Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, а також аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 06.08.2009 року (дата розірвання шлюбу між сторонами), по час подання позову до суду. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дитини не сплачує, не піклується про її розвиток та взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але представником позивача - адвокатом Мельниченко Вікторією Володимирівною було подано до суду заяву, в якій вона позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, також надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, ухвалити рішення з урахуванням його відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з поданням позивачем та відповідачем заяв про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилались позивач та відповідач по справі, інших суду доказів не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі та мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.08.2009 року, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на Войтович (свідоцтво [NUMBER] від 06.08.2009 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та на даний час сторони не досягли згоди про порядок та розмір виплат відповідачем коштів на її забезпечення. Як зазначено у характеристиці від 25.04.2019 року виданої учениці 8-В класу Одеської ЗОШ № 44 [PERSON] , остання навчається у 8-му класі в Одеській загальноосвітній школі № 44 -І-ІІІ ступенів з першого класу. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Вихованням та розвитком дитини займається мати - [PERSON] , яка самостійно приймає участь у вихованні дитини. Позивачем [PERSON] на обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів надані також наступні документи: -копія свідоцтва про шлюб укладений 28 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 228, виданого Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія номер [NUMBER] ); - копія протоколу магнітно-резонансної томографії, що підтверджує стан здоров`я позивача; - копія трудової книжки, на підтвердження відсутності працевлаштування станом на час розгляду справи у суді, - копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ на ім`я [PERSON] , згідно якої останньому надано другу групу інвалідності загального захворювання; - лист відповідь Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 19.08.2019 року № 35968 виданого адвокату позивача - Мельниченко В.В., щодо відсутності звернень [PERSON] , до виконавчої служби з виконавчим документом та відсутності виконавчих проваджень стосовно стягнення аліментів з [PERSON] . Відповідач, 05.12.2019 року, подав письмовий відзив на позов, у якому в цілому не заперечував проти обов`язку щодо утримання своєї дочки. В той же час, зазначив, що розмір аліментів у розмірі ј частини всіх його доходів є надвисоким. Відповідач надав пояснення, що з 2012 року офіційно не працює, вказані обставини підтвердив наступними документами: копією трудової книжки; відомостями з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків; відомостями Пенсійного фонду України; даними Державної статистики Головного управління статистики в Одеській області. З огляду на його матеріальний стан, вважав можливим стягнення з нього аліментів в розмірі 1200 гривень, що дорівнює 1/8 частині його доходу, а тому саме у цій частині визнав позов. Крім того, відповідач зазначив, що від сплати аліментів не ухилявся, в період з 2009 року по 2019 рік ним надавалась матеріальна допомога на утримання дитини, але позивач з власної ініціативи відмовлялась отримувати грошові кошти. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів з 2009 року по теперішній час вважає взагалі необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На адресу суду, 09.12.2019 року надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якої, адвокат позивача Мельниченко В.В. просила суд задовольнити позов та зазначила, що відзив на позовну заяву є лише спробою ухилення відповідача від сплати аліментів. Також, на адресу суду від відповідача 18.12.2019 року надійшов відзив на заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що визнає позов в частині стягнення з нього аліментів з моменту подачі позову до суду у розмірі 2000 (двох) тисяч гривень, та зазначив, що доказів на доведення можливості стягнення з нього аліментів за минулі роки, позивач не надала. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до положення ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина друга статті 191 СК України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо. Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Разом з цим, в супереч даним нормам, позивач не надала доказів та не довела, що нею вживались заходи та спроби отримати аліменти за роки що передують пред`явленню позову, а відповідач ухилявся від їх надання. Натомість, в матеріалах справи міститься лист Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса від 19.08.2019 року № 35968, яким спростовано доводи позивача щодо спроб отримати аліменти на утримання дитини з 2009 року. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що правові підстави для стягнення аліментів за минулі роки відсутні. Тим самим, суд погоджується із запереченням відповідача в цій частині, оскільки дані вимоги позивача не обґрунтовані доказами. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення, суд виходить з такого. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень. Згідно ч. 3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Як вбачається з наданої відповідачем копії трудової книжки, він офіційно не працює з 01.08.2012 р. Між тим, відповідач є особою працездатного віку, даних про поганий стан здоров`я відповідача суду надано не було. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину є ј частини всіх доходів відповідача щомісяця починаючи з 11.10.2019 року (дата відправлення позовної заяви поштою), що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial