Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 8000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 15.03.2008 по 24.11.2017 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем, з яким вони мають сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем і фактично знаходиться на її повному утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, лише сплачує щомісячно заняття сина в секції карате. Основні витрати по оплаті додаткових занять сина здійснює позивач. Заявлений розмір аліментів позивач обгрунтовує достатньою заробітною платою відповідача, працюючого директором ТОВ «ТітанБУД», в розмірі, за її відомостями, близько 30000 грн. на місяць. [PERSON] вказує, що відповідач має постійне місце роботи, нікого не утримує, іншим особам аліменти не сплачує. Однак на її пропозицію сплачувати аліменти в добровільному порядку, категорично відмовився. Позивач зазначає, що відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обовязків, і вважає, що сплачуючи аліменти в визначеному нею розмірі, він хоча б матеріально буде належним чином приймати участь в утриманні і вихованні дитини, що необхідно для її всебічного фізичного, духовного і морального розвитку, а також піклування про стан її здоровя. [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила винести заочне рішення. [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, а також відзив до суду не надав. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі і без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 р. розірваний шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] 15.03.2008 р. відділом РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблений актовий запис №121. Прізвища сторін залишені без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вiдповiдно до свідоцтва про народження серії 1-НО №223217, 12.09.2008 р. у [PERSON] (батько) i [PERSON] (мати) народилась дитина [PERSON], про що зроблено вiдповiдний актовий запис за №1131. Тобто, по справі документально підтверджується, що відповідач дійсно є батьком малолітнього [PERSON], в звязку з чим повинен виділяти кошти на його утримання. Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає разом з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої ВР України 27.02.1991 p., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст.\~150\~СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати спільну дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя на рівні з позивачем. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини; стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відомостями, наданими позивачем, відповідач працює, має достатню заробітну плату, інших осіб на утриманні не має. Будь-яких заперечень проти визначеної позивачем суми аліментів від відповідача до суду не надходило. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання малолітнього [PERSON], в розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Також, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved