Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. Спадкоємцем за померлою [PERSON] першої черги за законом є її донька позивачка - [PERSON] , інших спадкоємців у [PERSON] не було, заповіту померла не залишила. Позивачка разом з батьками [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька [PERSON] позивачка отримала спадщину у вигляді 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачка постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , та була зареєстрована за даною адресою до травня 2004 року, потім з 13 травня 2004 року вона прописалася за адресою: [ADDRESS] , для того, щоб мати пільги по сплаті комунальних платежів в цій квартирі. Але, не дивлячись на це, вона не мешкала за даною адресою, а постійно разом з позивачкою всією родиною мешкала та померла в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачка постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутні документи на підтвердження факту проживання разом з померлою на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавицею [PERSON] необхідно позивачу з метою прийняття спадщини та визнання за нею права власності на спадкове майно за законом. У своїй позовній заяві позивачка просила суд: встановити, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. На підставі клопотання позивачки, яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки і знає її з того моменту як сім`я позивачки переїхала жити до цього будинку. Вона дуже добре знала батьків позивачки та часто спілкувалась з ними, ходила до них в гості. Її донька та позивачка є кумами, а тому у них дуже добрі стосунки. На момент смерті [PERSON] [INFO] остання проживала за адресою: [ADDRESS] , вона перенесла два інсульти. Разом з [PERSON] на момент смерті проживала позивачка, її чоловік та їх син, вони доглядали за матір`ю позивача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає позивачку з 2006 року, вони дружать з цього часу, ходять в гості з дітьми. Вона знає, що позивачка в той час проживала разом з мамою та своїм сином за адресою: [ADDRESS] . В 2008 році померла мама позивачки, на час її смерті вони усі проживали разом за вказаною адресою. На її пам`яті померла [PERSON] в іншому місці ніколи не проживала. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Сектором приватизації житла від 18 грудня 1995 року та зареєстрованого у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за № 252 від 12 лютого 1996 року, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області від 05 липня 1979 року, [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 935. Матір`ю дитини записана [PERSON] (російською), батьком записаний [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області від 08 липня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 331. Прізвище дружини після укладення шлюбу Бахмутська. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.06.2016 Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.10.1995 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 02 квітня 1999 року, актовий запис № 404, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенком О.М., реєстр № 1713, [PERSON] отримала спадщину у вигляді 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області від 13 травня 2008 року, актовий запис № 605, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з довідкою № 9166, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 04.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13.05.2004 року та знята з реєстраційного обліку 28.05.2008 року у зв`язку зі смертю [INFO] . Згідно з довідкою № 19793, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 04.09.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією домової книги на квартиру [ADDRESS] , у квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 353/02-31 від 11 вересня 2019 року, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенком О.М. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця, що передбачено ст. 1270 ЦК України та відсутністю відомостей про постійне проживання спадкоємця із спадкодавцем за однією адресою, п. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно з листом № 63/01-16 від 10.02.2020 року приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенко О.М. повідомив, що з заявою про прийняття спадщини або відмову від неї у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця ніхто не звертався, спадкової справи не заведено. Після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, 11.09.2019 року до нотаріальної контори приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенка О.М. звернулась [PERSON] з питання видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 353/02-31 від 11.09.2019 року. Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59348874 від 10.02.2020 року спадкові справи відносно [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму ВСУ при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , так як є донькою померлої, звернулась до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки вважає, що прийняла спадщину, тому що мешкала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини позивачем [PERSON] , тобто про проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON] , а саме [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити позивач. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області, на час відкриття спадщини, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Водночас позивач отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивачка фактично прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги\~\~ [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved