Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який уточнювала посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], трактора ЮМЗ-6 д.н. [NUMBER] що належали спадкодавцю на праві власності. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Правовстановлюючі документи на вказане майно залишились у [PERSON], яка їх втратила. Позивач є інвалідом, тому має право на обов'язкову частку в спадщині. Нотаріус та реєстраційна служба відмовляють їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відсутністю рішення суду про визнання права власності. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відповідач спочатку не надавала оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, потім пояснила, що втратила їх, не визнає її право на обов'язкову частку як інваліда, не дає їй можливості стати власником своєї частки майна та користуватись і розпоряджатись цим майно. Вона із сестрами хоронила батька, замовляла кафе, несла інші витрати на поховання. Батьку стало погано в лісі під час заготівлі деревини, його доставили до лікарні та він помер. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що саме на неї складено заповіт, батько відповідачів, тобто її сестер, не любив так як вони при розділі майна з матір'ю виступили на стороні матері. Всі правовстановлюючі документи на спадкове майно нею втрачені, тому вона їх надати не може. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов визнали, вважають що [PERSON] має право на частку в спадщині. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її тітка - [PERSON] в жовтні 2013 року повідомила їй, що втратила всі документи на будинок та трактор. З померлим дідом всі спілкувались, дід час від часу жив з різними жінками. Вислухавши пояснення сторін, та свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м.Коростені помер [PERSON], батько позивача та відповідачів. [PERSON] 10.12.1998 року склав заповіт, яким заповідав [PERSON] майно власником якого був, а саме: житлового будинку [ADDRESS], трактор ЮМЗ-6 д.н. [NUMBER]. [PERSON] мав правовстановлюючі документи на вказане майно, майно було зареєстроване у відповідних державних органах. Станом на 28.11.2009 року [PERSON] мала третю групу інвалідності загального захворювання, час настання інвалідності 04.05.2007р. Коростенська районна державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 509/2012. Із спадкової справи слідує, що із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] Гр-кам [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на легковий автомобіль, зернозбиральний комбайн в ? частці кожній. Також нотаріус письмово відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно БТІ. Свідоцтва про право на спадщину не видавались і відповідачам, які також звернулись із заявами про прийняття спадщини. Реєстраційна служба Коростенського міськрайуправління юстиції письмово відмовила [PERSON] у видачі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно або дублікату на підставі договору дарування в зв'язку з обов'язком саме БТІ видавати такі дублікати. 11.11.2010 року Коростенським міськрайонним судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в усуненні від права на спадкування за необґрунтованістю позовних вимог. 16.04.2013 року Коростенським міськрайонний судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування в зв'язку з можливістю одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст.1241 ч.1 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач на час відкриття спадщини була повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. Позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги. Кожному з позивачів і відповідачів у разі спадкування за законом належала б ? частка. Таким чином обов'язкова частка [PERSON] становить 1/8. Враховуючи вищеназвані рішення судів, пояснення сторін та свідка підстави для зменшення розміру обов'язкової частки відсутні. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайногово або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Враховуючи позовні вимоги, частина майна, яка неохоплена заповітом не є предметом даного спору. Частина майна не охопленого заповітом вже успадкована сторонами. У п.7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надається інформація про захист права на обов'язкову частку в спадщині, яка може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог про визнання права на обов'язкову частку в спадщині (ст. 1241 ЦК України). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268 - 1269 ЦК України. Право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов'язкову частку в спадщині, не вимагається. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на обов'язкову частку в спадщині зазначена відмова може бути оскаржена до суду в порядку позовного провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення обов'язкової частки в спадщині підлягає задоволенню. Позовна вимога про визнання права власності на вказану обов'язкову частку в майні задоволенню не підлягає, так як правовстановлюючі документи за життя спадкодавця на спадкове майно отримувались особисто, майно реєструвалось, тому враховуючи підтверджений [PERSON] факт втрати правовстановлюючих документів у позивача в ході реалізації своїх спадкових прав є можливість застосувати процедури, які застосовуються при втраті документів.

Outcome: partial