Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 13.07.2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач допомогу на утримання сина ненадає, хоча спроможний надавати дитині таку допомогу, так як працює по найму у фізичних осіб. Просить стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 31.05.2017 року подала суду заяву про підтримання позовної заяви в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження виданого 06.08.2008 року виконкомом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. (а.с. 5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області № 1027 від 16.05.2017 року, вбачається, що на утриманні матері [PERSON] знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею (а.с. 7) Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка посилається на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною особою, працює по найму, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Доказів на спростування даних обставин відповідач суду не подав, тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення сином повноліття, суд вважає грошову суму заявлену позивачем у твердій грошовій суму розміром по 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку із цим, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183,\~ 184,\~ 191, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved