Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання її доньки разом з нею. В обґрунтування позову зазначила, що з 05.10.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] З моменту фактичного припинення шлюбу донька постійно проживає з матір`ю. Відповідач після фактичного припинення шлюбних стосунків наполягав на проживанні спільної дитини із ним, в зв`язку з чим виник конфлікт і позивач змушена була звернутись до суду. Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Ухвалою від 11.04.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Гавриловом Д.В. відкрито провадження у справі. 30.01.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М. Ухвалою від 18.02.2019 р. справу провадження у справі та призначено підготовче засідання. 13.06.2019 року ухвалою суду залишено без розгляду вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання надано висновок Органу опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини. Суд, дослідив матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2012 року, вбачається, що 05.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №824. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2013 року [PERSON] народилась [INFO] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження умов проживання від 17.04.2019 року за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання малолітньої - [PERSON] встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON] - мати дитини, та сама дитина, житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний створено всі необхідні умови для утримання, виховання та розвитку дитини. З висновку Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №68 від 10.05.2019 року вбачається, що Орган опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] народилась [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved