overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до Вовчоцької сільської ради Немирівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши в позовній заяві, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в с. Довжок Немирівського району Вінницької області. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована по [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON] дружина померлого спадкодавця та діти [PERSON], [PERSON], являються спадкоємцями за законом. Інших спадкоємців не має. [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті батька не приймали і на неї не претендуют, що підтверджується їх заявами. Після смерті спадкодавця позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину , на її зберіганні знаходиться технічний паспорт на житловий будинок. Восени 2013 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Їй було роз*язнено нотаріусом, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України не подав заяву про тїї прийняття він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки шестимісячний строк для подання заяви закінчився, то вона змушена звертатись в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк вона пропустила, тому що не знала про зміну в цивільному законодавстві, тому просить її позов задовольни. Сторони в судове засідання не з*явилися, про що подаи письмову заяву, позовні вимоги позивач підтримує,відповідач визнає повністю, просять позов задовільнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцем за законом, однак не подала у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність, тому суд визнає поважною причину пропуску строку для подання заяви. Дані правовідносини регулюються ч. 3 ст. 1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, її необхідно визначити додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори. На підставі ст.1272 ч.3 ЦК України, ст.ст.10,60,208,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс» про стягнення сум заробітної плати, які не були одержані спадкодавцем, посилаючись на те, що її чоловік - [PERSON] працював у відповідача стрільцем-пожежником. [INFO] року він помер. На день смерті [PERSON] йому не виплачено заробітну плату в розмірі 7 075 грн. 44 коп. Згідно діючого законодавства відповідач зобов'язаний заробітну плату, яка належала спадкодавцеві, але не була одержана ним за життя, передати членам його сім»ї. Позивачка являється єдиним спадкоємцем майна померлого, оскільки їх сини - [PERSON] та [PERSON], відмовились від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька. Однак, на неодноразові звернення, ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс» добровільно провести виплату не бажає. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Представник ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс» в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечив. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив [PERSON] працював у Тернопільському обласному комунальному підприємстві «Фірма Тернопільавіаавтотранс» стрільцем-пожежником. [INFO] року [PERSON] помер (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 05.10.2013 року Відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції). Згідно Довідки №1-205 від 24.12.2014 р., виданої ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс», нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON], станом на 01.07.2013 року, складає 7 075,44 грн. Відповідач, в порушення вимог ст.115 КЗпП України, не виплачував працівнику [PERSON], в установлені законом строки, в повній мірі заробітну плату, у зв»язку з чим, утворилася заборгованість по заробітній платі, яка, до сьогодні, залишається не виплаченою. Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у Зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім»ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Як вбачається із інформації №1229/01-16 від 29.04.2014 р., Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, [PERSON] є єдиною спадкоємицею усього майна, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки сини померлого - [PERSON] та [PERSON], відмовилися від спадкового майна, яке залишилось після смерті їх батька. Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення, шляхом стягнення з ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс» в користь [PERSON] 7 075 грн. 44 коп. заборгованості по заробітній платі її померлого чоловіка. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, слід стягнути з ТОКП «Фірма Тернопільавіаавтотранс» в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.11.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області за актовим записом № 126, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити на її вихованні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву від 13.01.2014 року (а.с. 16), якою просила позов розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву від 13.01.2014 року (а.с. 15), якою позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечив, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2007 р. (а.с. 8). У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2008 р. (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, подружжя шлюбні відносини не підтримують, позивач хоче розірвати шлюб, відповідач не заперечує. Із викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Зважаючи на вимогу позивача та з метою недопущення порушення прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд залишає [PERSON], [INFO], проживати разом з матір'ю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.02.2012 року з відповідачем зареєструвала шлюб. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання дитини. У зв'язку з цим, що відповідач працює у ПАТ «Коржівський СГДК», [PERSON] просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в частці від заробітку (доходу) та стягнути витрати на правову допомогу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із слідуючого: 27.02.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2. В шлюбі у сторін народилась одна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки №647 від 23.07.2014 року, виданої Завадівською сільською радою Монастириського району, дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою [PERSON] Із справи вбачається, що способу виконання обов'язку утримувати дитину позивачка та відповідач не визначили, батько в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Статтею 183 СК України передбачено, що рішенням суду розмір аліментів може визначатись у частці від заробітку. Беручи до уваги те, що відповідач працює у ПАТ «Коржівський СГДК» (довідка №144 від 22.08.2014 року, видана ПАТ «Коржівський СГДК») та має регулярний дохід, аліменти на утримання дитини слід стягувати згідно рішення суду у частці від його заробітку(доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір та 400 грн. понесених та документально підтверджених позивачем витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Межигорецької сільради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. За життя батько склав заповіт, яким житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. заповів позивачу. Після смерті батька прийняв спадщину, оскільки на час смерті батька проживав разом з таким. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину в Галицькій нотаріальній конторі на будинок є відсутність правовстановлюючих документів. З огляду на наведене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за собою право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнали. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач Межигорецька сільрада Галицького р-ну Івано-Франківської обл. в судове засідання представника не скерувала. Сільським головою скеровано заяву про розгляд справи у відсутності такого та про визнання позову. Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина. До маси спадкового майна, що належало спадкодавцю входить, зокрема, житловий будинок по вул. [ADDRESS]. з господарськими спорудами: літною кухнею, двома сараями, стодолою, воротами, огорожею. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя померлий залишив заповіт, яким житловий будинок по [ADDRESS]. з господарськими спорудами заповів позивачу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з таким. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок по вул. [ADDRESS]. з господарськими спорудами: літною кухнею, двома сараями, стодолою, воротами, огорожею. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON]про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON]позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Знаючи, що у її матері у власності перебуває 1/3 частка квартири [ADDRESS], вклад у банку та земельна ділянка площею 0,0623 га. для ведення садівництва, вона не могла звернутися до нотаріауса із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що не могла знайти за адресою місця проживання матері оригінали документів на спадкове майно. В грудні 2015 року, перебираючи газети в квартирі, в якій проживала мати, вона виявила оригінали документів на квартиру та земельну ділянку. Після того, вона звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак нотаріус вказав, що строк для прийняття спадщини був пропущений та порекомендував звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] просить визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він є рідним братом [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказав, що не заперечує проти визначення [PERSON] додаткового строку тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка доглядала за померлою [PERSON] до моменту смерті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказала, що не заперечує проти визначення [PERSON] додаткового строку тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка доглядала за померлою [PERSON] до моменту смерті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2015 року. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1997 року підтверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яке видане 24.12.1999 року підтверджується, що у власності [PERSON] перебуває 1/3 частка квартири. Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.11.2009 року підтверджується, що у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0623 га. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачка з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідачі не заперечують щодо визначення для [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне проживання та шлюбні стосунки між сторонами припинено; примирення, подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб, від шлюбу є неповнолітній син, спору про його місце проживання немає. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення категорично не погоджується. Відповідач також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Перевіривши законність визнання позову та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 24.12.1999 року було укладено шлюб, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони окремо не проживають, однак подружніх стосунків не підтримують, на примирення не погоджуються та спільно бажають розірвати шлюб, спору з приводу місця проживання дитини не існує. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121,80 грн.

Outcome: approved