Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.10.2007 року сторони по справі уклали шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання своїх дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось, а тому позивач звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини середньомісячного заробітку усіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ухвали суду від 25.07.2019 року дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 05.08.2008 року) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 20.11.2013 року) [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком вказаних дітей, а тому відповідно до вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього також покладається обов`язок щодо належного їх утримання та матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні інших непрацездатних членів сім`ї не має, бо про таких не повідомив суд, є працездатним, а тому може та зобов`язаний утримувати своїх дочок до досягнення ними повноліття, то суд вважає, що аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з відповідача у частці від доходу, та погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем. Будь-яких доказів зворотного матеріали справи не містять. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved