Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], де треті особи - орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, Тячівський районний відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту для дитини та виїзду дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 25 жовтня 2007 року та даний шлюб між ними розірвано згідно рішення Тячівського районного суду від 07.11.2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, аліменти не сплачує. Добровільної згоди на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини відповідач також не надає. В даний час вона має можливість поїхати з дитиною за межі кордону для відпочинку та оздоровлення дитини, однак відсутність згоди відповідача перешкоджає у виготовленні документів для виїзду сина за кордон. При зверненні у Тячівський РВ ГУДМС в Закарпатській області їй було відмовлено у виготовленні проїзних документів синові із за відсутності згоди батька. Отримати згоду від батька дитини вона на даний час можливості не має. Просить суд надати їй дозвіл без згоди батька [PERSON] виготовити проїзні документи для виїзду за кордон до досягнення сином 16-ти річного віку та надати дозвіл на виїзд з нею за кордон неповнолітньому [PERSON], [INFO] на період до досягнення сином 16-тирічного віку. Відповідач [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що аргументів, які навела позивачка в позовній заяві для виїзду дитини за кордон недостатньо, зокрема не вказано правову підставі для виїзду за кордон, не вказано в яку країну та на який термін збирається виїхати позивачка з дитиною за кордон та коли хоче повернути дитину додому, яка мета виїзду, тобто викладене в позовній заяві не відповідає дійсності і не підтверджено ніякими доказами про те, що є необхідність у виїзді дитини. Позивачка не виклала жодної обставини, якою вона обґрунтовує свої вимоги і не надає ніякої гарантії про те, що вона поверне дитину додому, а не вивезе її на батьківщину того чоловіка, з яким зустрічається та з яким проживає у даний час. Відповідач зазначив, що позовні вимоги викладені на підставі власних емоцій, а згідно доданої ним довідки з Лазівської амбулаторії їх з позивачкою спільна дитина повністю здорова і не потребує санаторно-курортного лікування. Позивачка [PERSON] уже два роки працює в Росії і в перший рік жодного разу не була вдома, а тому відповідно своїх материнських обов'язків не виконувала, дитина проживала у нього вдома, де є зареєстрованою. В даний час дитина проживає з її батьками в [ADDRESS]. Таким чином, позивачка уже два роки вихованням сина не займається, частково вихованням сина він займається, частково його батьки та батьки позивачки. Також відповідач зазначив, що в нього є побоювання, що позивачка хоче відвести сина в Москву і там залишитися, а потім відвести дитину у невідомому для нього напрямку. Що стосується матеріальної допомоги, то він постійно купляє дитині одяг, продукти харчування, іграшки та подарунки. Він та його батьки кожний день возили дитину в м. Тячів у дитячий садок, а також зараз інколи возять дитину в школу та щодня забирають з школи, ведуть контроль за його навчанням та вихованням і приймають в цьому безпосередню участь. Що стосується аліментів, то на час подачі позовної заяви у нього була невелика заборгованість по їх сплаті, але позивачка працює в Москві і їх не отримує, а мати позивачки відмовляється отримувати від нього кошти на утримання дитини. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.32-33). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації області в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівського РВ ГУ ДМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться [PERSON] і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки [PERSON], яка є його матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітнього [PERSON], рішеннями Тячівського районного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2013 року та від 7 листопада 2012 року, якими шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] (а.с.4, 6). Довідкою Тячівського районного відділу державної виконавчої служби №941 від 16.03.2017 року стверджується, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року згідно з виконавчим листом №2/307/1687/13 від 25.10.2013 року, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області (а.с.7). Згідно листа Тячівського районного відділу державної виконавчої служби №940 від 16.03.2017 року та розрахунку заборгованості на виконанні у Тячівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/307/1687/13 від 25.10.2013 року, виданого Тячівським районним судом, згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 650 гривень щомісячно, починаючи з 17.09.2013 року і до його повноліття. Станом на 16.03.2017 року за боржником рахується заборгованість у розмірі 27950 гривень (а.с.8, 9). В листі Тячівської міської ради №59 від 03.05.2017 року зазначено, що на даний час [PERSON] знаходиться за межами області, за час її відсутності вихованням її малолітнього сина займається бабуся [PERSON] та [PERSON] в якої він знаходиться у вихідні дні. Станом на 01.04.2017 року зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO], - [ADDRESS] (а.с.35). Згідно сплачених в ПАТ «Укрпошта» квитанцій на загальну суму 17872,8 гривень, підтверджується часткова сплата відповідачем [PERSON] аліментів в користь позиваки [PERSON] (а.с.36). Довідками комунального закладу «Лазівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 3 травня 2017 року стверджується, що неповнолітній [PERSON] здоровий і санаторно-курортного лікування не потребує, на диспансерному обліку не знаходиться (а.с.37, 38). Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 29 березня 2017 року №104 вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення дитячого закордонного паспорту для малолітнього [PERSON], [INFO] та на тимчасові виїзди хлопчика за кордон на відпочинок та оздоровлення, в період шкільних канікул без згоди батька [PERSON], мешканця [ADDRESS]. (а.с.25). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони допомагали виховувати неповнолітнього [PERSON]. Останні два роки дитина проживала з ними. Вони мають можливість відвезти дитину відпочивати на море в Україні. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітнього відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батьком дитини [PERSON] та його представником [PERSON] не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон та виготовлення йому закордонного паспорту для дитини, позивачкою в судовому засіданні доведено, що вона має намір повезти неповнолітнього сина [PERSON] в період літніх канікул в 2017 році на відпочинок за кордон, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, України, та дозволити на тимчасові виїзди за кордон [PERSON], [INFO], уродженця с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, в період літніх канікул - з 1 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року включно, у супроводі матері [PERSON], [INFO], уродженки с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, України, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial