Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно. Відповідачка, яка є дочкою позивачки, зареєстрована у вказаній квартирі, але з серпня 2001 року в ній не проживає, забрала всі свої речі та виїхала за межі м. Бердянська. На даний час відповідачка перебуває на території АР Крим, постійного місця проживання не має. Враховуючи, що відповідачка без поважних причин не проживає в квартирі понад рік, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяву про проведення судового засідання без їх участі, з якої вбачається, що вони позов підтримують та просять його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка, повідомлена належним чином про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22 січня 2004 року, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 14664 від 17 жовтня 2018 року дочка позивачки - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до акту про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами їх права власності, виданою ОСББ «Тандем», в квартирі [ADDRESS] [PERSON] фактично не проживає з 28 серпня 2001 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає більше року в квартирі [ADDRESS] не є власницею вказаної квартири, проте зареєстрована. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ньому не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачкою прав власника цього приміщення. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved