Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 30.05.2013 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо вже протягом півтора роки, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між ними припинені. Взагалі вони стали один одному чужими людьми, відповідач не цікавиться її життям, почуття які були між ними раніше втрачені. За таких обставин, вважає, що їх шлюб зберігати недоцільно, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але згідно поданої заяви позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Просить справу розглядати у її відсутність. (а.с. 3) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Просив розглянути справу без його участі (а.с.21) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяви сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка Австрії [PERSON] 30.05.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №94 (а.с. 6). Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 7-10), яка проживає із матір'ю - позивачкою [PERSON]. Дитина народилась в м. Лондон, Великобританія. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та це суперечило б інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та Сімейним кодексом України. Частинами 1, 2 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Статтею 63 Закону України «Про приватне міжнародне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи те, що подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні та сторони все ще мають місце проживання у цій державі, то розірвання шлюбу має здійснюватись за законодавством України. Відповідно до ст.ст. 109-110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на її користь відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved