Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним укладений між нею та [PERSON] 26 січня 2017 року Іпотечний договір, посвідчений ПН ХМНО Гнилицькою Т.В., предметом якого є нежитлові приміщення загальною площею 1453,5 м2 в нежитловій будівлі літ. Ж-8, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що 26.01.2017 між нею та [PERSON] було укладено договір позики, а в забезпечення своїх боргових зобов'язань між ними було укладено Іпотечний договір, при оформленні якого були грубо порушені майнові права неповнолітньої доньки позивача, а саме не було отримано дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо майнових прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що предметом Іпотечного договору є нежитлові приміщення, власником цих приміщень є особисто позивач [PERSON], а тому правочин вчинявся не відносно майнових прав її неповнолітньої доньки, а тому дозвіл органу опіки та піклування в даному випадку не потрібен. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. 26.01.2017 [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошей, за умовами якого остання позичила грошові кошти в розмірі 1 500 000,00 грн. та зобов'язалась повернути їх у строк до 26.01.2020. Того ж дня, в забезпечення договору позики грошей, між [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений ПН ХМНО Гнилицькою Т.В. 26.01.2017. Предметом Іпотечного договору є нежитлові приміщення четвертого поверху № 4-5, 4-9:-:4-16 площею 312,3 м2, п'ятого поверху № 5-1:-:5-16 площею 570,6 м2, шостого поверху № 6-1:-:6-16 площею 570,6 м2, загальною площею 1453,5 м2 в нежитловій будівлі літ. Ж-8, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на порушення майнових прав малолітньої дитини, [PERSON] просить визнати недійсним Іпотечний договір. Суд з даною позицією не погоджується з наступних підстав. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 173 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. На праві спільної сумісної власності батькам та дітям належить майно, набуте ними за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів (ст. 175 СК України). Предмет Іпотечного договору - нежитлові приміщення належать позивачу належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого ПН ХМНО Гнилицькою Т.В. 20.01.2017 за реєстровим № 56, зареєстрованого ДРРП на нерухоме майно 20.01.2017 за № 18644279; підстави вважати ці нежитлові приміщення спільною сумісною власністю позивача та її малолітньої дитини не має. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при вчиненні правочину - Іпотечного договору мали застосовуватися положення ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України щодо отримання дозволу органу опіки та піклування, оскільки оспорюваний правочин вчинений не щодо майнових прав малолітньої дитини. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати недійсним Іпотечний договір з підстав недотримання процедури його оформлення. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] визнання іпотечного договору недійсним заявлені необґрунтовано, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed