Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договорами позики від 01.05.2012 з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 53763,25 грн., 3 % річних в розмірі 3753,12 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 01.05.2012 [PERSON] під розписки позичив у неї 1600 доларів США та 3000,00 грн., зобов'язавшись повернути позику до 07.07.2012 та 20.06.2012 відповідно, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. На вимогу кредитора боржник має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Станом на 17.02.2015 сума боргу складає 44680,00, а з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 57516,37 грн. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що він не брав в борг грошові кошти від [PERSON], розписки були написані ним під впливом погроз та не зовсім в адекватному стані, спричиненому сваркою із його колишньою дружиною [PERSON], просив відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно наданих суду оригіналів розписок, копії яких долучені до матеріалів справи, [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 01 травня 2012 року грошові кошти на загальну суму 1600 доларів США та 3000,00 грн.; з яких 1000 доларів США та 3000,00 грн. [PERSON] зобов'язався повернути до 07 липня 2012 року, а 600 доларів США - до 20 червня 2012 року. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача [PERSON], оскільки ним не надано суду жодних належних доказів того, що грошові кошти ним не отримувались від [PERSON], при цьому відповідач підтверджує, що розписки виконані саме ним. Відповідач [PERSON] також не скористався наданим йому відповідно до ст.. 1051 ЦК України правом на оспорювання договору позики на підставі того, що грошовій кошти насправді не були ним одержані від позикодавця. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як визначено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором. Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України). Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав, грошові кошти до теперішнього часу не повернуті. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Позивачем [PERSON] надано розрахунок заборгованості [PERSON] з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, з яким суд не погоджується, оскільки розрахунок проведено із технічною помилкою. Так, станом на 01.07.2015 загальна сума боргу за договорами позики від 01.05.2015 складає 33608,35 грн., що еквівалентно 1600 доларів США, та 3000,00 грн., а всього 36608,35 грн. (офіційний курс гривні щодо долару США згідно розпорядження НБУ станом на 01.07.2012 встановлено 21,005219 грн. за 1 долар США). За період з 20.06.2012 по 17.02.2015, тобто за 972 доби, сума боргу в розмірі 600 доларів США, що еквівалентно 12603,13 грн., збільшилась з урахуванням 3% річних до 13610,02 грн., при цьому до грошових зобов'язань в іноземній валюті індекс інфляції не застосовується. За період з 07.07.2012 по 17.02.2015, тобто за 955 діб, сума боргу в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 21005,22 грн., збільшилась з урахуванням 3% річних до 22654,00 грн., при цьому до грошових зобов'язань в іноземній валюті індекс інфляції не застосовується За період з 07.07.2012 по 17.02.2015, тобто за 955 діб, сума боргу в розмірі 3000,00 збільшилась з урахуванням індексу інфляції та 3% річних до 4105,20 грн. Загальний розмір боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 40369,22 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial