Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 25 червня 2018 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у розмірі 100 000, доларів США. Також відповідач взяла на себе зобов`язання повернути грошові кошти у строк до 25 червня 2019 р. шляхом передачі [PERSON] повної суми у тій же валюті, або в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день повернення позики. Разом з тим, умови договору не виконані відповідачем, грошові кошти не повернуті. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути на її користь з [PERSON] суму боргу у його гривневому еквіваленті у розмірі 2 6619 000 грн. 00 коп. Провадження у справі було відкрито 11.07.2019 р. т з огляду на положення ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. В судовому засіданні представник відповідача визнав заявлені вимоги частково. Повідомив про те, що договір позики було укладено сторонами, сума обумовлена угодою була передана відповідачу. Разом з тим, на момент розгляду справи, половина боргу у розмірі 50 000,00 доларів США позивачу повернуто. Проте, письмові докази на підтвердження даної обставини відсутні. Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позв підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що 25 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 100 000.00 доларів США, що підтверджується копією договору, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Укладання сторонами договору позики визнається представником відповідача. В судовому засіданні оглянуто примірник договору, який зберігається у [PERSON] . Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, як свідчить п. 3.2. договору, позичальник взяв на себе зобов`язання повернути позику позикодавцеві в доларах США або у гривні сумі, еквівалентній сумі позики станом на день повернення позики у строк до 25 червня 2019 року включно, шляхом сплати повної суми позики. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зазначає, що грошові кошти не були повернуті позикодавцем у строк визначений договором, а тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В свою чергу представник відповідача зазначає, що станом на день розгляду справи половина суми боргу, а саме 50 000,00 доларів США повернуто позивачу. Приймаючи рішення по суті спору, суд має наголосити на наступному. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача повідомив в судовому засіданні, що на підтвердження повернення частини боргу, боржник не отримав від позикодавця письмового підтвердження даної обставини. Доказами, в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПУК України, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. Вищенаведене унеможливлює покладення в основу рішення твердження представника відповідача щодо повернення частини боргу. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики. За розрахунком позивача, який було перевірено під час надання оцінки доказам, сума боргу у національній валюті України (гривні) становить 2 619 000,00 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved