Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON],в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги відповідно до яких просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має стабільний заробіток. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2017 року головуючим суддею визначено суддю Пархоменко І.О. Ухвалою від 28 лютого 2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Строк відрядження судді Пархоменко І.О. закінчився 06.08.2018 року, цивільна справа не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.09.2018 року за № 843 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.09.2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М. Ухвалою від 19 вересня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М. та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статтей 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм право, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством просила суд їх задовольнити, а розгляд справи провести за її відсутності (а.с 48). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, просить слухати справу у його відсутності (а.с. 49). Розглянувши заяви, надані сторонами по справі, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах. Зазначена обставина учасниками справи не оспорювалась та належним чином не спростована, а тому у суду не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання, а отже відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 16 квітня 2008 року, батьками дитини зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з копії довідки № 5533, виданої 10.03.2017 року Комунальним підприємством «Жилкомсервіс», дитина - [PERSON], 2008 року народження, проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Частиною 2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України чітко визначений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Судом встановлено, що відповідач, [PERSON]. має постійне місце роботи та стабільний заробіток, що встановлено згідно заяви від 16.11.2018 року, зареєстрованої за вхідним №5829/18-вх . (а.с. 49). З огляду на вище викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, відповідач надає допомогу, що є недостатньою для її утримання, відповідач має постійне місце роботи та задовільний стан здоров'я, суд приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON], аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 27 листопада 2017 року. Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved