Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В уточненому позові зазначила, що [INFO] у м. Запоріжжя помер її батько [PERSON], [INFO], який працював у період з 23 лютого 1993 р. по 06 вересня 1996 року інженером-конструктором 1 категорії на Запорізькому машинобудівному заводі ім.. Омельченко АТ «Мотор Січ». Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді 43 акцій АТ «Мотор Січ» на загальну суму 5805 грн. Згідно до виписки про стан рахунку у цінних паперах № 166417, акції іменні прості АТ «Мотор Січ» в кількості 43 штук, які належать [PERSON] знаходяться у ТОВ «Фірма «Мотор Ділер», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Омельченко, буд. 21. До 2013 року позивачка не знала про спадщину у вигляді акцій АТ «Мотор Січ» і тому не зверталась до нотаріальної контори м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини. 20 січня 2013 р. їй стало відомо, що після смерті її батька [PERSON], залишилась спадщина у вигляді акцій АТ «Мотор Січ». Позивачка вирішила звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Так як з дня смерті її батька пройшло вже 4 роки, їй було відмовлено в задоволенні її заяви. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на акції іменні прості АТ «Мотор Січ» в кількості 43 штук на загальну суму 5805 грн., які належать її померлому батьку [PERSON] В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій зазначила про неможливість свого прибуття у судове засідання у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та погіршеним станом здоров'я, просила суд розглянути справу у її відсутність, на своїх позовних вимогах наполягала. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, надала суду письмові заперечення проти позову та пояснення, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому пояснила, що АТ «Мотор Січ» не є власником акцій, а тому не має законних підстав і повноважень розпоряджатися ними в будь-який спосіб у тому числі, передати їх у власність позивачки за власною ініціативою або за бажанням позивачки. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію представника відповідача, та при цьому пояснила, що відповідно до статуту предметом діяльності ТОВ «Фірма Мотор Ділер» є надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, і що також ТОВ «Фірма Мотор Ділер» не є власником вищевказаних акцій. Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка своєчасно не зверталась до нотаріальної контори м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим вона пропустила строк прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, виходячи з вищенаведеного та фактичних обставин справи позивачці не треба визнавати право власності на спадщину у вигляді акцій, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане підтверджується і положенням статей книги 6 ЦК України «Спадкове право», яким передбачено, що в судовому порядку розглядаються спори, зокрема: про зміну черговості одержання права на спадкування (ч. 2 ст. 1259 ЦК України), про усунення від права спадкування (ч. 5 ст. 1224 ЦК України), про надання додаткового строку достатнього для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України), про відумерлість спадщини (ч. 1 ст. 1277 ЦК України), про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину або внесення в нього змін (ст.ст.. 1300, 1301 ЦК України), права на обов'язкову частку у спадщині (ч. 1 ст. 1241 ЦК України), про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем; про відмову від прийняття спадщини (ч.5 ст. 1274 ЦК України). Таким чином визнання права власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю на час відкриття спадщини в порядку спадкування, нормами книги 6 ЦК України не передбачено. Відповідно до положень книги 6 ЦК України та роз'яснень у ст. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають, оскільки вирішення таких питань відноситься до компетенції нотаріату, яким у разі наявності після смерті спадкодавця майна, яке належало спадкодавцю на час смерті видається свідоцтво про право спадкування на майно спадкодавця за законом чи за заповітом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з вищевикладеного, позивач повинен був звернутися до суду, виходячи з вимог ст. 1272 ЦК України з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки саме за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також слід зазначити, що в позовній заяві відсутні жодні посилання на докази, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вимоги позивачки щодо визнання права власності на спадщину такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed