Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,79 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Дунаївської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , якій на праві приватної власності відповідно до Сертифікату на право власності на земельну частку (пай)-ділянку серії ЛВ №7011 від 16.04.1997 року належала земельна ділянка площею 0,79 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Дунаївської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Позивачка являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, який був складений 06.04.1996р. Проте, в нотаріальному порядку вона не змогла оформили прийняття спадщини, а саме земельної ділянки, хоча фактично вступила у володіння спадковим майном, засаджує та обробляє земельну ділянку, вирощує врожай, оскільки втратився оригінал правовстановлюючого документу (Сертифікат на право власності на земельну частку (пай)-ділянку) . Зазначає, що нотаріально вона не має можливості прийняти спадщину і володіти спадковим майном через відсутність у спадкодавця оригіналу Сертифікату на право власності на земельну частку (пай)-ділянку . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач Дунаївська сільська рада в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без їхньої участі, заперечень не мають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не має. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла - [INFO] . Згідно копії заповіту складеного 06.04.1996р. [PERSON] все своє майно заповіла онуці [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] 10.10.1998р. зареєструвала шлюбу і змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу 01.11.2019р. за заявою [PERSON] . Згідно витягу відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі слідує, що Сертифікат на земельну частку (пай)-ділянку серії ЛВ №7011 виданий на ім`я [PERSON] зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Дунаївській сільській раді №209 від 16.04.1997р. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на земельну ділянку, позовні вимоги сторони визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 0,79 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Дунаївської сільської ради Перемишлянського району Львівської області.

Outcome: approved