Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради та до своїх рідних братів - [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 1,3322 га на території Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що її мати [PERSON] померла [INFO] р., а батько [PERSON] помер [INFO] р. Дідові позивачки (батькові її батька) - [PERSON] згідно сертифіката серії ІФ 04 № 31-0256 від 01.10.1996 р. на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки належав земельний пай 59,84 умовних кадастрових гектари, що розташовані на території Ясеневопільнівської сільської ради на підставі рішення сесії Ясеневопільнівської сільської ради від 22.06.1995 р. та розпорядження Городенківської районної адміністрації № 16-р від 28.08.1995 р. Дід [PERSON] помер [INFO] р. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІІ ІФ № 0465509 розміром 1,3322 га був виданий 08.08.2002 р., після смерті діда. Позивачка після смерті діда користується земельною ділянкою. Звернувшись до нотаріуса з приводу спадкування земельної ділянки, отримала відмову з посиланням на те, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті діда, так як державний акт виданий після смерті останнього. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, одночасно зазначила, що позов підтримує. Ясеневопільнівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечує щодо задоволення позову. Брати позивачки [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги визнали. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Ясенево-Пільнівською сільською радою 07.08.1977 р., стверджено, що позивачка після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Про те, що дідом позивачки є [PERSON], свідчить повторне свідоцтво про народження батька позивачки серії [NUMBER] - [PERSON], [INFO], видане 03.05.1957 р. Батько позивачки помер [INFO] р. у віці 86 р., що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Дід позивачки - [PERSON] помер [INFO] р. у віці 93 роки в с. Ясенів-Пільний, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. На час смерті діда був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що на підставі рішення Ясеневопільнівської сільської ради від 25.01.1996 р. були затверджені списки на паювання землі в с. Ясенів-Пільний. Серед інших, дід позивачки - [PERSON], отримав земельну частку(пай) розміром 59,84 умовних кадастрових гектарів в СС «Покуття». Сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 № 31-0256, виданим на підставі рішення райдержадміністрації від 28.08.1995 р. № 16-р. та витягом із книги реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю стверджено, що [PERSON] за життя набув права на земельну частку. Згаданий сертифікат містить запис про те, що він підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж земельної ділянки на місцевості. Відповідно до Указів Президента України: від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - земельний пай це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Державний акт на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] розміром 1,3322 га був виданий 08.08.2002 р. на підставі сертифікату. За наявності сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] згідно наведених вище положень чинного законодавства України вправі була би успадкувати цю ділянку навіть без виділу цієї частки на місцевості. Однак, оскільки таке виділення паю з видачею державного акту відбулось, хоч і після смерті [PERSON], то об`єктом спадкування є вже не земельна частка (пай), а земельна ділянка, зазначена у виданому державному акті. Судом встановлено, що після смерті діда позивачка [PERSON] прийняла спадщину, вона користується земельною ділянкою площею 1,3322 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідок Управління земельних ресурсів у Городенківському районі від 16.06.2014 р. № 01817 та 01818 вартість земельних ділянок по державному акту ІІ ІФ № 046509 складає 37035,58 грн. та 3675,49 грн. Статтею 317 ЦК України (2003 р.) встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Передбачених ст. 328 цього ж кодексу підстав неправомірності набуття [PERSON] права власності на земельну частку (пай) [PERSON] судом не встановлено, відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 86, 524, 534, 548,549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328 ЦК України,

Outcome: approved