Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] відповідно до якого просила: - Зобовязати [PERSON] встановити паркан відповідно до меж, встановлених земельно-кадастровою документацією. Частину паркану, яка безпосередньо знаходиться біля вікон її домоволодіння встановити висотою не більше 1,2 метра та стягнути понесені судові витрати. \~ На обґрунтування позову зазначено, що 04.10.2005 року позивач придбала 8/25 частини житлового будинку в м. Кіровограді, по вулиці Курганній, 36/18 за договором купівлі-продажу та з того часу проживає в ньому. По сусідству з нею у житловому будинку по вул. Курганній, 34 проживає [PERSON], його житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка межує з її земельною ділянкою. У 2014 році відповідач почав встановлювати паркан, ним закладено фундамент та частково зведено паркан, який значно виходить за межі, визначені Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради. У разі зведення паркану, відстань від паркану до зовнішньої стіни будівлі становитиме 30 см., у звязку з чим вона не зможе нормально користуватися своєю присадибною ділянкою та обслуговувати будинок. Та таке розташування паркану суперечить пункту 3.25 Державних будівельних норм 360-21 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», в якому закріплено, що для догляду за будинком та для здійснення їхнього поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конституції стіни потрібно приймати не менше 1,0 м. Відповідач зводить паркан з металевого профілю, орієнтовано висотою 2,2 м, який затулятиме вікна в будинку. Позивач не одноразово зверталась до відповідача і просила його встановити паркан відповідно до меж встановлених Державним актом на право власності на земельну ділянку, а навпроти вікон висотою не більше 1,2 метра, проте такі прохання ним ігноруються. Чоловік позивача [PERSON], звертався до Кіровоградської міської ради щодо неправомірного будівництва паркану відповідачем, як наслідок було рекомендовано звернутись за вирішенням виниклого спору до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити посилаючись на обставини в ньому викладені. Додатково вказали, що на час розгляду справи паркан навпроти вікон не встановлений, відповідна вимога до відповідача про встановлення паркану навпроти вікон висотою 1,2 метри заявлена наперед, оскільки є очевидним, що в майбутньому такий паркан буде встановлено, про що свідчать проведені підготовчі роботи та вже встановлена частина паркану. Вказали, що на даний час є актуальним зобовязати відповідача встановити паркан точно на межі їх земельних ділянок, а питання інсоляції буде вирішуватись окремо вже по факту обмеження доступу сонячного світла до їх вікон. Позивач вказала на недоцільність призначення за ухвалою суду відповідної експертизи, для визначення на місцевості порушення меж її земельної ділянки встановленим відповідачем парканом, оскільки доказом такого порушення є протокол № 5 комісії по розгляду земельних спорів від 11.02.2015року (а.с.31-35). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зазначав, що паркан ним встановлено замість старого паркану, також він має технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж його земельної ділянки по вулиці Курганна, 34 в м. Кіровограді(а.с.96-118), паркан встановлений точно на межі його та позивача земельних ділянок. Щодо висновків наведених у протоколі № 5 комісії по розгляду земельних спорів від 11.02.2015року, вказав, що його не запрошували при проведенні замірів відстані від паркану до будинку, невідомо яким чином проводились такі заміри та які фактори при цьому враховувались з урахуванням фундаменту чи без нього тощо. На підтвердження своєї позиції, після відмови позивача у призначення експертизи сам клопотав про її призначення, проте в подальшому не оплатив її проведення посилаючись на брак коштів, як наслідок відповідне експертне дослідження земельних ділянок сторін у справі проведено не було. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 8/25 частини житлового будинку в м. Кіровограді по вулиці Курганній, 36/18, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.10.2005 року (а.с. 5-7). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 930474 виданий [PERSON]Я, який проживає за адресоюм. Кіровоград, вул. Курганна, 36/18 на підставі рішення сесії від 7 грудня 2011 року № 1036 є власником земельної ділянки площею 0,0916 гектарів, земельна ділянка розташована за адресоюм. Кіровоград, вул. Курганна, 36/18, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), співвласниками є [PERSON]Я 17/25 частин, [PERSON] 8/25 частин (а.с. 9-11). Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером 34, розташований по вулиці Курганна у місті Кіровограді (а.с.37,38). Земельна ділянка не приватизована. Межі земельної ділянки встановлені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 21.10.2015року (а.с.96-118). Згідно повідомлення Кіровоградської міської ради від 03.06.2014 року спеціалістами управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по вул. Курганній, 34 в м. Кіровограді, за результатами якого встановлено, що землекористувачем проводиться встановлення паркану з металевого профілю орієнтовною висотою 2,2 м., який після остаточного встановлення, затулятиме вікна домоволодінь по вул. Курганній, 36/18, а також повідомлено, що діючими будівельними нормами не нормовано матеріал, зовнішній вигляд, висота та інше при будівництві парканів та огорож ділянок садибної забудови. Конкретні вимоги щодо архітектурного вирішення огорож (висота, матеріал, конструкція) у населеному пункті або його окремих районах можуть бути встановлені в місцевих правилах забудови або проекті забудови і благоустрою кварталу (населеного пункту), який затверджується місцевою радою після погодження органом містобудування та архітектуру, на даний час правила забудови м. Кіровограда не розроблені. У разі затінення вікон домоволодінь парканом, який встановлює землекористувач по вул. Курганній, 34, рекомендовано звернутись до Кіровоградського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області для встановлення факту порушення санітарних норм освітленості житлових приміщень, в подальшому, для зобовязання суміжного землекористувача демонтувати вищезазначений паркан рекомендовано звернутись до судових органів (а.с. 7). Відповідно до протоколу № 5 комісії по розгляду земельних спорів від 11.02.2015 року, комісія по розгляду земельних спорів одноголосно прийняла рішення рекомендувати землекористувачу по вул. Курганній, 34 [PERSON] відновити межі земельної ділянки по вул. Курганній, 36/18 відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 03.05.2012 року серії ЯК № 930474, рекомендовано землекористувачам по вул. Курганній, 34 та 36/18 дотримуватись правил добросусідства. Зазначено, що відповідно до плану меж землеволодіння, відстань між житловим будинком заявника (в крайніх його точках) та колишнім парканом між домоволодіннями по вулиці Курганній, 34 та 36/18 складає 0,55 м. та 0,67 м. відповідно. При візуальному обстеженні земельної ділянки по вулиці Курганній, 36/18 членами комісії встановлено, що на жданий час вище зазначені відстані становлять орієнтовно 0,4 м. даний факт свідчить про порушення меж зазначеної земельної ділянки (а.с. 32-34). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян або осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює)самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~ за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60, ч. ч. 3, 4 ст. 10ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК). Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що протокол № 5 комісії по розгляду земельних спорів від 11.02.2015 року не може слугувати беззаперечним доказом порушення межі земельної ділянки позивача відповідачем, оскільки комісія вказала, що виміри є орієнтовними, при цьому не зазначено, яким чином були проведені заміри та які фактори при цьому були враховані. Чи рахувалась при замірах комісією ширина фундаменту лишилось не зясованим. На пропозицію суду щодо проведення експертного дослідження по виниклим спірним питанням позивач вказав на достатність наданих ним доказів. Таким, чином суд не зміг достеменно встановити порушення прав позивача, як землевласника. Відтак у задоволенні позову в цій його частині відмовляє. Згідно до ч. 3 ЦПКУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Щодо іншої вимоги про зобовязання відповідача частину паркану, яка безпосередньо знаходиться біля вікон домоволодіння позивача встановити висотою не більше 1,2 метра, то дана вимога є передчасною, з чим погодився позивач при розгляді справи, оскільки паркан навпроти її вікон ще не встановлений, відтак порушення прав не відбувається. За наведеного суд відмовляє у задоволенні даної вимоги. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, тому суд відмовляє в стягненні на його користь судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed