Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання. Свій позов обґрунтовує тим, що з 23.11.2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.05.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 28.01.2019 року з [PERSON] на її користь стягувалися аліменти в розмірі 1200 грн. на утримання сина [PERSON] та стягуються на даний час 1500 грн. на утримання сина [PERSON] . Вказує, що [PERSON] , [INFO] , на даний час є повнолітнім і навчається в Луцькому національному технічному університеті за спеціальністю «Економіка» на платній формі навчання. Зазначає, що вона сама не може забезпечити сина, який потребує більшого матеріального забезпечення: на харчування, на одяг, на лікування. Відповідач добровільно матеріальної допомоги сину не надає. Вказує, що за один рік навчання вона сплачує 17900 грн. А тому позивач відповідно до ст.ст. 199, 185 СК України просить стягувати з відповідача на утримання повнолітнього їх сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, з моменту звернення до суду і на період навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 18.10.2020 року. А також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати за навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 8950 грн. Представник позивача - адвокат Кобилинський А.О. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Булат Ю.В. просила в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23.11.2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.05.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 28.01.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі 1200 грн. на утримання сина [PERSON] та стягуються на даний час 1500 грн. на утримання сина [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] та рішення Луцького міськрайонного суду від 28.01.2019 року (а.с. 5-7). Встановлено, що син сторін - [PERSON] , [INFO] , згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 05.09.2020 року навчається у Луцькому національному технічному університеті за спеціальністю «Економіка» на платній формі навчання: за 1-й рік навчання оплата становить 17900 грн. (а.с. 8, 9). Згідно копії квитанції від 05.09.2020 року позивачем [PERSON] сплачено за навчання [PERSON] 8950 грн. (а.с. 10). Так, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненні аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, згідно ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Проте, відповідно до Постанови ВСУ від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 додаткові витрати для навчання повнолітніх дітей за ст. 185 СК України не стягуються з батьків. У випадку навчання дитини у батьків залишається обов`язок її утримувати, і тому треба звертатись з позовами про стягнення аліментів за ст. ст. 199-184 СК України у загальному порядку. У випадку припинення навчання повнолітньої дитини, виплата аліментів також припиняється. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати на утримання повнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, з моменту звернення до суду, з 04.06.2021 року, і на період навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також судом встановлено, що відповідач є працездатним, однак не надає позивачу коштів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання та потребує матеріального забезпечення, при цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, його повна працездатність, дозволяють [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] додаткових витрат на повнолітнього [PERSON] слід відмовити. Також суд приходить до висновку, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial