Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обгрутновано тим, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку на даний час зареєстрована також відповідач, яка починаючи з червня 2014 року там не проживає з власної волі. Її реєстрація місця проживання за цією адресою носить формальний характер, оскільки [PERSON] проживає, навчається та працює за межами України та має власне житло за адресою: [ADDRESS] , де вона постійно проживає з червня 2014 року. Реєстрація відповідача спірному житловому приміщенні без фактичного проживання понад одного року створює для неї негативні наслідки в тому числі у вигляді додаткових матеріальних витрат на утримання житлового будинку, в яких відповідач жодної участі не приймає та унеможливлює отримати субсидію зі сплати комунальних послуг. Крім того, позивач планує здійснити відчуження належної їй на праві власності житлового будинку, однак позбавлена можливості це зробити у зв`язку з реєстрацією відповідача. Ухвалою судді від 21.11.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, надіславши до суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 березня 2010 ( а.с. 12), договором дарування від 15 березня 1996 року( а.с. 14), витягом про реєстрацію права власності па нерухоме майно №25554186 від 12 березня 2010 року (а.с. 13), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25535370 від 11 березня 2010 року ( а.с. 15), а також Інформацією і Державного реєстру речових прав па нерухоме майно га Реєстру прав власності па нерухоме майно № 184058756 від 08 жовтня 2019 року (а.с. 18-19). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг ЧМР від 04.09.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 2 особи: власник - [PERSON] та відповідач - [PERSON] ( а.с.29). Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком, оскільки на даний час він не є членом її сім`ї та не проживає за адресою реєстрації більше року. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідно до акту вуличного комітету № 31 від 02.10.2019 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 01.06.2014 року, а проживає в [ADDRESS] (а.с.26). Як вбачається з заяви, яка посвідчена 04.12.2019 нотаріусом нотаріального округу міста Єкатеринбург Нікітітою О.І., [PERSON] просить вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, оскільки не проживає в будинку за адресою [ADDRESS] у зв`язку з вибуттям на постійне місце проживання до російської Федерації. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, враховуючи, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що відповідач за місцем реєстрації у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який належить позивачу, така реєстрація є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав [PERSON] шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved