Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок. В ході судового розгляду позивачка збільшила позовні вимоги до [PERSON] сільської [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 01.05.1997 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 квітня 1997 року в [PERSON] сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 32, її мати зробила заповідальне розпорядження, згідно якого сертифікат на земельну частку (пай) вона заповіла їй. Спадщину за заповітом вона прийняла і в установленому законом порядку оформила право на спадщину, внаслідок чого отримала державний акт на право власності на землю. В будинку, який належав її батькам після смерті матері залишився проживати батько, [PERSON]. Він прийняв спадщину після смерті матері по закону. Але не оформляв її юридично. За ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. З витягу з по господарської книги № 2 за 1997 рік вбачається, що в господарстві за № 166 були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тобто фактично батько прийняв спадщину після смерті дружини. 19.06.2002 року її батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 18 листопада 1998 року в [PERSON] сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 140, батько заповів їй свій сертифікат на право власності на земельну частку. Спадщину за заповітом вона прийняла, постійно користується вказаним паєм, але свідоцтво про право власності на спадщину юридично не оформила. Також вона продовжувала доглядати за будинком, садити город, обробляти його , доглядала за садом. В належному її батькові будинку в с. Скулин залишився проживати її брат [PERSON]. За оформленням спадщини він не звертався, але відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексі не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві зі відкриття спадщини. Ніхто з інших братів про прийняття спадщини ні після смерті матері, ні після смерті батька не заявляв. 15 листопада 2008 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в т. ч. на частину житлового будинку в с. Скулин. Після смерті брата [PERSON] залишалися спадкоємцями її брати: [PERSON], [INFO], проживав в м. Нижній Тагіл, Росія, [PERSON], [INFO], проживав в Білорусії, [PERSON], 1653 року народження, проживав м. Ковелі, [PERSON], [INFO], на даний час проживає в м. Луцьку. Брат [PERSON] запропонував оформити право власності на себе, але вона не давала згоди і остаточного рішення тоді не прийняли. До 2013 року всі приїздили до батьківської хати. Однак , коли вона в травні 2013 року прийшла до батьківської хати, то брати не пустили її до хати і повідомили, що будинок вже належить братові [PERSON]. Після цього вона звернулась до голови, який підтвердив дану обставини, але підтверджуючих документів не надав і не повідомив в якому порядку було оформлене право власності на житловий будинок. В червня 2015 року вона звернулась в Ковельський відділ поліції з приводу неправомірних дій посадових осіб [PERSON] сільської [PERSON] та [PERSON] при оформленні права власності на спадкове майно. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», згідно з яким право власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин дозволили оформити [PERSON] на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 наступними змінами. В той же час відповідно до виписки з по господарської книги № 2 по [PERSON] сільській раді Ковельського району в 1997 році було зареєстроване господарство за №156 в якому постійно з 1950 року були зареєстровані [PERSON], [INFO] та її чоловік [PERSON], [INFO]. Згідно з записами в господарській книзі № 2 по с. Скулин в господарстві № 156 були зареєстровані [PERSON], [INFO] та його син [PERSON], [INFO]. В 2008 році в господарстві № 156 був зареєстрованй [PERSON]. В 23.04.1997 року від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 32. Заповіт не змінено і не відмінено. 18.11.1998 року від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою був посвідчений заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 140. Заповіт не змінено і не відмінений. Присадибна ділянка не приватизована. Позивачка вважає, що брат [PERSON] на час смерті батьків та брата [PERSON] не був зареєстрований в будинку і спадщину належним чином не оформляв, а отже перехід права власності на будинок та господарські споруди по вул. Західній, 9 в с. Скулин, Ковельського району на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради на [PERSON] Михайловича є незаконним. Оскільки є підстави для визнання недійсним рішення виконкому від 24.04.2009 року № 4/4, тому є підстави для визнання недійсний свідоцтва про право власності, яке видане на підставі цього рішення та реєстрації у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» права власності на будинок та господарські споруди за [PERSON]. Набуття права власності [PERSON] вчинене з порушенням положень чинного законодавства, оскільки сільська рада не повинна була визнавати право власності за [PERSON], останній мав звернутися до нотаріуса про прийняття спадщини, або до суду з заявою про поновлення строків для прийняття спадщини, і у випадку позитивного вирішення цього звернення, провести оформлення права власності у порядку успадкування, після смерті батька [PERSON] та брата [PERSON]. Визнаючи право власності за [PERSON] виконавчий комітет [PERSON] сільської ради фактично незаконно позбавив її, як спадкоємця, права на спадкове майно, чим порушив її права та інтереси. Позивачка просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ковельського району Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно і скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на будинок № 9 по вул.. Західній в с. Скулин Ковельського району вчинене комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний запис № 28567701 від 05.11.2009 року. Позивачка також вважає, що відповідач [PERSON] незаконно оформив право власності на житловий будинок, що в подальшому потягло незаконну передачу у йог власність земельної ділянки для обслуговування цього будинку і тому вона просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради Ковельського району Волинської області від 21.05.2010 року № 28/7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2194 га, що розташована по вул. Західній, 9 в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області., кадастровий номер 0722189000:01:002:0204, вчинену державним реєстратором реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції [PERSON] 17.09.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 15660307221. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] просить в позові відмовити за спливом строку давністю, оскільки позивачці було відомо про те, що він оформляє право власності на батьківську хату на себе. Представник відповідача [PERSON] сільської [PERSON] [PERSON] позов не визнав, так як дане рішення приймалось попереднім сільським головою і обставини прийняття цього рішення йому не відомі.. Представник третьої особи комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянкуслід задовольнити повністю. Як встановлено в судовому засіданні 01.05.1997 року померла мати позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 квітня 1997 року в [PERSON] сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 32, [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, згідно якого її сертифікат на земельну частку (пай) вона заповіла дочці [PERSON]. Спадщину за заповітом позивачка [PERSON] прийняла і в установленому законом порядку оформила право на спадщину, внаслідок чого отримала державний акт на право власності на землю. В будинку, який належав батькам позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] після смерті матері залишився проживати їхній батько, [PERSON]. Він прийняв спадщину після смерті матері по закону, але не оформляв її юридично. З витягу з по господарської книги № 2 за 1997 рік вбачається, що в господарстві за № 166 були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тобто фактично батько прийняв спадщину після смерті дружини. 19.06.2002 року батько позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно. На час його смерті в будинку проживав брат позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] [PERSON], який був зареєстрований там з 2008 року. 15 листопада 2008 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в т. ч. на частину житлового будинку в с. Скулин. Після смерті брата [PERSON] залишалися спадкоємцями брати :[PERSON], [INFO], проживав в м. Нижній Тагіл, Росія, [PERSON], [INFO], проживав в Білорусії, [PERSON], [INFO], проживав м. Ковелі, [PERSON], [INFO], на даний час проживає в м. Луцьку , а також позивачка у справі [PERSON] Протягом 2014 2015 років [PERSON], [PERSON], [PERSON] померли. Після смерті 15 листопада 2008 року [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] і [PERSON], що стверджується матеріалами спадкової справи № 75/2009. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 75/2009 [PERSON] і [PERSON] 14.01.2010 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], які успадкували по 1/2 частці спадкового майна, яке складається з грошових вкладів з нарахованими відсотками та відповідними компенсаціями. Зі спадкової справи також вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] 2 лютого 2009 року, а відповідач [PERSON] подав таку заяву 20 лютого 2009року. В той же час рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», право власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин дозволили оформити [PERSON] на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 наступними змінами. Суд вважає, що на час прийняття вищезазначеного рішення [PERSON] не мав правових підстав для оформлення права власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин, що стверджується довідками [PERSON] сільської [PERSON] № 568, 569 від 28.09.2015 року та витягами з по господарської книги № 2 за 1997 рік, за 2002 рік, за 2008 рік, а виконавчий комітет [PERSON] сільської [PERSON] не мав правових підстав відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розглядати це питання, оскільки на час прийняття цього рішення позивачі [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину, після смерті брата [PERSON], і ще не закінчився шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Доводи відповідача [PERSON], що позивачка [PERSON] добровільно відмовилась від права на успадкування майна і що вона знала про прийняте рішення виконкомом[PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» не пізніше осені 2009 року судом відхиляється з наступних підстав. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона довідалась про те, що відповідач [PERSON]М оформив право власності на спадкове майно в травні 2013 року, і це її твердження доводиться її поясненням , яке вона дала в судовому засіданні будучи допитаною з її згоди в якості свідка. З її пояснення в судовому засіданні вбачається, що до 2013 року вона могла приходити до батьківської хати, заходити до хати та огороду. В 2013 року відповідач [PERSON] вигнав її з хати і вона не могла зрозуміти його дій. Відповідач [PERSON] тоді ж повідомив її, що всі документи на хату він оформив на себе. Після цього вона звернулась до адвоката [PERSON], який зробив запит в арів і на підставі цього запиту отримала витяг рішення виконкомом[PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна». Саме з того часу позивачка [PERSON] вважає, що їй стало достеменно відомо про те, що житловий будинок батьків належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] Пояснення [PERSON] в судовому засіданні обєктивно підтверджуються поясненнями відповідача [PERSON], які він дав в судовому засіданні будучи допитаним за його клопотанням в якості свідка і з яких вбачається, що в середині 2013 року між ним та позивачкою стався конфлікт в результаті якого він попросив її залишити батьківську хату, так як вона належить йому. З листа архівного відділу Ковельської районної державної адміністрації від 11.09.2009 року вбачається, що на запит адвоката [PERSON] направлено архівний витяг рішення виконкомом[PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна». Із висновку Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 30.06.2015 року зробленого по заяві [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] і посадових осіб [PERSON] сільської [PERSON] вбачається, що у 2013 році [PERSON] дізналась, що право власності на будинок уже оформлене на [PERSON] на підставі рішення виконкомом[PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна», хоча на момент прийняття рішення були живі ще 5 спадкоємців і ніякого дозволу вона на оформлення права власності на будинок № 9 по вул.. Західній в с. Скулин [PERSON] не давала. Дана обставина також доводиться матеріалами спадкової справи № 75/2009 померлого [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину, і заяви про відмову від спадщини вона не подавала, хоча рішення виконкому [PERSON] сільської [PERSON] від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» приймалось до закінчення терміну встановленого законодавством для прийняття спадщини, і якщо б позивачка давала згоду [PERSON] на оформлення права власності на житловий будинок батьків, то мала б подати заяву про відмову від спадщини. Натомість 14.01.2010 року позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом . Суд також вважає, що пояснення свідка [PERSON] , в судовому засіданні, який працював на той час сільським головою, про те, що перед прийняттям рішення виконкому [PERSON] сільської [PERSON] від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» була отримана згода всіх спадкоємців, в тому числі і [PERSON], на оформлення спадкового майна за [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи дослідженим в судовому засіданні, спростовується поясненнями допитаних в якості свідків позивачки [PERSON], [PERSON], яка працювала секретарем Скулинської сільської [PERSON], та яка від [PERSON] не чула, що та дає згоду на оформлення права власності на будинок № 9 по вул. Західній в с. Скулин за [PERSON], матеріалами спадкової справи № 75/2009 померлого [PERSON], висновком Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 30.06.2015 року, зробленого по заяві [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] і посадових осіб [PERSON] сільської [PERSON], і тому судом це пояснення відхиляється. З аналогічних підстав судом відхиляються доводи відповідача [PERSON], які він дав в судовому засіданні будучи допитаним з його згоди в якості свідка. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стороною у спорі відповідачем [PERSON] подана заява про застосування у цьому спорі строку позовної давності, і в звязку з цим просив відмовити [PERSON] у задоволенні в позові. Суд вважає, що [PERSON] не пропустила строк позовної давності, оскільки про порушене право довідалась у травні 2013 року, що стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами , які наведені вище, а тому заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації до задоволення не підлягає. В той же час така позиція відповідача [PERSON] свідчить, що він усвідомлює, що при оформленні права власності на спадкове майно допущено грубі порушення Закону і рішення прийняті виконавчим комітету [PERSON] сільської [PERSON] на користь нього є незаконними. Крім цього, згідно ст. 268 ч.1 п.4 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове майно. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна та видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно порушено право [PERSON] на спадкове майно, і тому позовна давність на ці правовідносини не застосовується. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянкузадовольнити повністю. Суд прийшов до висновку, що слід визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно і скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на будинок № 9 по вул. Західній в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області, вчинену КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний запис № 28567701 від 05.11.2009 року, оскільки позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] на час прийняття цього рішення звернулись в нотаріальну контору про оформлення свого права на спадкове майно, а відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції виконавчого комітету сільської [PERSON] розгляд питання про оформлення спадщини не відноситься. Суд також вирішив, що оскільки рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно визнане судом недійсним, тому слід також визнати недійсним і рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради Ковельського району Волинської області від 21.05.2010 року № 28/7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», яке приймалось на підставі цього рішення, а також з тієї підстави, що [PERSON] є спадкоємицею житлового будинку, інших споруд, і тому відповідно до ст.1225 ч.2 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. . У відповідності до ст. 88 ЦПК Українисуд вирішив стягнути з [PERSON] та [PERSON] сільської [PERSON] в користь [PERSON] рівними частинами понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1038 (одна тисяча тридцять вісім) грн. 40 коп.

Outcome: approved