Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]., про стягнення боргу за договором позики. Позивач зазначила, що надала грошову позику відповідачам в сумі дві тисячі доларів США, про що 10 грудня 2014 року було укладено розписку в письмовій формі. Згідно умов позики відповідачі зобовязувались повернути позику через один рік та за час користування позикою сплатити відсотки за користування грошима в сумі 5% щомісячно, але в установлений договором строк відповідачі борг не повернули та не сплатили щомісячні відсотки за користування грошима. Відповідно до витягу Національного банку України, курс 100 доларів США станом на 08 грудня 2017 року становить 2 711,9363 грн. Таким чином сума неповернутого боргу становить 27,12 х 2 000 = 54 240,00 грн. Крім того, сума неповернутих відсотків за користування грошовими коштами за два роки складає: 54 240 х 5% х 24 місяці = 65 088,00 грн. Отже загальна сума боргу становить: 54 240,00 грн. + 65 088,00 грн. = 119\~328,00 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 59 664,00 грн. (а.с. 20). В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ Згідно зі ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~ З викладеного виходить, що підставою для предявлення вимоги позикодавцем до позичальника про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобовязання. \~ \~ Згідно ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. \~ \~ \~Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. \~ Згідно ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, \~за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядок, що встановлені договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором. \~ Судом встановлено, що позивач надала грошову позику відповідачам [PERSON] та [PERSON] в сумі дві тисячі доларів США, про що 10 грудня 2014 року було укладено розписку в письмовій формі. Згідно умов позики відповідачі зобовязувались повернути позику через один рік та за час користування грошовими коштами сплатити відсотки в сумі 5% щомісячно (а.с.4). Проте в установлений договором строк та до теперішнього часу відповідачі борг не повернули та не сплатили щомісячні відсотки за користування грошима. Відповідно до витягу Національного банку України, офіційний курс гривні до 100 доларів США станом на 08 грудня 2017 року становить 2 711,9363 грн. Таким чином сума неповернутого боргу становить 27,12 х 2 000 = 54 240,00 грн. Крім того, сума неповернутих відсотків за користування грошовими коштами за два роки складає: 54 240 х 5% х 24 місяці = 65 088,00 грн. Отже загальна сума боргу становить: 54 240,00 грн. + 65 088,00 грн. = 119\~328,00 грн. Враховуючи, що позивачем уточнено позовні вимоги та зменшено суму боргу, яка підлягає стягненню з відповідачів та становить половину від загального розміру заборгованості, а саме 59 664,00 грн., приймаючи до уваги положення принципу диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог, а також той факт, що розписка, яка підтверджує боргові зобовязання відповідачів знаходиться у позивача [PERSON], доказів повернення заборгованості за договором позики в ході судового розгляду справи відповідачами до суду не надано, суд приходить до висновку, що боргові зобов'язання, визначені у розписці від 10 грудня 2014 року відповідачами не припинені, сума заборгованості за договором позики в загальному розмірі 59 664,00 грн. до теперішнього часу не повернута, тому вказана сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 596 грн. 64 коп. по 298 грн. 32 коп. з кожного.

Outcome: approved