Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом (а.с.3-5), який було змінено під час судового розгляду (а.с.39-41). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали вимоги в редакції заяви від 03.02.2014 р. (а.с.39-41), просять розірвати попередній договір, укладений між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] 16.08.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2412, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 291560 грн., що еквівалентно 37000 дол. США за курсом Національного банку України на день укладання попереднього договору, та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2915,60 грн. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на ті обставини, що відповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] зобовязалась продати, а [PERSON] зобовязалась купити кафе-бар, який на день укладання попереднього договору перебував під забороною відчуження на підставі іпотечного договору; що згідно п.2 договору позивач передала [PERSON] аванс у розмірі 37000 дол. США; що основний договір повинен був укладений не пізніше 16.08.2011 р. після погашення кредиту і зняття заборони відчуження, однак сума заборгованості перед банком виявилась більша, ніж вартість кафе-бару у 2370000 грн., в звязку з чим укладання договору купівлі-продажу виявилось неможливим. Відповідачі неодноразово до суду не зявились, письмові пояснення та докази не надали. Представник відповідачів [PERSON], діючий на підставі довіреностей (а.с.15, 19), позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що із-за відсутності повного розрахунку за кафе-бар не був погашений кредит і не була знята заборона відчуження майна; що позивач зобовязалась розрахуватись за обєкт продажу до укладення та підписання договорів купівлі-продажу 16.08.2011 р.; що відносно земельної ділянки, на якій розташовано кафе, було укладено договір оренди, строк дії якого було продовжено. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. 16.08.2010 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір (а.с.6-7). Із п.1 цього договору слідує, що [PERSON] зобовязалась продати [PERSON], а [PERSON] зобовязалась купити у [PERSON] кафе-бар загальною площею 315 кв.м, що розташований за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Пляжна, 31 (колишня вул.Паркова, 19-л); що [PERSON] зобовязалась укласти договір оренди земельної ділянки; що на день укладання цього договору вказаний кафе-бар перебував під забороною відчуження, накладеною на підставі іпотечного договору як забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11186170000 від 19.07.2007 р.; що договір купівлі-продажу має бути укладений сторонами та нотаріально посвідчений не пізніше 16.08.2011 р. за 2730000 грн., що еквівалентно 350000 дол. США за курсом НБУ на день укладання договору купівлі-продажу кафе-бару. Згідно п.2 вказаного договору позивач передала [PERSON] аванс в сумі 291560 грн. в рахунок наступних платежів по договору купівлі-продажу та сторони домовились про те, що покупець зобовязується розрахуватись за обєкт продажу до укладення та підписання договору 16.08.2011 р., що при оформленні договору купівлі-продажу сума, що підлягатиме передачі покупцем продавцю, буде зменшена на суму переданого за цим договором авансу та сплачених представниками [PERSON] суми погашення кредиту. В судовому засіданні сторони визнали, що договір купівлі-продажу кафе-бару не був вчинений, що не було здійснено повний розрахунок за обєкт продажу та не сплачено кредит [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Із ч.3 ст.635 ЦК України зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. За таких обставин суд вважає, що зобовязання, встановлені вищевказаним попереднім договором, припинились після 16.08.2011 р. При цьому суд бере до уваги і те, що сторони визнали, що не направляли пропозицій про зміну цього договору, про укладення договору купівлі-продажу, що згідно п.3 попереднього договору (а.с.6об.) відсутність повного розрахунку за майно 16.08.2011р. свідчить про відмову від укладення договору купівлі-продажу кафе-бару. Підстави для зміни та розірвання договору встановлені ст. ст. 651, 652 ЦК України. Із ч.ч.2, 3 ст 653 ЦК України слідує, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються, що якщо договір розривається у судовому порядку, зобовязання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимоги про розірвання попереднього договору, т.я. зобовязання за цим договором припинені 17.08.2011 р. Із копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.01.2011 р. (а.с.8-10) слідує, що було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON], ПП «Омега» 2862845,93 грн. і в рахунок погашення заборгованості за договором №11186170000 від 19.07.2007 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки кафе-бар, який розташований за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Паркова, 19-Л, що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною експертом на час продажу. Сторони стверджують, що вказане рішення суду до цього часу не набрало чинності, т.я. справа перебуває на розгляді в апеляційній інстанції. Однак не надали доказів у підтвердження цих доводів та у спростування даних про стан заборгованості, яка за вказаним рішенням суду є більшою ніж вартість кафе-бару, визначена у попередньому договорі сторін. Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі №6-119цс12, яка є обовязковою для застосування у подібних правовідносинах на підставі ст. 360-7 ЦПК України, вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину неукладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Із ч.2 ст.635 ЦК України слідує, що необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Із п.1 попереднього договору сторін (а.с.6) вбачається, що сторони домовились, що підготовкою, збором, оформленням (отриманням) відповідних документів в КП «БТІ», у відділі Держкомзему, необхідних для укладання договору купівлі-продажу, а також юридичних дій, що стосуються виконання зобовязань [PERSON] по погашенню кредиту у АКІБ «УкрСиббанк» згідно договору про надання споживчого кредиту від 19.07.2007 р. (сума погашеного кредиту якого увійде у рахунок суми продажу кафе-бару) будуть займатись представники [PERSON] та [PERSON] Сторона відповідачів не надала доказів у виконання цього зобовязання та зобовязання [PERSON], встановленого п.3 договору (а.с.6об.) щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна. Із п.4 попереднього договору сторін (а.с.7) слідує, що сума передоплати (авансу) залишається у продавця лише у разі невиконання умов цього договору з вини покупця. Суд вважає, що аванс підлягає поверненню, т.я. умови попереднього договору не виконано не з вини покупця (позивача). При цьому суд бере до уваги і положення ч.2 ст.693 ЦК України, відповідно до якого покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення грошових коштів (авансу). На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати позивача щодо сплати судового збору (а.с.2).

Outcome: partial