Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 27 липня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. Позивач подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, а у випадку неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 06 липня 2015 року та 27 липня 2015 року, у вказані судові засідання не зявився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. Тому, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, а розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та у порядку частини пятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. У своєму позові позивач вказувала на те, що вона та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] та [PERSON], які є неповнолітніми, а відповідач у добровільному порядку аліментів на їх утримання не сплачує. Суд на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON], народився 17 грудня 2011 року, про що 12 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис та видано свідоцтво про народження (а.с.6). При цьому, відповідно до записів у свідоцтві, його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], народився 14 липня 2013 року, про що 24 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис та видано свідоцтво про народження (а.с.7,10). При цьому, відповідно до записів у свідоцтві, його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Діти, [PERSON] та [PERSON], проживають із матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач, у добровільному порядку, аліменти на утримання дітей не платить (а.с.2-4,9,10). Із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] виникли сімейні правовідносини, в межах яких між ними, як батьками малолітніх дітей, виник спір щодо утримання їх дітей батьком. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Частина перша та друга статті 51 Конституції України гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною шостою статті 7 та частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини. При цьому, статті 180 та 181 Сімейного кодексу України, встановлюють обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю, тобто на вибір між батьками. А частина перша статті 15 Сімейного кодексу України закріплює, що сімейні обовязки є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Отже, в силу наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як батьком дітей свого обовязку з їх утримання до досягнення ними повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право позивача, як матері, на рівність обовязків між жінкою та чоловіком щодо дітей. А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня предявлення позову. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 Сімейного кодексу України). Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому стягнення аліментів, в силу положень частини першої статті 191 та частини другої статті 183 Сімейного кодексу України слід почати з 22 травня 2015 (як дати звернення до суду) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував положення частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, та те що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували незадовільний стан здоровя дитини чи відповідача, перебування чи необхідність перебування відповідача на стаціонарному лікуванні, наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів чи призначення його розміру у твердій сумі. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії виходячи з положень статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік складає 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок, тому в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави, у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved