Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати недійсною заяву [PERSON] про надання згоди [PERSON] на укладення договору купівлі продажу квартири [ADDRESS]; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] 25 травня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №911. При цьому позивач посилається на те, що з [PERSON] вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1979 р. (актова запис №848 від 28.09.1979 р. в Приморському відділі РАГС м.Одеси). Відповідно до договору №5 про співробітництво в інвестуванні будівництва від 07.10.1996р. [PERSON] в якості інвестицій для будівництва їх квартири по пров. Суворова, 4 в м. Одесі (нині пров. Сабанський, 4-а, вк.1 в м. Одесі), вніс до ТОВ «Єдвенчер» в сумі 136\~600 грн. в еквіваленті 81\~600 дол. США., ще 18\~000 дол. США в еквіваленті сплатила мати позивача [PERSON]. Ці внески склали 70% вартості квартири. Відповідно до договору №5 загальна вартість чотирьох кімнатної квартири складала 142\~640 дол. США і 6000 дол. США за гараж. Однак, ТОВ «Єдвенчер» не виконавши всі будівельні роботи передало вказаний будинок українсько американському сумісному підприємству у вигляді ТОВ «Теком». 27.06.1997р. [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі GIP уклав договір купівлі продажу квартири №1, по провулку Сабанський, 4-а в м. Одесі, з ТОВ «Теком», яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 101.3 кв.м., загальною площею 178.3 кв.м. за 180\~382 грн. Зазначена квартира інвестувалася, а потім і була придбана за сумісно нажиті гроші позивача і [PERSON] під час перебування в шлюбі. В травні 2010 р. [PERSON] запропонував позивачеві продати вказану квартиру гр. [PERSON] за 350 000 дол. і отримав від нього в сумі 10 000 дол. США у вигляді авансу, про що надав йому розписку. Крім того, в розписці було вказано, що [PERSON] останні 340\~000 дол. сплатить продавцям протягом двох років. Звільнення і передачу квартири йому буде вчинено після повної сплати 340\~000 дол. США. До цього ж часу [PERSON] не буде реєструвати право власності на квартиру в органах БТІ та РОН. Виключно на цих умовах позивач була згодна продати нашу квартиру. Тому 25 травня 2010 р. позивач, [PERSON] і [PERSON] поїхали до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] де позивач, вважаючи, що договір купівлі продажу квартири буде укладений тільки з [PERSON] на умовах і за ціною зазначеною в розписці від 03 травня 2010р., підписала заяву про надання [PERSON] згоди на укладення договору купівлі продажу. Згідно форми заяви, яка була виготовлена працівниками нотаріальної контори, кому буде продаватися квартира і ціна за якою буде продаватися квартира вказані не були. Зі змістом договору купівлі продажу позивач не знайомилась так як вважала, що квартира буде продана гр. [PERSON] і за ціною 350\~000 дол. США. Надавши письмову згоду [PERSON] на продаж нашої квартири позивач поїхала з нотаріальної контори. Ввечері 25 травня 2010 р. [PERSON] повідомив позивача, що продав квартиру [PERSON] Останні 340\~000 дол. США [PERSON] віддасть пізніше. Договір купівлі продажу позивач не бачила. Через де який час позивач отримала пакет, в якому була позовна заява від [PERSON] від 10.10.2011р. про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. В додатках, до позовної заяви, позивач отримала копію договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Згідно п.2 цього договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру всього за 48\~439 грн. Оскільки згоди на дану угоду позивач не надавала, вона вважає, що її законні права та інтереси порушені, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов довірителя підтримав, просив задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Приватний нотаріус ОМНО [PERSON] в суд не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в суд не зявилась, викликана, про поважність причин не явки суду не повідомлено. Суд, заслухавши думки учасників справи, вирішив закінчити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1979 р. (актова запис №848 від 28.09.1979 р. в Приморському відділі РАГС м.Одеси). Відповідно до договору №5 про співробітництво в інвестуванні будівництва від 07.10.1996р. [PERSON] в якості інвестицій для будівництва їх квартири по пров. Суворова, 4 в м. Одесі (нині пров. Сабанський, 4-а, вк.1 в м. Одесі), вніс до ТОВ «Єдвенчер» в сумі 136\~600 грн. в еквіваленті 81\~600 дол. США., ще 18\~000 дол. США в еквіваленті сплатила мати позивача [PERSON]. Ці внески склали 70% вартості квартири. Відповідно до договору №5 загальна вартість чотирьох кімнатної квартири складала 142\~640 дол. США і 6000 дол. США за гараж. Однак, ТОВ «Єдвенчер» не виконавши всі будівельні роботи передало вказаний будинок українсько американському сумісному підприємству у вигляді ТОВ «Теком». 27.06.1997р. [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі GIP уклав договір купівлі продажу квартири №1, по провулку Сабанський, 4-а в м. Одесі, з ТОВ «Теком», яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 101.3 кв.м., загальною площею 178.3 кв.м. за 180\~382 грн. Зазначена квартира інвестувалася, а потім і була придбана за сумісно нажиті гроші позивача і [PERSON] під час перебування в шлюбі. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України і ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд робить висновок про перебування квартири №1, по провулку Сабанський, 4-а в м. Одесі у спільній сумісній власності подружжя [PERSON]. В травні 2010 р. [PERSON] запропонував позивачеві продати вказану квартиру гр. [PERSON] за 350 000 дол. і отримав від нього в сумі 10 000 дол. США у вигляді авансу, про що надав йому розписку. Крім того, в розписці було вказано, що [PERSON] останні 340\~000 дол. сплатить продавцям протягом двох років. Звільнення і передачу квартири йому буде вчинено після повної сплати 340\~000 дол. США. До цього ж часу [PERSON] не буде реєструвати право власності на квартиру в органах БТІ та РОН. Виключно на цих умовах позивач була згодна продати нашу квартиру. Тому 25 травня 2010 р. позивач, [PERSON] і [PERSON] поїхали до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] де позивач, вважаючи, що договір купівлі продажу квартири буде укладений тільки з [PERSON] на умовах і за ціною зазначеною в розписці від 03 травня 2010р., підписала заяву про надання [PERSON] згоди на укладення договору купівлі продажу. Згідно форми заяви, яка була виготовлена працівниками нотаріальної контори, кому буде продаватися квартира і ціна за якою буде продаватися квартира вказані не були. Зі змістом договору купівлі продажу позивач не знайомилась так як вважала, що квартира буде продана гр. [PERSON] і за ціною 350\~000 дол. США. Надавши письмову згоду [PERSON] на продаж нашої квартири позивач поїхала з нотаріальної контори. Ввечері 25 травня 2010 р. [PERSON] повідомив позивача, що продав квартиру [PERSON] Останні 340\~000 дол. США [PERSON] віддасть пізніше. Договір купівлі продажу позивач не бачила. Через де який час позивач отримала пакет, в якому була позовна заява від [PERSON] від 10.10.2011р. про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. В додатках, до позовної заяви, позивач отримала копію договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Згідно п.2 цього договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру всього за 48\~439 грн. Оскільки згоди на дану угоду позивач не надавала, вона вважає, що її законні права та інтереси порушені, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України і ч.2 ст. 369 ЦК України, згода для укладення одним з співвласників договору, щодо розпорядженням спільним майном, який потрібує нотаріального посвідчення та державної реєстрації має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином, суд знаходить, що надаючи згоду на укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, а щодо ціни продажу квартири, а тому є всі підстави задовольнити її позов.

Outcome: approved