Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2015 року помер її брат [PERSON] Віссаріон Аврелович. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Станівці по вул. Молодіжній, 21 Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] спадщину не прийняла і на неї не претендує. [PERSON] значиться зареєстрованим у вказаному вище господарстві. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищенаведеного позивач визнати право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільська рада направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглядати у її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11.05.1955 року народився [PERSON] Віссаріон Аврелович, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯК № 250666. Згідно свідоцтва про народження, серії І-МИ № 080732, 01 липня 1941 року народилася [PERSON] Філічія Аурелівна, і її батьками значаться - [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 000469, вбачається, що [PERSON] Віссаріон Аврелович та [PERSON] 15 квітня 2005 році зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-МИ № 154868, [PERSON] Віссаріон Аврелович, помер 30 жовтня 2015 року в м. Чернівці. До складу спадкового майна входить, нерухоме майно, що розташоване за адресою по вул. Молодіжній, 21 в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області до складу якого входить:житловий будинок літ. «А», загальною площею 52,1 кв.м. в тому числі житлової площі 16,5 кв.м., веранда літ. «А1», ґанок літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», ґанок літ. «д», літня кухня літ. «Е», ґанок літ. «е», сарай літ. «Є», погріб літ. «Ж», колодязь №1, ворота №2, огорожа №3, вимощення № І, загальною вартістю 94\~333 (девяносто чотири тисячі триста тридцять три) гривні. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №360 від 17.05.2016 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані в домоволодінні за адресою: вул. Молодіжній, 21 в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області побудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Згідно даних архівного фонду виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за 1991-1995 р.р. існують відомості про те, що в господарстві по вул. Молодіжній, 21 в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області головою є [PERSON] Віссаріон Аврелович, [INFO], членом даного господарства є його внук [PERSON]. Суспільна група даного господарства визначена, як колгоспна. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з'ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір є помилковим. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові № № 6-145цс13 від 15 січня 2014 року, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Разом з тим, судом встановлено, що голова господарства [PERSON] Віссаріон Аурелович не працював у колгоспі та відповідно не міг бути членом колгоспу, що підтверджується копією його трудової книжки. Третя особа [PERSON] станом на 1991 рік убув безробітним, що підтверджується записом в по господарські книзі. Відповідно до п. 20 вказівок № 5-24/26 за 1985 рік передбачалося, що суспільна група господарства записувалася станом на 1 січня 1 липня відповідного року. А тому, суд приходить до висновку, що станом на 1991 року господарство не мало статусу колгоспного двору, так як [PERSON] Вісаріон Аврелович не працював в колгоспі та не був членом колгоспу. З огляду на це третя особа [PERSON] не може мсати частку у спадковому майні, як член колгоспного двору. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконала так, як у передбачений законом строк подала заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №37/2016 щодо майна померлого [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №295/02-31 від 16.05.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно так, як ним не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved