Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 424, вчинений 20.04.2016року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки FORDKUGA, 2013 p/в, білого кольору, ДНЗ ВС 3476 СО, який належить [PERSON] на користь ПАТ Кредобанк. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги Закону України Про нотаріат, зокрема, виконавчий напис здійснений без підтвердження безспірності заборгованості боржника та документів, що встановлювали прострочення виконання зобовязань, нею з моменту підписання кредитного договору до 23 травня 2016 року сплачено заборгованість в сумі 127 699, 24 грн, а тому вважає, що сума у 306 122, 44 грн. вказана у виконавчому написі, коли брався кредит в розмірі 332 757, 60 грн. є що найменш несправедливою. У судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву в якій просить проводити розгляд справу її відсутності, просить позов задовільнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства. У задоволенні позову просить відмовити. Третя особа - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача, третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Кредобанк (надалі-Банк, Позивач, Кредитор) та фізичною особою [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) укладено Договір Кредиту №3962.13.00.2104 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов п. 1. Кредитного договору, Банк зобовязується надати у власність Позивачу грошові кошти у розмірі 332 757 грн. 60 коп. на строк до 18 червня 2021р.(п 2.1) та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити за користування ними і комісії. П.3.2 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Банку 16.99% річних. Відповідно до п. 4.2.1.Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 6 848 (шість тисяч вісімсот сорок вісім) протягом усього строку кредитування не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього. 26 червня 2014 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу (надалі-договір застави). Відповідно до п.1.2 договору застави предметом застави є рухоме майно: транспортний засіб марки FORD, модель KUGA, 2013 року випуску, номер шасі WF0AXXWPMADE28013, тип загальний легковий універсал - В, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER] який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ067458, виданого 18.06.2014 року Центром ДАІ 4601. Згідно з п.5.3. звернення стягнення на Предмет застави здійснюється: у судовому порядку - за рішенням суду; у позасудовому порядку; на підставі виконавчого напису нотаріуса. 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №424 про звернення стягнення на транспортний засіб марки FORD, модель KUGA, 2013 року випуску, номер шасі WF0AXXWPMADE28013, тип загальний легковий універсал- В, колір- білий, реєстраційний номер [NUMBER] який належить [PERSON] на користь ПАТ Кредобанк для погашення заборгованості в сумі 306 122 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченою заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно з ч. 2 вказаної статті повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Таким чином, відповідно до положень вказаного Закону виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов'язання, а і з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Матеріали справи не містять доказів того, що кредитором або нотаріусом було зареєстровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що свідчить про не виконання кредитором вимог ст. 27 Закону та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Здійснення виконавчого напису нотаріусом провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5. Згідно з п. п. 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, п. 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії полягає факт безспірності певної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2016 року позивачу була направлена вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач вимагав дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості станом на 17.02.2016року, що становить 299605,14грн. та складається з: суми кредиту 292501,34грн.; 7103,80грн. заборгованість за процентами. Відповідачем не доведено чи отримувала позивач вимогу про повернення всієї суми заборгованості ПАТ Кредобанк, яка направлялася 18.02.2016 року вих № 27-16971/16, оскільки доказів про отримання останньою даної вимоги ні нотаріусу, ні суду надано не було. У копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наданого суду відповідачем, зазначено, що таке отримала особисто особа на прізвище Ляшенко, позивач отримання вимоги заперечує. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував такої вимоги, передбаченої ст. 88 Закону України Про нотаріат. Суд зазначає, що під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. З наданих суму копій квитанцій про проведення оплати за кредитним договором вбачається, що позивачем проводились оплата заборгованості у 2014-2016 роках, зокрема 13.09.2015 року 13000 грн., 26.10.2015 року 7800грн., 24.11.2015 року 8500грн., 05.02.2016р. 8000 грн., 29.04.2016р. -2000 грн., 23.05.2016 року 1000 грн., що підтверджує факт неодержання позивачем жодних вимог від відповідача. З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу пропонується задовольнити вимоги ПАТ Кредобанк за невиплачену в період з 01.12.2015року по 06.04.2016 року заборгованість станом на 06.04.2016 року у розмірі 304122,44 грн, з яких: 292501, 34 грн. заборгованості по кредиту; 11621,10 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також стягнути 2000 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Таким чином, предявлена вимога, зведена облікова виписка та виконавчий напис нотаріуса містять різні суми загальної заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено, що заборгованість боржника є безспірною, а тому відповідно до встановлених обставин та вищезазначених норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved