Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з 11 серпня 2003 року. Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що вона являється головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована та проживає разом зі свої чоловіком - [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO]. У зазначеній квартирі також зареєстрований відповідач - її племінник, котрий ніколи там не мешкав, що було встановлено також актом не проживання складеним дільницею №12 КП ЖКС «Порто-Франківський». Також позивачка вказує, що у зв'язку з наявністю прописки відповідача в квартирі їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляв. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками «за зазначеною адресою не проживає». Зважаючи на викладене, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик на 04 листопада 2014 року [PERSON] вручено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивачки та пояснення свідків, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення комісії Бюро обміну житловими помешканнями Одеського виконкому від 03 квітня 1991 року №14 та ордеру на житлове приміщення серії БО № 1913 від 05 квітня 1991 року [PERSON] в складі сім'ї - доньки [PERSON] була надана квартира [ADDRESS], житловою площею 14, 75 кв. м. У даній квартирі позивачка зареєстрована та постійно мешкає. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 грудня 2009 року позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу з [PERSON] в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки КП ЖКС «Порто-Франківський» про склад сім'ї та реєстрацію №570 у вищевказаній квартирі зареєстрована позивачка, її чоловік [PERSON], донька [PERSON], а також з 11 серпня 2003 року відповідач - племінник позивачки [PERSON] Однак, відповідач ніколи не проживав у квартирі [ADDRESS], не оплачував комунальних послуг та не брав участі у її утриманні, що підтверджується також актом дільниці №12 КП ЖКС «Порто-Франківський» про не проживання відповідача за вказаною адресою більше десяти років. Вищевикладені обставини також підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою починаючи з 1996 року, однак [PERSON] ніколи не бачила у спірній квартирі, оскільки він з позивачкою не спілкується. Зареєструвала відповідача бабуся позивачки [PERSON] Аналогічні свідчення у судовому засіданні надала допитана у якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивачки та мешкає в квартирі [ADDRESS]. В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, їх пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, не оплачує житлово-комунальні послуги та не підтримує з позивачкою жодних відносин. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved