Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 10 547 грн. 37 коп. фактично понесених додаткових витрат пов’язаних із лікуванням дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги в частині необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, пов’язаних з лікуванням, підтримали, збільшивши вимоги в частині суми понесених додаткових витрат, просять стягнути з відповідача на користь позивача 12 866 грн. 40 коп. додаткових витрат пов’язаних із лікуванням неповнолітніх дітей сторін по справі. Відповідач та представник відповідача в суді позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що визнають заявлені позовні вимоги [PERSON] на суму приблизно у 3 000 грн., яку і просять стягнути з відповідача на користь позивача, розстрочивши виплати на термін у 10 місяців. В обґрунтування часткового визнання заявлених вимог представник відповідача зазначив, що сума, яка визнається відповідачем є приблизною через відсутність у наданих позивачем доказах підтверджень кількості призначених ліків, які були необхідні для лікування дітей, крім цього, [PERSON] є непрацюючим та зобов’язаний до сплати аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей, що, на думку представника відповідача, має бути враховано судом, при вирішенні заявлених позивачем вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. Із копії свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], встановлено, що їх батьками є сторони по справі. Відповідно до копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2012 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON] – діти проживають із матір’ю, [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON], що вбачається із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2013 року про розірвання шлюбу) та перебувають на утриманні останньої. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.185 СК України – той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов’язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, розмір яких у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Копії виписок із амбулаторних карток [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від 24 червня 2014 року за підписом завідуючого дитячою поліклінікою, надані позивачем, доводять факт наявності систематичних хвороб у дітей сторін по справі, в зв’язку з чим діти проходили обстеження та лікування. У наданих доказах зазначено призначене лікарем лікування. На доведення оплати придбаних ліків відповідно до вказаного вище призначеного лікування [PERSON] надані чеки, згідно із якими у період 2013-2014 років останньою придбано ліків та проведено обстеження дітей на суму 12 866 грн. 40 коп. Враховуючи доведеність оплати позивачем суми додаткових витрат (оскільки ліки, вказані в чеках та термін їх придбання відповідають приписам лікарів, зазначеним у амбулаторних картках дітей), пов’язаних із лікуванням неповнолітніх дітей, суд вважає обґрунтованою позицію позивача щодо необхідності участі відповідача в оплаті таких витрат. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із наведеної норми вбачається, що обов’язок утримувати неповнолітніх дітей це солідарний обов’язок обох батьків. В ході судового розгляду справи суд вважає доведеним факт понесення позивачем, яка є матір’ю неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], витрат, пов’язаних із лікуванням дітей на загальну суму 12 866 грн. 40 коп. Враховуючи обов’язок обох батьків брати участь в утримання неповнолітніх дітей та з огляду на те, що відповідач зобов’язаний сплачувати аліменти на утримання цих дітей та на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження дитини та наданими відповідачем копіями квитанцій про фактичну оплату аліментів на його утримання, суд вважає за необхідне задоволити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідача 1/2 частину понесених [PERSON] додаткових витрат, пов’язаних із лікуванням дітей (судом не приймаються до уваги пояснення представника відповідача стосовно того, що відповідач є непрацевлаштованим, а тому слід розстрочити платежі, на доведення чого надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки тривалість часу, протягом якого відповідач не працевлаштований та той факт, що [PERSON] не перебуває на обліку у службі зайнятості свідчить про те, що ці аргументи є надуманими). Відповідно до ст.88 ЦПК України – стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Факт оплати позивачем судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. підтверджується квитанцією № 07110114. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, підлягають відшкодуванню відповідачем понесені позивачем судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 185 СК України,

Outcome: partial