Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жмеринської міської ради Вінницької області, про визначення частки померлого у спільній сумісній власності, мотивуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1999 р., виданого згідно рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 23.12.1999 р. №4030, їй, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира по вул. І.Франка, 90/4 в м. Жмеринка Вінницької області. 08.01.2009 р. її син [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства позивачка є матірю спадкодавця [PERSON], батьком спадкодавця [PERSON] 04.05.2016 р. маючи намір оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріальної контори, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із тим, що частка померлого у спадщині не визначена. Відповідно до інформаційної довідки КП «ВООБТІ» спірна квартира складається з коридору 4-1, кімнати 4-2, кімнати 4-3, кімнати 4-4, санвузла 4-5, кухні 4-6. Загальна площа квартири складає 57,8 кв.м, в тому числі житлова 44,7 кв.м. Через таку невизначеність вона не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визначити, що частка померлого [PERSON] у квартирі по вул. І.Франка, 90/4 в м. Жмеринка Вінницької області становить 1/3. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Судові витрати просила не стягувати із відповідача а залишити за нею. Додатково пояснила, що без визначення частки померлого у судовому порядку не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Спору із [PERSON] у них немає. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки частка померлого у спільному майні не визначена. Батько спадкодавця [PERSON] самостійно звернувся до органів ЗАГСу у 1970 році за отриманням свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON], а тому її прізвище у вказаному свідоцтві вказане з його слів як [PERSON] Відповідач [PERSON] позов визнав не заперечував щодо його задоволення, додатково та на запитання пояснив, що дійсно є співвласником квартири [ADDRESS] без визначення часток. За життя домовленостей щодо розміру частки між ними не було, на даний час спору щодо розміру частки покійного брата 1/3 немає. Представник третьої особи Жмеринської міської ради в судове засідання не зявилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без його участі, таким чином виступивши на боці позивача. (а.с. 27-28) Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору малолітня [PERSON] та [PERSON] проти задоволенні позову не заперечили, пояснили, що спадкодавець батько першої та чоловік другої та вони бажають здійснювати спадкування після його смерті, подали про це відповідну заяву до нотаріальної контори. Спору щодо розміру частки немає, виступили на боці позивача. Суд, заслухавши пояснення позивачка [PERSON], відповідача [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору малолітню [PERSON] та [PERSON], оглянувши позовну заяву, заяву представника третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства від 24.02.1970 р. [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON]. (а.с. 8) Після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], [PERSON] змінила прізвище на «Бутенко» (а.с. 9) На підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради від 23.12.1999 р. (а.с. 10) виконавчим комітетом Жмеринської міської ради було видано свідоцтво від 23.12.1999 р. про право приватної власності на квартиру по вул. І.Франка, 90/4 в м. Жмеринка Вінницької області. Відповідно до даного свідоцтва квартира, що в м. Жмеринка по вул. І.Франка, 90/4 належить позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Право власності зареєстровано в БТІ 28.12.1999 р. за реєстром №5847. 08.01.2009 р. [PERSON] помер. (а.с. 7) Відповідно до інформаційної довідки-характеристики, копії технічного паспорта виготовленого КП «ВООБТІ» 26.02.2016 р. та особового рахунку власниками та зареєстрованими в [INFO] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спірна квартира складається з коридору 4-1, кімнати 4-2, кімнати 4-3, кімнати 4-4, санвузла 4-5, кухні 4-6. (а.с. 11, 12-13) Відомості про самочинні переобладнання квартири відсутні. Згідно довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» №528 від 24.02.2016 р. , особового рахунку [PERSON] проживав та був зареєстрований [INFO] з 24.04.1987 р. по день смерті 08.01.2009 р. (а.с. 15, 14) Нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.05.2016 року №496/02-31 відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири у звязку з невизначеністю частки померлого 08.01.2009 року [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру. (а.с. 16). Відповідно до копії спадкової справи № 146/2009 до майна померлого 08.01.2009 року [PERSON] встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] та у встановлений законом строк звернулась до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Також спадщину після смерті [PERSON] прийняла його малолітня дочка [PERSON], заяву про прийняття спадщину якою подано у встановлений законом строк до нотконтори її матір»ю [PERSON], та які ухвалою суду від 29.06.2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 08.01.2009 р. Домовленості між співвласниками щодо поділу майна не існує. Вимоги про поділ майна до суду не заявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved