Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем за первісним позовом зазначено наступне. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2012 року, який відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року було розірвано. Перебуваючи у шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю - [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] , ухиляється від утримання дитини, хоча має постійний дохід. Вказана обставина, на думку [PERSON] , є підставою для стягнення з останнього на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем у справі, [PERSON] , відзиву щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, до суду не надано. 05 грудня 2019 року [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] в позові зазначено наступне. Шлюб з [PERSON] та ним був зареєстрований 13 червня 2012 року, а вже [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Зі спливом часу [PERSON] став сумніватись у власному батьківстві щодо вказаної дитини, що згодом і було підтверджено результатами аналізу ДНК на батьківство, які виключають обставини кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини; вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження й призначено підготовче судове засідання на 05 лютого 2020 року. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року було задоволено клопотання позивача за первісним позовом, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору з Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області на Службу у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, та призначено справу до судового розгляду. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, судом не вживалось. Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] у судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, раніше через канцелярію суду [PERSON] подав заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 707/20 - вх. від 05 лютого 2020 року, відповідно до якої позовні вимоги до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив провести за його відсутності, додавши копію результату дослідження аналізу ДНК на батьківство від 23 січня 2020 року. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в судове засідання також не прибула, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. 05 лютого 2020 року через канцелярію суду відповідач подала заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 708/20 - вх., відповідно до якої зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - [PERSON] , з результатами тесту ДНК повністю погоджується, розгляд вищевказаної справи просила провести за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області в судове засідання свого представника не направила, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. 30 квітня 2020 року на електронну адресу суду надійшли пояснення від виконуючого обов`язки начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області І. Карпенко, які були зареєстровані за вхідним № ЕП - 927/20 - вх., відповідно до яких представник третьої особи повідомила, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, розгляд даної справи просила провести без участі представника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у учасників справи свідчить їх відповідні заяви, які долучені до матеріалів справи. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-\-зп). При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Приписами частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже вказана норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року по справі з єдиним унікальним № 635/1293/15-ц, яке набрало законної сили 06 квітня 2015 року, задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 13 червня 2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 38 - розірвано. Зазначеним судовим рішенням встановлено наступні обставини, що не підлягають доказуванню у даній справі, а саме. 13 червня 2012 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , актовий запис за № 38, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м Південне, Харківського району Харківської області. З 27 серпня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, оскільки сімейне життя не склалося. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2012 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, [INFO] у місті Південне Харківського району Харківської області народилась [PERSON] , про що складений відповідний актовий запис за № 35. Батьками дитини зазначено громадян України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно акту, складеного депутатом округу № 1 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Щербина Сергієм Миколайовичем від 03 жовтня 2019 року за № 791 в присутності двох свідків, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та фактично мешкає [PERSON] , 1986 року народження, разом із донькою [PERSON] , 2012 року народження. Позивачем по справі за зустрічним позовом надані результати дослідження (аналіз ДНК на батьківство) № [NUMBER] , зробленого 23 січня 2020 року Медико - генетичним центром «Мама», відповідно до якого, виходячи з результатів дослідження, обставини кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] виключаються, ймовірність батьківства складає 0 %. Передбачуваний батько виключається як біологічний батько тестової дитини. Вказані результати ДНК дослідження сторонами справи визнані та не оспорюються, а отже у суду не має сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Таким чином, надані сторонами та учасниками судового провадження у справі докази не містять суперечностей, очевидних ознак недопустимості, є належними у розумінні предмета доказування у даній справі, а тому приймаються до уваги судом у повному обсязі. При цьому, оцінка доказів судом відбувається з урахуванням вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України, частина 1 статті 121 якого встановлює, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина 1 статті 122 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. При цьому положеннями статті 136 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка записана батьком дитини згідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини 1 статті 123 Сімейного кодексу Украни. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 Сімейного кодексу України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 Сімейного кодексу України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При визначенні факту відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд бере до уваги ту обставину, що до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , були внесені на підставі частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України. При цьому, з аналізу ДНК на батьківство № 25580 від 23 січня 2020 року, який складено виходячи з результатів дослідження, встановлено, що обставини кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] виключаються. Суд враховує також думку [PERSON] , яка проти задоволення позовних вимог не заперечувала та визнала позовні вимоги у повному обсязі. Підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 визначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У зв`язку з викладеним, проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] щодо виключення відомостей про нього як батька дитини [PERSON] . Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом [PERSON] не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved