Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказувала, що з 18 вересня 1988 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 19 лютого 2015 року Зарічненський районним судом шлюб між ними розірвано. За період шлюбного життя вони набули житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Рівненської області. Право власності на будинок зареєстроване за відповідачем. Домовленості про добровільний поділ майна не досягнуто, а тому вона змушена звернутись до суду. Покликаючись на те, що частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними, [PERSON] просила суд розділити спільно нажите за час шлюбу з відповідачем майно та визнати за нею право власності на ? частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями В судовому засіданні позивачка [PERSON], суду пояснила, що спільне володіння і користування майном з відповідачем є неможливим, оскільки після розірвання шлюбу вона бажає окремо проживати від відповідача. А тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд припинити за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Рівненської області, визнати за нею та відповідачем право спільної часткової власності по ? частині вищевказаного будинку за кожним. Відповідач позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд у відповідності до ч.4 ст.130 ЦПК України, постановляє рішення при проведенні попереднього судового засідання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1, 3 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 18 вересня 1988 року по 19 лютого 2015 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] набули житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] Рівненської області. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.02.2011 року, виданого Зарічненською селищною радою Рівненської області, власником житлового будинку по [ADDRESS] Рівненської області є відповідач по справі - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», 10.02.2011 року за відповідачем [PERSON] за реєстровано право приватної власності на житловий будинок, що по [ADDRESS] Рівненської області, реєстраційний номер - 32841384. На підставі викладеного ст.60 СК України та ст.368 ЦК України, суд приходить до висновку, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, і підлягає поділу між ними. Згідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до п.3 ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Таким чином вимога позивача про припинення права власності на житловий будинок за відповідачем [PERSON] та визнання за сторонами права власності на спірне майно по ? частці за кожним, ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. На підставі викладеного ст.ст.69,70,71 Сімейного кодексу України, ст.365, 368 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved