлення та техніку. На даний час власником даного домоволодіння є відповідач, так як він успадкував його після смерті бабусі. Проте під час сумісного проживання вони перетворили його з майже аварійного на житло з гідними умовами для проживання. Крім того за декілька днів до їх весілля колишній чоловік позивачки передав їй 30000 грн., що на той момент було еквівалентно 7000 дол. США, за продаж земельної ділянки. [PERSON] кошти позивачка витратила на ремонт будинку. Таким чином, за кошти позивачки та спільні кошти вони реконструювали будинок, що значно збільшило його ринкову вартість. Просить визнати домоволодіння №47 по вул.. Пролетарській в м. Черкаси об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати право власності за позивачем на ? частину домоволодіння, залишити право власності за відповідачем на ? частину даного домоволодіння. 03.04.2015 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила визнати ? частину домоволодіння №47 по вул.. Пролетарська в м. Черкаси, що належить [PERSON] об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати право власності за позивачем на ? частину даного домоволодіння та залишити право власності на ? частину домоволодіння. Стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1725 грн. 01.12.2015 р. позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати спільним майном подружжя будівельні матеріали на загальну суму 9026,28 грн. та визнати спільним майном подружжя : кухонний гарнітур «Оля» вартістю 4500 грн.; холодильник вартістю 4300 грн.; душову кабіну 3800 грн.; унітаз 740 грн.; дзеркальну шафу у ванну кімнату 900 грн. Визнати право власності за [PERSON] на кухонний гарнітур «Оля», холодильник, душову кабіну, унітаз та дзеркальну шафу у ванну кімнату. Стягнути з відповідача на користь позивачки вартість ? частини спільного майна подружжя в сумі 12754,14 грн. Стягнути з відповідача судові витрати на користь позивачки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та в подальшому адвокат відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на майно гідромасажний бок але вартість якого 2300 гривень, сайдинг на суму 1200 гривень, матеріали за паркан 2000 гривень та тротуарну литку 1200 гривень, які придбані за спільні кошти. Тому не заперечують щодо стягнення з відповідача 2664 гривні. Щодо меблів то взагалі кухня придбана раніше чим надано товарні чеки, холодильник знаходяться в квартирі позивачки, унітаз поставлений в квартирі, дзеркальну шафу взагалі не купляли. Заслухавши сторони, думку адвокатів, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з 28.12.2006 р. з відповідачем. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2015 року вказаний шлюб розірвано. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 18.06.2015 р. визнано за [PERSON] право власності на 40/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори/Смілянська[ADDRESS] та залишити квартиру у спільній частковій власності з відповідачкою; на автомобіль Geely CK-2 impress, випуску 2011 року, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) N061123, реєстраційний номер [NUMBER]; на частину рухомого майна загальною вартістю 11350,00грн., а саме: пральну машину LG F8092MD вартістю 4500,00грн., шафа купе та меблевий гарнітур для вітальні вартістю 6200,00 грн., матрац зима-літо вартістю 650,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за ? частину автомобіля у розмірі 27\~525,00грн.. За [PERSON] визнано право власності на 60/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори/Смілянська[ADDRESS] та залишити квартиру у спільній частковій власності з позивачем; на частину рухомого майна загальною вартістю 11500,00грн., а саме: пилосмок Samsung SC6560 вартістю 800,00грн., утюг Tefal FV 5180 вартістю 500,00грн., цифровий фотоапарат Sumsung PL60 вартістю 900,00грн., компютер збірний вартістю 7200,00 грн., стіл компютерний вартістю 1300,00грн., комод вартістю 800,00грн. Згідно ст. 60 ч. 1 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Передбачено\~ст.69 ч.1 СК України, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК\~ч. 3\~ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до\~ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, незадовго до одруження сторони переїхали проживати до приватного будинку бабусі відповідача за адресою : м. Черкаси, вул.. Пролетарська, 47. В даному будинку сторони робили ремонт. Позивач просила визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння, так як під час сумісного проживання вони перетворили його з майже аварійного на житло з гідними умовами для проживання . Судом була призначена судово-будівельна експертиза для встановлення вартості домоволодіння та будівельних матеріалів. Справа експертом повернута до суду в зв»язку з відмовою позивачки сплатити вартість експертизи. В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач привів житло в неприглядний стан, а тому проводити експертизу підстав немає. В зв»язку з цим уточнила позовні вимоги та просила стягнути вартість будівельних матеріалів та стягнути вартість майна, яке не було предметом розподілу при розгляді справи 18.06.2015 року. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеним позивачкою факт придбання сторонами будівельних матеріалів, а саме : сайдинг, уголок профільований, само різи на загальну суму 2093 грн. по товарному чеку від 14.05.2008 р., полікарбонат, термошайбу, профіль на суму 2242 грн. по товарному чеку від 05.10.2011 р., профільну трубу само різи, профнастил на суму 1773,29 грн. по товарному чеку від 26.08.2010 р.. Постільки відповідач визнав факт придбання з позивачкою будівельних матеріалів, а саме :сайдинг, плитку тротуарну на суму 1200 грн., матеріали на забір 2000 грн., суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача кошти саме в цінах вказаних відповідачем. Суд також вважає доведеним факт придбання сторонами кухонного гарнітуру «Оля» вартістю 4500 грн., душову кабіну 3800 грн., дзеркальну шафу 900 грн., що підтверджується товарними чеками, наданими позивачем. Постільки кухонний гарнітур «Оля» та душову кабіну не можливо демонтувати без можливості втрати подальшого використання, дані предмети суд залишає за відповідачем з стягненням половини вартості на користь позивачки. Зеркальну шафу суд вважає виділити у власність [PERSON] Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Що стосується вимог позивачки про визнання спільним майном подружжя холодильника вартістю 4300 грн., унітазу вартістю 740 грн., то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення. Позивач просить визнати за нею право власності на холодильник вартістю 4300 грн. та підтверджує даний факт товарним чеком від 11.12.2012 р. виданий ПП [PERSON], однак суд критично оцінює даний доказ, так як відповідачем до матеріалів справи надано гарантійний талон виписаний ПП [PERSON] на холодильник Indesit SB200, відповідно до якого даний холодильник було придбано 25.08.2012 року. При розгляді цивільної справи №712/2870/15-ц товарний чек від 11.12.2012 року було досліджено та відповідно до нього визнано за [PERSON] право власності на пральну машинку LG. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вони купували два холодильника, але жодного підтверджуючого доказу не надала, а в самій квитанції не вказано марку та модель даного холодильника. Вимоги позивачки щодо визнання права власності на унітаз вартістю 740 грн., суд також вважає не доведеними, оскільки позивач не надала доказів про який саме унітаз йде мова, а адвокат відповідача в судовому засіданні пояснила, що даний унітаз знаходиться в квартирі де проживає позивачка. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суду вважає, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 689,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial