Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], однак, він самоусунувся від спілкування з дитиною, не займається її вихованням, не надає матеріального утримання доньці. Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст.121, 141, 150, 155, 164 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. Під час відкриття провадження по справі, до участі в судовому розгляді в якості третьої особи, котра не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Службу у справах дітей Ріпкинської РДА. Прокурор не вступив до участі в розгляді справи, надіславши повідомлення про відсутність передбачених законодавством підстав для його представництва у спірних правовідносинах. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, зазначивши, що вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу упродовж двох років, після чого [PERSON] залишив родину. Реєстрація народження малолітньої [PERSON] була здійснена в органах РАЦС за спільною заявою сторін. Місцем проживання сімї являвся житловий будинок по вул.Д.Куриленка, 18 в смт.Ріпки, який належить матері позивача, однак фактичним володільцем вказаного житлового приміщення являється [PERSON], котра продовжує проживати за вказаною адресою разом з дитиною і співмешканцем - [PERSON] Починаючи з лютого 2013 року, сімейні відносини та спільне прожиання між сторонами припинено, участі в утриманні та вихованні доньки [PERSON] не приймає, аліментів на дитину не сплачує. Декілька разів відповідач, перебуваючи у нетверезому стані, під приводом спілкування з дитиною, приходив до [PERSON], однак вказані візити закінчувалися неправомірною поведінкою [PERSON] та притяненням його до адміністративної відповідальності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, не дозволяє відвідувати дитину у дошкільному закладі та за місцем проживання, а несплата аліментів [PERSON] обумовлена тим, що грошові кошти він згоден перераховувати лише на особовий рахунок доньки, так як позивач буде витрачати їх на власні потреби. [PERSON] не оспорював той факт, що він не приймає участі в задоволенні інших матеріальних потреб дитини, однак вказував, що в 2016 році пропонував [PERSON] скористатися путівкою на оздоровлення, виділеною йому як учаснику бойових дій. Представник Служби у справах дітей Ріпкинської РДА в судовому засіданні вказала на обґрунтованість вимог позивача з тих підстав, що [PERSON] не виконує своїх обовязків по відношенню до дитини, визначених СК України. Представник органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради в судовому засіданні вказала на обґрунтованість вимог позивача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню та вихованню дитини. Зареєстрованим і фактичним місцем проживання [PERSON] являється будинок № 18 по вул.Д.Куриленка в смт.Ріпки Чернігівської області. З довідки виконкому Ріпкинської селищної ради № 3380 від 21.09.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за вказаною адресою разом з донькою - [PERSON] Актом обстеження житлово-побутових умов від 26.10.2017 року підтверджується, що [PERSON] разом із донькою проживають [INFO]. Технічний стан житлового приміщення задовільний; будинок забезпечений необхідними для проживання меблями. Малолітня [PERSON] має власне ліжко, стіл для занять, вона забезпечена одягом, взуттям, іграшками. Сімя забезпечена продуктами харчування. Присадибна земельна ділянка, площею 0,20 га., обробляється. Із службової характеристики [PERSON] вбачається, що вона проходить службу в ДПС України, за характером спокійна, до конфліктів не схильна, має добрий рівень загальної культури, користується повагою у товаришів по службі. З довідки № 5, виданої 26.07.2017 року Ріпкинським КДНЗ Веселка, вбачається, що батько малолітньої [PERSON] з 10.02.2015 року в дошкільному закладі жодного разу не зявлявся, дитину до садка приводять матір і бабуся по лінії матері. З довідки Ріпкинського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області № 815 від 25.07.2017 року вбачається, що позивач за період з 15.08.2014 року аліментів від [PERSON] на утримання малолітньої доньки, не отримувала. З довідки-характеристики № 3616 від 06.10.2017 року вбачається, що виконком Ріпкинської селищної ради даних, які компрометують [PERSON] не отримував, відповідач норм загального проживання не порушує. Посвідченням серії АБ № 532160 від 08.04.2016 року підтверджується, що відповідач має статус учасника бойових дій. Разом з цим, повідомленням Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 27.10.2017 року, підтверджується, що за період з 20.01.2013 року по 12.10.2017 року, [PERSON] шістнадцять разів притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за ч.ч.1, 2, 3 ст.178; ч.1, 2 ст.173-2; ч.1, 2 ст.175-1; ст.121-5; ч.1 ст.126; ч.1 ст.130 КУпАП. Постановами Ріпкинського районного суду Чернігівської області, які набрали чинності, підтверджується, що [PERSON] 17.02.2013 року, 18.11.2013 року, 13.07.2013 року вчиняв насильство по відношенню до [PERSON] за місцем проживання останньої, в тому числі виганяв потерпілу із власного булинку, погрожував їй фізичною розправою. Таким чиним, в судовому засіданні належними і допустимими засобами доказування підтверджено пояснення [PERSON] про те, що [PERSON] робив спроби відвідати доньку лише перебуваючи у стані спяніння. Вказана обставина, на думку суду, унеможливлювала позитивні наслідки спілкування батька з дитиною, а також участь відповідача у виховному процесі доньки. В той же час, представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що відомості, викладені в довідці-характеристиці [PERSON], були внесені до вказаного документа на основі інформації, яка надходить до Ріпкинської селищної ради з офіційних джерел. З рішення органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради № 93 від 31.08.2017 року, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання обовязків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, моральний і духовний розвиток. Частинами 1, 2 ст.141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.ст.150, 155 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 12 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вони зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, підготовку до свідомого життя у суспільстві. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. В судовому засіданні відповідач визнавав той факт, що він не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, незважаючи на те, що є працездатною особою та має самостійний дохід. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустимими засобами доказування довела ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог. Частиною 3 ст.167 СК України передбачено, що у випадку позбавлення батьківських прав одного з батьків, дитина за бажанням другого з батьків, може бути передана йому. Приймаючи до уваги, що малолітня [PERSON] проживає та перебуває на утриманні матері, вона підлягає залишенню на вихованні у позивача. Судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача, оскільки [PERSON] не наполягала на відшкодуванні їй судового збору.

Outcome: approved