Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яку обґрунтувала наступним: 24.07.2014 року відповідач взяв у неї в борг грошові кошти в сумі 12000 гривень, що на той час становило 1 тисячу доларів США, які згідно письмової розписки, він зобов'язався повернути до 30.09.2014 року. Однак всупереч своїм зобов'язанням [PERSON] грошові кошти у визначений договором термін не повернув, з часу отримання ним грошових коштів минуло майже три роки. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути борг, та надіслала йому письмову вимогу, але він на це ніяк не відреагував. А тому враховуючи, що станом на 01.06.2017 року курс 1 долара США становить 26,31 грн., просить стягнути з [PERSON] на її користь 26000 гривень боргу за договором позики, відсотки за користування грошима в сумі 2088,00 грн., пеню за прострочення платежу, повернення коштів у сумі 27085,58 грн., індекс інфляції в сумі 20119,66 грн., сплачений нею судовий збір у сумі 752,93 грн. та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 3500,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, її інтереси в судовому засіданні представляла адвокат [PERSON] Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні конкретизувала позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26000 гривень боргу за договором позики, сплачений позивачем судовий збір у сумі 752,93 грн. та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 3500,00 грн. Відповідач в судовому засіданні конкретизовані позовні вимоги визнав та пояснив, що вчасно не мав змоги повернути борг, через загострення його хвороби. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази . З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 24.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON], 12000 гривень або 1 тисячу доларів США, які зобов'язався до 30.09.2014 року повернути у валюті гривні чи доларі США за бажанням [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з даної розписки строк повернення боргу вже закінчився, та на день розгляду справи позику в добровільному порядку відповідач не повернув. Станом на 01.06.2017 року, згідно довідки Національного Банку України, офіційний курс гривні до іноземної валюти, а саме до долару США становить 2631,0335 грн. за 100 доларів США, тобто 1000 доларів США становить 26310 грн.(а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України, також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу позику, не виконавши тим самим виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 26000 гривень боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі гривень 752,93 грн., та в силу ст. 84 ЦПК України, також понесені позивачем витрати на правову допомогу, яку надала адвокат [PERSON] в розмірі 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.06.2017 року та розрахунком (а.с.14-15). На підставі викладеного,

Outcome: approved