Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 29 грудня 1973 року Пролетарським відділом РАГС м. Москви, актовий запис № 2130. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відносини з відповідачем не підтримує з 1980 року, сімейне життя не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями, та його відбуванням покарання у місцях позбавлення волі. З 1984 року позивачка взагалі не підтримувала зв'язок з відповідачем. Фактично сім'я розпалася остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім'ї не можливо і не є доцільним. Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні, яке проводилось у режимі відеоконференції, позивачка підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений через оголошення про виклик до суду, яке опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 29 грудня 1973 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Пролетарським відділом РАГС м. Москви, зроблено актовий запис № 2130. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім'я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved