Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 14.05.2005 року, який заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.01.2013 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.05.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця. Зазначає, що вона працює на даний час, отримує заробітну плату, дитина відвідує додаткові заняття з англійської мови, займається танцями, що потребує грошей. За час окремого проживання відповідач з донькою перестав спілкуватися, хоча позивач проти цього не заперечувала. Донька постійно проживає з нею.. Батько дитини після розлучення не приходив до дитини взагалі, а з вересня 2010 року перестав цікавитись новинами у житті доньки, не дзвонив і не приходив без жодних пояснень. Вказує, що відповідач є заробітчаніном у Аргентині, аліменти на дитину сплачує через своїх родичів, але повертатися не збирається. Дитиною не цікавиться, не вітає дитину зі святами, з днем народження, не дзвонить телефоном, не листується, не спілкується через Інтернет, дарунків не пересилає. Відповідач з весни 2010 року жодним чином не поцікавився станом здоров'я дитини, її фізичним та розумовим розвитком, самоусунувся від виконання своїх обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначає, що до суду також було подано позов про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.11.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, згідно яких Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради підтримує позовні вимоги [PERSON], просить справу розглядати без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 25.11.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції . З матеріалів позову вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.01.2013 року. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою №23/11 від 23.11.2017 року, наданою ЖСК «Зарница-5». З наданого суду акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї за адресою [ADDRESS] вбачається, що сім'я проживає у 2-х кімнатній квартирі. Дівчина має окрему кімнату, де є все необхідне для навчання та відпочинку. У квартирі зроблений ремонт, сучасна техніка. Квартира має централізоване опалення, освітлення, водопостачання, відповідає всім санітарним нормам. [PERSON] має окрему кімнату, ліжко, стіл для учбових занять, шафа для одягу, полиці для художньої літератури. Для дівчинки створені необхідні умови для життя, розвитку та навчання. Квартира чиста та затишна. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.05.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень від усіх видів доходу щомісяця до досягнення нею повноліття. Згідно пояснень позивача [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. Не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до неї та її внутрішнього світу. Вказані обставини підтверджуються показами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] допитаних в судовому засіданні в якості свідків. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є мамою позивачки [PERSON] показала, що відповідач був байдужим до дитини, останній раз свідок бачила його у квітні 2010 року. Перші пів року батько дитину провідував, потім зник. Вказує, що адресу та номер телефону вони з донькою не змінювали. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є хрещеною мамою дитини показала, що відповідач останній раз спілкувався з дитиною у 2010 році, потім зник. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що останній раз відповідача бачила три роки потому у центрі міста з дівчиною. Зазначає, що дитина ображена на батька та вважає, що він її покинув. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є знайомою родини батьків позивачки більше 30 років, а також працює у дитячому садку вихователькою у групі, яку відвідує дитина позивачки показала, що батька дитини бачила, однак не часто. Участі у групі не приймав, свята у садку не відвідував. З 2009 року до садка батько не приходив. Дитиною опікувались бабуся та мати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є подругою матері позивачки, показала, що з 2010 року батька дитини вона не бачила, навіть на святкуванні дня її народження. Зазначила, що дитина ображається на батька. Згідно інформації, наданої директором ХЗОШ №150, [PERSON], [INFO], учениця 6-В класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №150, навчається з 01.09.2012 року. Проживає за адресою [ADDRESS]. Мати [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню доньки, організовує її дозвілля, спілкується з класним керівником і вчителями. Матеріальні кошти на потреби учениці надає мати. Батько [PERSON] за роки навчання дитини жодного разу до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, з педагогами і адміністрацією школи не контактував. З довідки №1454 від 29.11.2017 року, наданої головним лікарем КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14» вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в КЗОЗ «ХМДП №14» з народження. За період з січня 2013 року по теперішній час за медичною допомогою [PERSON] до поліклініки звертається мати дівчинки [PERSON]. Рекомендації лікарів виконуються в повному обсязі. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря офтальмолога. Батько дівчинки [PERSON] станом здоров'я доньки не цікавиться, до лікарів поліклініки з цього приводу не звертався. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Згідно висновку №261 від 27.04.2018 року, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, який діє від імені органу опіки та піклування в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками стосовно своєї доньки та ухиляється від їх виконання по вихованню дитини, а тому, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище, з урахуванням обґрунтованого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved