Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрували 03.10.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського районного управління юстиції, актовий запис № 96. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], які на даний час проживають разом нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. На даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми власному житловому будинку, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, працює в Надвірнянському ОУ ПФУ Івано-Франківській області, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх потребами не цікавиться. Відповідач неофіційно працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей. В судове засідання позивач подала заяву про зміну позовних вимог, згідно якої у звязку з тим, що відповідач офіційно працює в ТОВ «Електросвіт», просить стягувати з нього аліменти в частці від доходу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача у зміненому розмірі підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог, просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітній дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги у зміненому розмірі визнали повністю, не заперечили проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку та судових витрат. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрували 03.10.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського районного управління юстиції, актовий запис № 96 (а.с. 3). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON] [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 4-5). З акту обстеження матеріально-побутових умови сімї, складеного депутатом Назавізівської сільської ради, та довідки про склад сімї № 459 від 27.04.2018 р., виданої Назавизівською сільською радою вбачається, що позивач на даний час проживає разом з неповнолітніми дітьми власному житловому будинку, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, працює в Надвірнянському ОУ ПФУ Івано-Франківській області, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним (а.с. 6-7). Відповідач офіційно працює в ТзОВ «Електросвіт з 01.05.2018 р. на посаді електромнтажника силових мереж та устаткування, з чого має стабільний регулярний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с. 25). Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, який має постійне місце праці, є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 500 грн. витрат на\~професійну правничу\~допомогу в\~користь позивача\~згідно квитанції\~№ 19/2018\~від 13.08.2018\~р.\~(а.с.\~37),\~та704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved