Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №146 від 07.07.2016; неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2006 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №146. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Шлюбні стосунки фактично припинені з 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть, сімейний бюджет відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Строк на примирення не потрібен. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спір про розподіл майна відсутній. Ухвалою суду від 27.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.12.2019. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, оскільки збереження шлюб неможливе, вони з лютого 2018 року проживають окремо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що вони з позивачкою не проживають сім`єю з лютого 2018 року, примирення між ними неможливо, з дитиною він спілкується. Просив шлюб розірвати, бо врятувати сім`ю неможливо. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.07.2006 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис № 146), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства, фактичне припинення шлюбних стосунків, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, про що заявили у судовому засіданні, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Питання розподілу судових витрат сторонами не заявлялось, судом не вирішувалося.

Outcome: approved