Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Веселинівського районного суду по справі № 472/1339/14-ц від 04.11.2014 року матір відповідачів [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що належить позивачу. При зверненні до Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області для виконання зазначеного рішення суду з'ясувалось, що на даний час за цією адресою зареєстровані відповідачі - діти [PERSON], хоча відповідні відмітки у будинковій книзі відсутні. [PERSON] та її діти не проживають у будинку позивача з 20.07.2013 р.. Позивач має намір відчужити належний їй житловий будинок, однак реєстрація відповідачів порушує права позивача як власниці житлового будинку, в зв'язку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та з підстав зазначених у позові просить позов задовольнити. Представник органу опіки і піклування Веселинівської районної державної адміністрації позовні вимоги вважає обгрунтованими. Законний представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки [PERSON] суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю з огляду на наступне. В судовому засіднні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1993 р., зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 03.11.1994 р. за № 63. 04.11.2014 р. Веселинівським районним судом було прийняте рішення по справі №472/1339/14-ц про визнання [PERSON], [INFO], уродженку м. Маріуполя Донецької області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Для виконання вищезазначеного рішення суду, позивач звернулась до Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, однак у вирішенні даного питання їй було відмовлено з посиланням на те, що за даною адресою крім [PERSON] зареєстровані її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. На теперішній час позивач бажає відчужити вищевказаний будинок, однак укласти договір не може оскільки в даному будинку зареєстровані відповідачі. Згідно п. 3 ст 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до п. 4. ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, місцем проживання відповідачів є місце проживання їхньої матері [PERSON]. Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Згідно довідок Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 1532 від 18.08.2014 р. та № 1532 від 18.08.2014 р. [PERSON] дійсно зареєстрована з 26.02.2013 р. в [ADDRESS] та з 20.07.2013 р. вибула без зняття з місця реєстрації та на даний час місце перебування її невідоме. Таким чином, відповідачі не проживають у зазначеному будинку житловому будинку понад шість місяців, без поважних на те причин. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, з метою усунення перешкод у здійсненні позивачем свого права користування та розпоряджання своїм житловим будинком, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved