Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємо порозуміння. Втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року суду надано строк для примирення в три місяці. Позивач у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі Відповідач у судове засідання 06.01.2021 року не з`явився, про день та час розгляду справи Повідомлений належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 33). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву у порядку ст. 178 ЦПК України не надано. Причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 23.09.2020 року відповідач позов не визнав та просив надати строк для примирення. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 10 серпня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1342 (а.с. 5). Сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved