Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0861 га, яка розташована за адресою: Одеська області Біляївський район [ADDRESS], яка утворилась в результаті поділу земельної ділянки 0,1200 га, та відповідно до геодезичних вишукувань за фактичним користуванням земельною ділянкою. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1200 га, розташована по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області, цільовим призначенням (використанням) якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 26 січня 2009 року був укладений договір дарування між позивачем та [PERSON], яка прийняла безкоштовно у власність частину зазначеної земельної ділянки, площею 0,0500 га, із земельної ділянки площею 0,1200 га. Для отримання правовстановлюючих документів на залишок площі земельної ділянки, позивач звернулась до реєстраційної служби Біляївського району, але їй було відмовлено у зв'язку з розбіжностями в лінійних вимірах технічної документації та встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. В зв'язку з вищенаведеним, позивач змушена звернутись з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, та позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 22). Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на право на земельну ділянку серії ЯЖ №711024, виданим 19 січня 2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 5). Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Користуючись даним правом, 26 січня 2009 року було укладено договір дарування земельної ділянки серії ВМВ №185935 між [PERSON] та [PERSON], згідно якого остання отримала безкоштовно у власність частину земельної ділянки, площею 0,0500 га, кадастровий номер 5121081400:02:004:0514, із земельної ділянки, площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], Біляївського району Одеської області (а.с. 12). Згідно зі ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. 17 договору дарування земельної ділянки, вбачається, що він є підставою для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0700 на ім'я [PERSON] Для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з відповідною заявою, однак 23 квітня 2013 року було винесено рішення №1865431 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з розбіжностями в лінійних вимірах технічної документації та встановлених меж земельної ділянки в натурі на місцевості (а.с. 6). На 17 сесії 6 скликання Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, 26 вересня 2012 року було видано рішення №243 про затвердження технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельної ділянки та складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку [PERSON], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с. 11). На підставі рішення Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 26 вересня 2012 року №243, представником Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», було складено акт, згідно якого, було проведено встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки загальною площею 0,0861 га, [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 9, 10). З витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5100122082013, вбачається, що земельній ділянці площею 0,0861 га, було присвоєно кадастровий номер 5121081400:02:004:1039 (а.с. 7). Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На підставі ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших передбачених законом способів. Так, кожному суб'єктові права власності на землю належать права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою на свій розсуд у межах, передбачених Земельним Кодексом України. Права власників земельних ділянок визначені ч. 1 ст. 90 ЗК України. Відповідно до ст. 116, 131 Земельного Кодексу України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved