Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.07.2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 193. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя, різні погляди на шлюб та сім`ю, майнові витрати родини. За час спільного проживання у сторін часто виникали конфлікти та сварки, у тому числу в присутності дитини та сторонніх людей, що негативно впливатиме на розвиток дитини. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з липня 2020 року, спільне господарство не ведеться, сторони однією сім`єю не проживають. Сторони неодноразово намагались поновити відносини, але це не мало успіху, призвело до втрати почуття любові один до одного, подальше сумісне проживання з відповідачем і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 16.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, надала заяву, у якій позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 липня 2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 193 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17 липня 2010 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2013 року). Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.1867376046.1 від 13.10.2020 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved