Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 19.08.2015 року між нею як покупцем та відповідачем як продавцем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 707. У відповідності з п. 3.2.1 вказаного Договору відповідач зобовязався знятися з реєстраційного обліку особисто не пізніше 01.11.2015 року та передати покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння нею в день підписання договору у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень. При цьому звільнити від наявних в ній речей особистого вжитку, передати покупцю ключі від квартири, документи з оплати комунальних послуг, вартості використаної електроенергії та інших обовязкових платежів. Відповідачем обовязки, покладені на нього договором виконано частково: ключі від квартирі передані позивачеві, квартира звільнена від речей відповідача, відповідач у квартирі не мешкає, однак з реєстраційного обліку так і не знявся. Не виконавши зазначений обовязок відповідач тим самим порушує права позивачки безперешкодно володіти та користуватися належним їй житловим приміщенням, а тому на підставі вищевикладеного остання просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Чарівна, 48//303 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, зняти його з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) в квартирі, та стягнути на її користь з відповідача понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі та зазначив, що з позовними вимогами він згоден, позов визнає та просить його задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень або пояснень не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.08.2015 року укладеного між позивачкою та відповідачем (а.с.6-7), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). Відповідно до п. 3.2.1 вказаного вище договору Продавець (відповідач) зобовязався знятися з реєстраційного обліку особисто не пізніше 01.11.2015 року, але свій обовязок не виконав. Так з довідки № 7655 виданої Центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби 09.11.2015 року вбачається, що у даній квартирі окрім позивачки зареєстрований колишній власник - відповідач по справі [PERSON](а.с.10). Відповідач у спірній квартирі не мешкає, що підтверджується актом № 481 від 09.11.2015 р., складним комісією Центру обслуговування абонентів № 3 Міського комунального підприємства «Основаніє» (а.с.11). Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. На думку суду, вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідач у зазначеному будинку фактично не мешкає з дня її продажу, за договором купівлі-продажу зобовязався виписатися з неї, але даний обовязок не виконав, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим приміщенням не було, крім того відповідач позов визнав, тому суд вважає за доцільне визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Що стосується вимог позивачки про зобовязання Шевченківського РВ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби в Запорізькій області зняти відповідача з реєстраційного обліку, то суд дані вимоги не розглядає, оскільки вони повинні розглядатися в порядку визначеному КАС України. Рішення суду про визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial