Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання видповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 913, блоку № 909-916 та кімнатою № 512, блоку № 509-516 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Відінська, буд. 42А. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON]\~повідомлена належним\~чином про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, в судове засідання не зявилася. В поданій до суду заяві, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач\~[PERSON]\~повідомлений належним\~чином про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 06 листопада 2012 року кімната № 913, блок 909-916 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Відінська, буд. 42а, належали на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] по 37/100 частці кожному співвласнику та [PERSON] 36/100 частки. Кімната № 512, блоку № 509-516 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне. вул. Відінська, буд. 42 а належали на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] [PERSON], [PERSON] по 4/100 частці кожному співвласнику на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме житло, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської рад від 18 грудня 2012 року. Відповідно до договору дарування нерухомого майна від 16 червня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6598087 від 16 червня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] 4/100 часток блоку № 509-516 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Відінська, буд. 42а, кімната № 512. Відповідно до договору дарування нерухомого майна від 16 червня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 61597303 від 16 червня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] 36/100 часток блоку № 909-916 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Відінська, буд. 42а, кімната № 913. Як вказано у позовній заяві, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію в кімнатах [PERSON] Відповідач [PERSON] за адресою м. Рівне. вул. Відінська, 42 А, кім. 512, 913 не проживає, що підтверджується актом, який затверджений головою ОСГ «Водограй 42» [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно п.1 ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, що відповідач подарував 36/100 частки кімнати блоку № 909-916 та 4/100 частки кімнати блоку № 509-516 в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Відінська, 42А позивачу, а також те, що реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 704.80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved