Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500грн., починаючи з 17 серпня 2020 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . З 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Проте, на даний час сторони проживають окремо та припинили фактичні шлюбні відносини. Син проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Також в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Проте, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Дослідивши заяви сторін, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони з 13 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, син знаходяться на повному утриманні позивача, а відповідач участі у вихованні та утриманні [PERSON] не приймає. Зазначене не було спростовано відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Враховуючи розмір стягуваних аліментів визначений позивачем в сумі 1500грн, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а також те, що відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 840,80 грн. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved