Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків за вкладом та інфляційних витрат. Вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі\~ відділення № 70 укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Нові гроші» № 300131/135465/3-14 в національній валюті строком на 3 місяці.\~ За умовами вказаного договору, позивач розмістила вклад в національній валюті в сумі 30000 гривень на вкладний рахунок № 2630.9.182243.005, відкритий відповідачем, строком до 20.02.2015 року на умовах процентної ставки на суму вкладу 25 % річних. Позивач вказує, що здійснила перерахунок коштів, що становлять суму вкладу\~на рахунок, відкритий банком у день укладення договору. 20.02.2015 року сплив строк розміщення\~ вкладу, проте її вимоги щодо повернення банком суми вкладу та процентів за вкладом не виконані. З посиланням на норми ст. ст. 1058, 1060 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача кошти за вкладом в сумі 30000 гривень, відсотки за вкладом в сумі 945,20 гривень та інфляційні втрати за несвоєчасну виплату грошового зобовязання відповідно до встановленого індексу інфляції\~в сумі 3240 гривень, а також судові витрати в справі. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч завчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (судових повісток).\~Заперечення на позов та заяви про розгляд справи у відсутності представника відповідача суду не подав.\~ Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі договору - заяви № 300131/135465/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, укладеного 20 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі\~ відділення № 70 та [PERSON], остання розмістила грошові кошти в національній валюті в сумі 30000 гривень строком на 3 місяці до 20 лютого 2015 року на вкладний рахунок № 2630.9.182243.005, відкритий відповідачем. За умовами даного договору процентна ставки на суму вкладу складала 25% річних. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.\~ Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.\~ Пунктами 4 та 7 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ст. 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. п. 1, 14 ч.3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що депозит - це банківська послуга, а учасниками ринку фінансових послуг є, зокрема, споживачі фінансових послуг. Відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особо, є публічним договором. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).\~ В ході розгляду справи встановлено, що позивач 02.03.2015 року звернулась до Банку з вимогою про повернення їй коштів за договором банківського вкладу по закінченню строку дії договору, однак кошти позивачу повернуті не були. Відповідно до ч. 1\~ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.\~ Частиною 5\~\~ст. 1061 ЦК України\~передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою правління НБУ № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В звязку з небажанням продовжувати на новий строк депозитний договір позивач 02 березня 2015 року письмово повідомила про це ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та вимагала повернення в день закінчення договору суми строкового вкладу та нарахованих процентів згідно умов договору, на яку відповіді так і не отримала. До даного часу відповідачем вклад та нараховані відсотки позивачці не повернуто, доказів про повернення [PERSON] суми вкладу та нарахованих відсотків відповідачем суду не надано. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що між позивачем та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про строковий банківський вклад, який відповідає вимогам ст.ст. 1058-1060 ЦК України, позивачем внесено вклад в сумі 30000 гривень, дану суму вкладу позивач 02.03.2015 року просила повернути їй разом з нарахованими процентами, однак відповідачем ця вимога виконана не була, а тому за договором-заявою № 300131/135465/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валютівід 20 листопада 2014 року з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 30000 гривень та нараховані проценти за період з 21.02.2015 року по 07.04.2015 рік за 46 днів в сумі 945,20 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Оскільки строк виконання договору сторонами було обумовлено до 20 лютого 2015 року, починаючи з 21.02.2014 року, у позивача настає право на відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. В поданій позовній заяві позивач просить стягнути інфляцію за період з 01.03.2015 року по 01.04.20145 рік. Індекс інфляції за 2015 рік складає: березень 2015 року 110,8 %. Інфляційні витрати судом обраховано виходячи з наступного: березень 2015 року (30000 х 110,8 %) 30000 = 3240 гривень. Таким чином, інфляційні втрати складають 3240 гривень, які в силу ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 300 гривень,виходячи з оспорюваної суми, які в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача. Крім того, виходячи з стягнутої з відповідача суми за вкладом, відсотками по вкладу та інфляційними витратами, суд вважає за необхідне достягнути з відповідача в користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 41,85 гривень.

Outcome: approved