Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1068. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . В останні роки між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя, та ведення спільного господарства. Також подружжя втратило почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Шлюбні відносини припинені з вересня 2020 року та з цього часу сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1068 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31 серпня 2013 року). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2014 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31 серпня 2013 року, після державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання просила залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, проте в тексті позовної заяви мається клопотання позивача про не стягнення судового збору з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved