Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу. В квартирі, крім неї, зареєстрована її донька [PERSON] [INFO] . Відповідач в означеному житловому приміщенні не проживає, що підтверджується актом від 14.06.2019 року . [PERSON] з 16.03.2000 року по теперішній час розшукується Зарічанським ВМ УМВС України в Хмельницькій області як особа, що вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України (умисне убивство). Відповідач не бере участі в утриманні квартири. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає, не бере участі в його утриманні та облаштуванні, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, порушуються її права. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити, оскільки [PERSON] з 16.03.2000 року по теперішній час не проживає у кв. [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. Відзив на позов не надала. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором міни від 18 березня 1998 року. В означеній квартирі зареєстрована [PERSON] та її донька - [PERSON] [INFO] . [PERSON] з 16.03.2000 року по теперішній час розшукується Зарічанським ВМ УМВС України в Хмельницькій області як особа, що вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності як сукупність правових норм, що закріплюють право людини володіти, користуватись, розпоряджатися належним їй майном та іншими матеріальними благами, є непорушним, тому ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За власниками житло зберігається без обмежень. Суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом відмовити, оскільки остання є співвласником квартири [ADDRESS] . Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed