Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя, в особі, Запорізької міської ради, [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] Ухвалою суду від 23.02.2017 року зустрічний позов було прийнято та обєднано в одне провадження з основним позовом. У судове засідання сторони, [PERSON], [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача: Запорізької міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. Згідно ордеру від 02.02.1983 року №33 серії А-VІІІ ЖБК, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів квартира [ADDRESS], була надана [PERSON] на сімю, у складі трьох осіб: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Ордер був виданий на підставі рішення загальних зборів ЖБК ЗТМК-3 від 19.09.1983 року №16. Згідно ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Пайові внески за квартиру [ADDRESS] були сплачені у повному обсязі 15.10.1982 року, про що свідчить довідка, видана на імя [PERSON] головою Житлово-будівельного кооперативу №3 Дніпровського титано-магнієвого заводу. Позивачка, [PERSON] в період з 15.04.1978 року по 23.06.1998 року перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України, ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином позивачка, [PERSON], як дружина [PERSON], має право на ? частину квартири [ADDRESS]. Державним реєстратором було відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартиру, у звязку з не проведенням первинної державної реєстрації права власності та відсутністю правовстановчого документу на квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з викладеним позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню. 16.07.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №5053. Позивач за зустрічним позовом, [PERSON], є сином [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Після його смерті залишилось спадкове майно: ? частина квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту [PERSON] не залишив. Позивач, [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, як син спадкодавця. Позивач прийняв спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори відповідно до ст. 1269 ЦК України протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Заяву було зареєстровано та відкрито спадкову справу №5/2016. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Однак приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У звязку з тим що спадкоємцем, [PERSON] не було оформлено правовстановлюючий документ на спадкове майно, позивач не може оформити спадщину на своє імя після смерті батька та зареєструвати право власності на спадкове майно. Таким чином, суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON], про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved