Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя житлового будинку №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в [ADDRESS] по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві та визнання за нею права власності на ? частку вищевказаного нерухомого майна. В позові позивач зазначила, що з вона з 08.06.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу відповідач придбав нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог чинного законодавства вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя та виходячи з рівності часток подружжя, просила про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання за нею права власності на ? частку вищевказаного нерухомого майна. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним право власності на квартиру [ADDRESS], припинення іпотеки квартири №7 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, з застосуванням наслідків припинення іпотеки, шляхом припинення заборон, які накладені та зареєстровані в звязку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, заборона на відчуження зареєстрована 05.06.2008 року за реєстровим №97. В зустрічному позову позивач зазначив, що за час шлюбу ним було придбано у власність нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру [ADDRESS], яке відповідно до вимог чинного законодавства є спільним сумісним майном подружжя. Проте, оскільки визнання права власності здійснюється без реального поділу цього майна в натурі, вважає за доцільне, що відповідає в повній мірі інтересам як його так і відповідача за вказаним позовом, щодо на свій розсуд користуватися, володіти та розпоряджатися майном, визнати за [PERSON] право власності в цілому на житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. При цьому, зазначив, що з метою виконання зобовязань за кредитним договором, квартира №7 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві ним була передана в іпотеку, відповідно до договору іпотеки від 05.06.2008 року. Він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, кредитор ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в стані припинення з січня 2010 року та жодних претензій ані банк, ані уповноважена особня Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не предявляли, з будь-якими позовами банк до нього не звертався. Крім того, на теперішній час ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в переліку банків, по яким здійснена виплата Фондом, тобто вважається ліквідованим, що є також підставою для припинення зобовязань між ним та банком. Отже зобовязання за кредитним договором припинилися, а відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинилися і іпотека. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, свої позовні вимоги визнала, просила про їх задоволення. В судове засідання позивач та його представни за зустрічним позовом не зявилися, надали до суду заяву, прослии слухати справу за їх відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення, у звязку з чим просили в задоволенні первісного позову відмовити, надали згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Український промисловий банк» не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача за зустрічним позовом, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2004 року, згідно свідоцтва про шлюб (повторне) виданого Заводським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції 09.07.2008 року. За час перебування у шлюбі, [PERSON] придбав у власність нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, підлягає поділу між ними, виходячи з рівності часток подружжя. Між тим позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив з урахуванням того, що загальна площа обєктів нерухомості практично однакова (житловий будинок площею 132,6 кв.м., квартира 138,4 кв.м.), визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає, що в цей частині вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає задоволенню та за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві. Проте, суд приходить до переконання, що в задоволенні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] слід відмовити, у звязку з тим, що вказана квартира вже належить йому на праві власності. У звязку з наведеним, суд вважає, що в задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити. Крім того, 05.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №91-0041020/ФК-08. З метою виконання зобовязань за кредитним договором від 05.06.2008 року, між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір іпотеки від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, предметом кого є трикімнатна квартира [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] Згідно наданих до суду доказів кредитор ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в стані припинення з січня 21.01.2010 року, на теперішній час ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в переліку банків, по яким здійснена виплата Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто вважається ліквідованим. [PERSON] зазначає, що ним зобовязання за кредитним договором виконані в повному обсязі. Доказів того, що банк або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб предявляли будь-які претензії до позичальника [PERSON] за кредитним договором або зверталися до нього з позовами, суду не надано. Отже, суд приходить до переконання, що зобовязання [PERSON] за кредитним договором №91-0041020/ФК-08 від 05.06.2008 року припинилися. Відповідно до ст. 593 ч.1 п. 1 ЦК України, ст. 17 ч.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як окремий вид застави припиняється з припиненням забезпеченого нею основного зобовязання. Статтями 598, 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки договір іпотеки є видом забезпечення основного зобовязання, а саме кредитного договору №91-0041020/ФК-08 від 05.06.2008 року, має похідний характер від основного зобовязання та є дійсним до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом в частині припинення зобовязання по іпотечному договору від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що у банка фактично припинилися права іпотекодержателя на майно [PERSON] та позовні вимоги в частині зняття заборони з належної на праві власності [PERSON] квартира [ADDRESS], які накладені та зареєстровані в звязку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, заборона на відчуження зареєстрована 05.06.2008 року за реєстровим №97, суд вважає також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 3445 грн., судовій витрати за первісним позовом віднести за рахунок позивача.

Outcome: partial