Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 23.06.2015. Однією сім`єю вони проживали з травня 2014 року по квітень 2015 року. Від спільного життя сторони мають дитину - [PERSON] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться виключно на її вихованні та утриманні. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 у справі № 317/182/16-ц з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та кошти на утримання [PERSON] у розмірі 200 грн. 00 коп. щомісячно. Дитина народилась після припинення шлюбних відносин з відповідачем. [PERSON] жодних батьківських обов`язків по відношенню до дитини не виконував та не виконує, він свідомо самоусунувся від виховного процесу дитини, не цікавиться життям доньки, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь в її вихованні. Дитина ніколи не спілкувалася та не бачилася з батьком, не має до нього ніяких почуттів. Позивач стверджує, що вона одноособово турбується про здоров`я дитини, підтримує гідний рівень її життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, аліментні зобов`язання за рішенням суду не виконує, має заборгованість зі сплати аліментів. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Завгородня В.В., підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. У нотаріально засвідченій заяві від 02.12.2019 [PERSON] вказав, що доводи, викладені у позовній заяві відповідають дійсності. Він не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, тому позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . У даній заяві відповідач просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Малахова Є.В. у судовому засіданні 16.06.2020 висловила думку про необхідність задоволення позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона знає [PERSON] з 2012 року, у них були сусідські відносини. З 2015 року вони почали ближче спілкуватись. У [PERSON] є старший син та маленька донька. Вони ходять один до одного в гості. Матір [PERSON] говорила, що [PERSON] не знає батька. Від [PERSON] знає, що батько не цікавиться дитиною. [PERSON] з дітьми проживає у половині будинку разом із своїми батьками, сестрою, племінницею. Всім займається матір. Вихованням дитини займається позивачка, а коли вона на роботі - її матір. У дитини багато іграшок, одяг та взуття за сезоном. Їжу та одяг купляє [PERSON] . Вона належним чином виконує батьківські обов`язки. Дитина розвинена за віком. Відповідача вона не знає, ніколи не бачила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивача та відповідача. [PERSON] його колишня дружина, вони мають сина [PERSON] . З відповідачем вони працювали разом. [PERSON] не проявляє інтересу до доньки, участі у житті дитини не приймає, він навіть не бачив її. [PERSON] доглядає, утримує, виховує дитину. [PERSON] вживав алкоголь та наркотичні засоби. З дитиною він не намагався спілкуватись, матеріально забезпечувати її. Свідок зазначив, що 2-3 рази на тиждень відвідує сина [PERSON] , який постійно проживає з матір`ю. Еделію забезпечує матір, виховує також вона та її батьки. Дитина усім забезпечена. Матір забезпечує належне виховання, займається здоров`ям дитини. [PERSON] про батька не питає, нікого батьком не називає. На переконання свідка у відповідача не виникне у майбутньому батьківській проявів. Вислухавши доводи представника позивача, думку представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.01.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.01.2015, про що складено відповідний актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За змістом свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.06.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.06.2015, про що складено відповідний актовий запис № 69. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.11.2015, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.12.2015 по теперішній час. Також, як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.05.2006 Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] (у період шлюбу із [PERSON] мала прізвище « [PERSON] ») є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.12.2015 по теперішній час. За приписами ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON] , у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.01.2016 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості по аліментам № 27390 від 31.10.2019, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.10.2019 у розмірі 32063 грн. 95 коп. Із даного розрахунку видно, що після ухвалення рішення відповідач жодного разу не сплачував аліменти. За змістом листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 440 від 30.10.2019 під час профілактичних щеплень і профілактичних оглядів [PERSON] завжди супроводжує матір - [PERSON] . У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-21/0137 від 10.03.2020 висловлена позиція про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що змінити поведінку [PERSON] по відношенню його малолітньої доньки [PERSON] неможливо. [PERSON] навіть за час розгляду справи у суді жодного разу не відвідав дитини, не спілкувався з нею, не сплатив заборгованість по аліментах. Відомостей про те, що позивачка чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, матеріали справи не містять. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Наразі суд приходить до висновку, що [PERSON] байдуже ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її гармонічного розвитку. Підлягає урахуванню й те, що у нотаріально засвідченій заяві від 02.12.2019 відповідач погоджується з доводами позову та визнає його. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Ці обставини підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] . Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітньої доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] намагається виконувати батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки, вона працевлаштована, позитивно характеризується за місцем роботи, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір`ю, що відповідає інтересам дитини. Згідно договору дарування від 21.06.2014 [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved