Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] за яким просила виділити в користування їй та її сину житлову кімнату 9,7 кв.м, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату загальною площею 16, 5 кв.м, залишити в спільному користуванні коридор, вбиральню, кухню, шафу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона та її син є співвласниками по 1/5 частині вказаної квартири, однак користуватись своєю власністю позбавлені можливості через дії відповідачів. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] за яким просили виділити користування [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 10,7 кв. м, яку вони займають, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділити в користування кімнату площею 16, 5 кв.м, наголошуючи на тому, що такий порядок користування склався між сторонами. Позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] їй та її дітям, надати в користування їй та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату 10, 7 кв.м., а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату загальною площею 16, 5 кв.м, залишити в спільному користуванні коридор, вбиральню, кухню, шафу. Представник позивача просила задольнити позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, у задовленні зустрічного позову просила відмовити. Відповідачі позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], а також допитавши в якості свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а також підлягає задоволенню зустрічний позов. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], їм належить по 1/5 частині вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 81-84). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі і мають право на проживання в ній, що підтверджується копією домової книги. Між сторонами склався наступний порядок користування житловим приміщенням: [PERSON] та [PERSON] займають кімнату площею 10,7 кв.м, цей факт визнається сторонами. [PERSON] та її дитина проживає в кімнаті площею 16.5 кв.м. Діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], коли знаходились у вказаній квартирі, ночували в кімнаті, площею 16,5 кв.м, ніяких перешкод у користуванні квартирою зі сторони відповідачів дітям позивача не чинилось. Наявність у позивача ключів від квартири сторони визнали. Однак, як вбачається із диску фіксації, [PERSON] чинив перешкоди [PERSON] щодо вселення в спірну квартиру і це мало місце у вересні-жовтні 2013 року. Згідно із висновком про результати перевірки звернення позивача від 23.09.2013 року, з приводу сварки, що сталася між [PERSON] та [PERSON], останньому було винесено протокол офіційного застереження з приводу недопущення протиправних дій та антигромадської поведінки. Мала місце сварка 26.02.2014 року з приводу появи в спірному житловому приміщенні позивача із свідками [PERSON] та [PERSON] для фотографування житлового приміщення, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не погодились із тим, щоб їх та житлове приміщення фотографували. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснив, що спочатку їх появи в спірному житловому приміщенні, [PERSON] не пускав до цього приміщення навіть позивача. Однак, оскільки ця подія мала місце вже після подачі позову до суду, суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. За ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Право позивача на звернення з даним позовом передбачено ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Отже, оскільки перешкоди зі сторони [PERSON] щодо вселення [PERSON] наявні, доводяться матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення у спірну квартиру саме [PERSON], оскільки факт вчинення перешкод щодо вселення її дітей, а також факт вчинення перешкод у користуванні квартирою зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, сторони не домовилися про порядок користування квартирою. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України. До спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 50 ЖК України не застосовуються, оскільки дані норми регулюють порядок надання жилих приміщень у будинках державного і громадського фонду, а в цій справі спір виник між співвласниками житла щодо порядку користування ним. При визначенні порядку користування квартирою [ADDRESS], суд враховує наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 69), вони проводили ремонт у кімнаті, яку займають. Крім того, [PERSON] є інвалідом третьої групи, страждає на ЦВХ при атеросклерозі, шийному остеохондрозі, ДЕП ІІ ст.. з переважною недостатністю кровообігу в ВВБ з вестибулярними розладами, розсіяними неврологічними ознаками, астенією, розповсюджений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного попереково-крижового відділів хребта, грижи м/х дисків Л4-Л5, Л3-Л4 з повним чи частковим блоком вертебрального каналу з вираженим больовим синдромом, затяжний перебіг, епізодичне неутримання мочі (а.с. 49, 63, 64- 67). Також [PERSON] та [PERSON] повідомили суд про те, що у їх батька- [PERSON] трапляються приступи епілепсії. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне виділити кімнату площею 10,7 кв.м саме відповідачам [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. З огляду на зазначене, суд враховує при визначенні порядку користування житловим приміщенням, що в разі виділення в користування кімнати площею 16,5 кв.м [PERSON] та її батькам, до кімнати буде вселена і її дитина - [PERSON], а спільне проживання [PERSON] із [PERSON] та [PERSON], з огляду на хвороби останніх, буде негативно відображатись на її розвитку. Оскільки позивачем не доведено факт неможливості проживати із сестрою - [PERSON] в одній кімнаті, площею 16,5 кв.м, суд вважає за необхідне виділити в користування співвласникам квартири - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] цю кімнату, оскільки це не порушує їх права, як власників, оскільки на кожного припадає більше ніж по 5,44 кв. м жилої площі. Приміщення коридору, вбиральні, кухні, ванної кімнати, шафи слід залишити в спільному користуванні співвласників.

Outcome: partial