Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22 січня 2021 року позивачем отримано від приватного виконавця Чупис Тетяни Петрівни матеріали постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 64180850 від 18 січня 2021 року про примусове виконання виконавчого напису № 92327 від 16 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Фінансова компанія «Паріс» боргу в сумі 21 905 гривень 52 копійки. Виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, за відсутності документів, які підтверджують наявність у позивача заборгованості за кредитним договором № 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач та представник позивача - адвокат Мисан В.М. в судове засідання не з`явився, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його та представника участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; про причини своєї неявки суду не повідомив. Наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 25 лютого 2021 року №58/09, нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича припинено з 25 лютого 2021 року. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України»; відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. До позовної заяви позивачем надано копію адвокатського запиту від 26 січня 2021 року з доказами його направлення ПАТ «Дельта Банк» рекомендованим листом та доказами про його отримання ПАТ «Дельта Банк» 28 січня 2021 року. Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року № 727/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року № 1, Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я Горай О.С. , анульовано на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства про вчиненні ним нотаріальних дій. Представником позивача направлено до 26 квітня 2021 року адвокатський запит на адресу Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький). Згідно відповіді Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) № 3038/21/6-4/2021/5925 від 07 травня 2021 року, 18 лютого 2021 року відбулось засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, на якому було встановлено наявність підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року на ім`я Горай Олега Станіславовича , на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року №727/5, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за №8679 на ім`я Горай Олега Станіславовича , - анульовано. Згідно Наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 25 лютого 2021 року №58/09, нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича припинено з 25 лютого 2021 року. Відповідно до п.п. 3.8 пункту 3 Наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 25 лютого 2021 року №58/09 Горай О.С. було зобов`язано в місячний строк передати до Житомирського обласного державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса. 12 березня 2021 року за вх. №61 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла ухвала Житомирського окружного адміністративного суду (про забезпечення позову) від 11 березня 2021 року по справі №240/3523/21, якою зупинено дію Наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №37/09 від 03 лютого 2021 року «Про зупинення приватної нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича»; зупинено дію наказу Міністерства юстиції України №727/5 від 24 лютого 2021 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за 8679 на ім`я Горай Олега Станіславовича »; зупинено дію Наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №58/09 від 25 лютого 2021 року «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича ». Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду №240/3523/21 від 11 березня 2021 року Міністерством юстиції України оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Згідно повідомлення Житомирського обласного державного нотаріального архіву, документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса громадянином Горай О.С. до нотаріального архіву не передані. Враховуючи викладене,ухвалою Соснівського арйонногос уду м. Черкаси від 14 червня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів; зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк надати оригінали кредитної справи № 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року, в тому числі докази переходу прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» за кредитним договором № 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельтабанк» та [PERSON] ; зобов`язано Центрально - Західне міжрегіональне управління юстиції повідомити, чи передані до Житомирського обласного державного нотаріального архіву архівні справи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича; зобов`язано Центрально - Західне міжрегіональне управління юстиції надати належним чином засвідчену копію рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року № 1 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я Горай Олега Станіславовича . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2021 року задоволено клопотання позивача по витребування доказів від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Центрально - Західного міжрегіонального управління юстиції ; Житомирського обласного державного нотаріального архіву. Згідно листа Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 13 вересня 2021 року за вих. № 2677 та листа Центрально - зхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 07 вересня 2021 року за вих. № 9547-2021/11.2-16/9812-2021/11.2, документи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до нотаріального архіву не передавались. 16 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 92327, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2230/к від 23 квітня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», заборгованості за кредитним договором 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року в сумі 21905 гривень 52 копійки за період з 23 квітня 202 року по 23 квітня 2020 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в сумі 13 972 гривні 14 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 6 308 гривень 38 копійок; строкова заборгованість за штрафами і пенями в сумі 1 125 гривень 00 копійок; плата за вчинення виконавчого напису в сумі 500 гривень 00 копійок. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області відкрито виконавче провадження ВП 64180850 від 18 січня 2021 року про примусове виконання виконавчого напису № 92327, виданого 16 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з боржника - [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Паріс» заборгованості в розмірі 21905 гривень 52 копійки. 18 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. у виконавчому провадженні ВП № 64180850 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на руках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 24596 гривень 07 копійок. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Згідно ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16-ц зазначено наступне: «За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 295/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, (надалі по тексту - «Порядок»), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява в якій зазначаються: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та(або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно, пп. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі по тексту - «Перелік»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17.» Стягувач звернувся з заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 23 квітня 2020 по 23 квітня 2020 року, тобто за один день, при цьому, виконавчий напис не містить детального розрахунку заборгованості (періоди нарахування, суми нарахування, суми погашеного кредиту). Нотаріусом не перевірено документи, що підтверджують наявність не погашеної заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, її розмір та безспірність. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 13 січня 2012 року [PERSON] був підписаний договір № 011-23000-130112 на відкриття поточного рахунку в ПАТ «Дельта Банк» з використанням платіжної картки та обслуговування кредитної картки, на виконання умов якого позивачем були отримані грошові кошти (встановлено кредитний ліміт) в сумі 5000 гривень. 24 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» був укладено кредитний договір № 500451854, відповідного до умов якого, позивачу було надано грошові кошти в сумі 15290 гривень для перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] погашення заборгованості за договором № 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». Станом на 20 лютого 2015 року [PERSON] зобов`язання за договором № 011-23000-130112 від 13 січня 2012 року виконані, що підтверджується квитанціями: № 21145584 від 21 березня 2013 року в сумі 5000 гривень, № 22864640 від 27 травня 2013 року на суму 390 гривень, № 28877623 від 23 листопада 2013 року на суму 1330 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, «на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунок понесених судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 13, 15, 16, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, згідно ст.ст. 1, 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: partial