Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем і зареєстрований\~16 червня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №39. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2015 року подружні відносини між ними припинені. Причиною зазначеного є зловживання відповідачем спиртними напоями, насильство в сім'ї, відсутність турботи про родину, що призводить до відсутності взаєморозуміння і довіри та унеможливлює спільне життя. На розірванні шлюбу наполягає, примирятися не бажає, оскільки вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, як і не надав заперечень проти позову. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 16 червня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №39. При цьому, дошлюбне прізвище позивача «Янкощук» (а.с. 4). Однак, у зв'язку із постійним зловживанням відповідачем алкогольними напоями, здійснення насильства у сім'ї, відсутністю з боку останнього турботи про родину, подружні відносини між сторонами припинені і з травня 2015 року вони стали проживати окремо, вести окреме господарство. За таких обставин, позивач вважає подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між нею та відповідачем не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved