Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила усунути перешкоди у користуванні квартирою під номером [ADDRESS], визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири під номером [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13.06.2008 року Виконавчим комітетом кіровоградської міської ради від 13.06.2008 року, зареєстрованого Кіровоградським ОБТІ від 13.06.2008 року. З 05.01.2000 року в квартирі [ADDRESS] в місті Кіровограді була зареєстрована донька позивача [PERSON]. З 01.01.2009 року і по теперішній час відповідач жодного разу не з'являлась до квартири, не проживала у квартир, не сплачувала комунальні платежі, не приймала участь у забезпеченні належних умов для проживання. Місце проживання відповідача позивачу не відомо. Будь-якого зв'язку не має, відповідач не цікавиться квартирою в якій зареєстрована. Позивач зазначила, що їй, як власнику квартири важко утримувати дану квартиру та проводити оплату комунальних платежів. Оскільки відповідач значно більше року не користується житлом, не цікавиться ним, будь-яких поважних причин цього немає, тому вважає, що вона втратила право користування спірним житлом. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, про причини неявки суд не сповістила, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2008 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належала на праві приватної, [PERSON], зареєстрованої Кіровоградським ОБТІ від 13.06.2008 року (а.с.12-13). Згідно до довідки № 4/93 від 27.08.2014 року довідки про склад сім`ї виданої ЖБК «Приладо-Будівельник», за адресою [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON], донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована, але з 01.01.2009 року не проживає за даною адресою (а.с. 9). Довідкою № 4/94 від 27.08.2014 року виданою ЖБК «Приладо-Будівельник» підтверджується, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.01.2000 року при отриманні паспорта, але з 01.01.2009 року за місцем прописки не проживала до теперішнього часу, місце проживання її не відоме (а.с.10). Допитані в судовому засіданні свідки, що мешкають по сусідству з позивачем підтвердили факт не проживання більш як рік відповідача у квартирі [ADDRESS] Відповідно до приписів ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на майно, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача в належній на праві власності позивачам квартирі, не дає можливості використати останнім вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, відтак позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати по справі не розподіляються. На підставі викладеного та

Outcome: approved