Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру. Позов мотивовано тим, що між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.02.2007р. укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 50 741,00доларів США, на наступні цілі: купівля нерухомості у сумі 43000.00 доларів США, а також у розмірі 7741.00 доларів США па сплату страхових платежів. ( п.7.1 Кредитного договору). Згідно п. 7.1 Кредитного договору термін повернення кредиту становив до 14.02.2027р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та банком 16.02.2007р. було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. П.33.3 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,5 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Курановою О.О., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 16.02.2007р.. зареєстрованого в реєстрі за № 935. Позивачем по справі 08.05.2012р. було укладено шлюб, в зв'язку з чим було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від цього шлюбу у Позивача народився син [PERSON], [INFO].. який зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2015р. у цивільній справі № 127/5152/15-ц на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» було стягнуто з [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором від 16.02.2007р. в розмірі 41191,48 доларів США та 11049,63 гри, з яких заборгованість за кредитом 37872.61 доларів США, заборгованість по процентам 3318,87 доларів США, пеня - 11049.63 гривень. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Бєлою О.М. зареєстровано право власності на вказану квартиру, яка є предметом іпотеки, за ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.09.2016р. Запис про право власності № 16708839 від 28.09.2016 року. Таким чином, переоформивши право власності на іпотечну квартиру за собою, банк позбавив житла Позивача та її неповнолітню дитину. Вчинивши ці дії всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Окрім того, Замостянським відділом ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області 09.02.2018р. відкрито виконавче провадження № 55752003 з виконання виконавчого листа № 127/5152/15-ц. Оскільки рішення суду задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, то звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем, є подвійним стягнення боргу за кредитом. Позивач вважає, що такими діями відповідачів, а саме ПАТ «КБ Приватбанк» та нотаріусом Бєлою О.М. порушено її майнові права та відповідно права дитини щодо користування житлом. ПАТ «КБ «Приватбанк» не законно позбавив права власності позивача по справі. ПАТ «КБ «Приватбанк» обрав спосіб врегулювання спору, що виник на підставі укладеного між сторонами кредитного договору, а саме отримав судове рішення про стягнення боргу. Таким чином, між сторонами мало місце судове врегулювання боргу, що в своїй сукупності виключає можливість застосування норм ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Окрім того, після реєстрації за собою права власності на іпотечне майно, всупереч вимогам ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», ПАТ «КБ Приват Банк» пред'явив до виконання виконавчий документ № 127/5152/15-ц, що виданий на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.15р. про стягнення боргу за кредитом. Хоча ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» чітко зазначає, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Такі дії ПАТ «КБ «Приватбанк» вказують на подвійне стягнення боргу та притягнення Позивача до подвійної юридичної відповідальності. Між тим, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог шляхом прийняття предмету іпотеки у власність в порядку ет.37 ЗУ «Про іпотеку» не було визначено розмір вимог Банка на момент переходу права власності (фактичного задоволення вимог Банку) - 28.09.2016., адже з відомостей з Державного реєстру прав неможливо встановити вартість предмета іпотеки (заставна згідно з договором іпотеки або оціночна станом на дату звернення на предмет іпотеки) та заборгованість Позивача, що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки, як то вимагали норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Письмова вимога була оформлена 21.07.2016р., а звернення стягнення Банк здійснив лише - 28.09.2016р., без визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що погашається за рахунок предмету іпотеки. Що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку». Обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги. Жодних вимог позивач по справі не отримувала. А отже, при подачі заяви про реєстрацію права власності серед необхідного комплекту документів повинно було разом із засвідченою копією вимоги про усунення порушень надати також докази направлення та отримання такої вимоги саме боржником. Що в розумінні п. 46 Порядку № 868 є імперативною вимогою. Просить визнати протиправними рішення та дії Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» щодо набуття у власність об'єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний помер 31688791 від 03,10.2016 року та запис про право власності № 16708839 від 28.09.2016 року на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570). Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 20.09.2018 року ухвалою суду забезпечено позов шляхом забороною публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо квартири [ADDRESS], спрямовані на переоформлення, виселення, зняття з реєстрації мешканців цієї квартири, вселення до неї інших осіб, укладення договорів оренди, користування тощо з третіми особами. Ухвалою суду від 27.11.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Відповідач Бєлая О.М. в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.02.2007р. укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 50 741,00доларів США, на наступні цілі: купівля нерухомості у сумі 43000.00 доларів США, а також у розмірі 7741.00 доларів США па сплату страхових платежів. ( п.7.1 Кредитного договору). Згідно п. 7.1 Кредитного договору термін повернення кредиту становив до 14.02.2027р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та банком 16.02.2007р. було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. П.33.3 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,5 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Курановою О.О., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 16.02.2007р.. зареєстрованого в реєстрі за № 935. Позивачем по справі 08.05.2012р. було укладено шлюб, в зв'язку з чим було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2015р. у цивільній справі № 127/5152/15-ц на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» було стягнуто з [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором від 16.02.2007р. в розмірі 41191,48 доларів США та 11049,63 гри, з яких заборгованість за кредитом 37872.61 доларів США, заборгованість по процентам 3318,87 доларів США, пеня - 11049.63 гривень. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Бєлою О.М. зареєстровано право власності на предмет іпотеки, за ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.09.2016р. Запис про право власності № 16708839 від 28.09.2016 року. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3). Частинами 1, 2 статті 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015року № 1127, передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Згідно з п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Частиною 1 статті 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Копія реєстраційної справи, в якій прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ПАТ КБ «Приватбанк» на квартиру [ADDRESS], що була надана Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2018року (а. с. 149-174), містить повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.07.2016 р., що було направлено [PERSON], згідно з яким банк повідомляє останню про свій намір укласти від свого імені договір купівлі - продажу нерухомого майна. Протягом 30 днів з дня отримання повідомлення вона вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки, а у протилежному випадку банк вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд (а.с.165, 166). Дане повідомлення не було отримано позивачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та конверт (а.с.167). Зазначене повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.07.2016 року за своїм змістом не відповідає нормам ст.ст. 7, 35, 37 ЗУ «Про іпотеку» та вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015року № 1127, та статті 35 ЗУ «Про іпотеку», оскільки не містить змісту порушених зобов'язань (а саме - валюти кредиту, суми наявної заборгованості за кредитним договором із зазначенням усіх її складових) та не містить вимоги про усунення порушень, не було визначено розміру вимог Банку на момент переходу права власності, оскільки із наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити вартість предмета іпотеки та заборгованість позивача, що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. В той же час, матеріали реєстраційної справи такого висновку про оцінку предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності не містять, що свідчить про порушення зазначеної норми закону. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п. 1); перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Згідно з ч. 4 ст. 18 цього Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частина 1 статті 23 цього Закону передбачає, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадку, зокрема: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством. Статтею 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено випадки, у яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, якими, зокрема, є: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3 ч. 1); подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4 ч. 1). Приймаючи 28.09.2016 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16708839, а саме: права власності ПАТ КБ «Приватбанк» на квартиру [ADDRESS], приватний нотаріус Бєлая О.М., яка діяла як державний реєстратор прав на нерухоме майно, не звернула увагу на те, що заявником ПАТ КБ «Приватбанк» не подано для державної реєстрації прав документів у повному обсязі, оскільки повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.07.2016 року не містить вимоги банку до позивача про усунення порушень у встановлений банком строк, тому воно не відповідає вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п. 61) та ЗУ «Про іпотеку» (ст. 35). Крім того, матеріали реєстраційної справи не містять будь-яких даних про існуючу заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» на день прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності, що може бути підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2015р. у цивільній справі № 127/5152/15-ц на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» було стягнуто з [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором від 16.02.2007р. в розмірі 41191,48 доларів США та 11049,63 гри, з яких заборгованість за кредитом 37872.61 доларів США, заборгованість по процентам 3318,87 доларів США, пеня - 11049.63 гривень. Яке, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2018року звернуто до примусового виконання до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області(а.с.15-16), всупереч ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», де вказано, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що після звернення процедури судового врегулювання спору одночасно з набуттям законної сили рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2015року по справі №127/5152/15-ц, якою присуджено до стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу за основним зобов'язанням, інший спосіб захисту свого цивільного права, а саме замість судового - позасудовий, є притягненням особи до подвійної відповідальності за те саме правопорушення. Зазначені обставини порушують вимоги статті 61 Конституції України про неприпустимість притягнення до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення більше одного разу. Крім того, 03.06.2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено протягом його дії стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи те, що кредит є споживчим, наданий в іноземній валюті та на дані правовідносини поширюється дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від року загальна площа спірної квартири, яка була предметом іпотеки становить 33,5 кв. м. іншого нерухомого майна позивач у власності немає, згоди на відчуження предмету іпотеки [PERSON] не надавала. Відповідно до ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Враховуючи викладене, та те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, державним реєстратором не було враховано положень наведених вище норм чинного законодавства, що призвело до порушенням прав та законних інтересів позивача, а тому таке рішення відповідача підлягає скасуванню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни на користь [PERSON] 1409,60гривень судового збору, в рівних частинах. На підставі викладеного, згідно ст. ст.11, 589, 593, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, Конституції України,

Outcome: approved