Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовами, об`єднаними в одне провадження, в яких просить: - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 8987,90 грн; - стягнути з відповідача додаткові витрати, що будуть понесенні позивачем у зв`язку з вступом [PERSON] у перший клас, а саме у зв`язку з необхідністю придбання одягу, взуття, шкільної та спортивної форми, канцелярських товарів, шкільного приладдя на загальну суму 5000,00 грн; стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] на загальну суму 7334,02 грн. В обгрунтування вимог щодо стягнення додаткових витрат позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо участі в оплаті додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, при цьому позивачем понесені додаткові витрати на оздоровлення дітей (поїздки не море та у зв`язку з чим придбання харчування, витрати на проживання тощо), лікування дітей (внаслідок захворюваності на різні хвороби: ОРЗ, ГРВІ, бронхіт, стоматологія тощо), необхідності отримання послуг репетиторів предметів з біології та хімії, придбання меблів, оскільки діти зростають та потребують придбання відповідного ліжка зі спальним місцем, канцелярського приладдя для занять у школі, виконання креслень, випускних альбомів для [PERSON] , який закінчує навчання у дошкільному навчальному закладі та вступає на навчання у перший клас. Позивач та її представник ( за їх участі в судовому засіданні) позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. При цьому позивач посилалась на те, що розмір аліментів є незначним та не покриває всіх витрат на утримання дітей. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що витрати які понесла позивач не відносяться до витрат, які викликані особливими обставинами, а є звичайними витратами на утримання дітей, на які відповідач сплачує аліменти. Зазначив, що позивач не зверталась ні до суду, ні до відповідача з вимогою про збільшення розміру аліментів. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-10). Судовим наказом, виданим Богунським районним судом м. Житомира 30.08.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу (заробітку) боржника, щомісячно, починаючи з 14.08.2017 року і до моменту досягнення сином [PERSON] повноліття ( [INFO] ), надалі стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу (заробітку) боржника до моменту досягнення дочкою [PERSON] повноліття ( [INFO] ), надалі стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу (заробітку) боржника до моменту досягнення сином [PERSON] повноліття ( [INFO] ), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11). Статтею 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За загальним правилом статті 179 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням розуміються витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. Поряд з тим, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До стягнення додаткових витрат на дітей позивач віднесла витрати, пов`язані з оздоровленням у дитячому закладі оздоровлення та відпочинку на морі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на письмові докази, а саме на ряд квитанцій відповідно до яких було придбано одяг, взуття, медичні препарати, канцелярське приладдя, іграшки, постільну білизну, матрац. Долучено копію путівки про направлення [PERSON] , [INFO] до дитячого закладу оздоровлення та відпочинку в період з 14.08.2018 року по 03.09.2018 року (а.с. 22); копію договору про надання туристичних послуг від 24.05.2017 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , згідно якого вартість туру для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на відпочинок в смт. Затоку, пансіонат «Галчонок» становила 10880,00 грн (а.с. 23-24). Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, при цьому в обгрунтування наведеного розміру додаткових витрат позивач посилається на копії документів, згідно яких витрати нею здійснювались і на неповнолітню дитину - [PERSON] , 2003 року народження. Щодо медичних карток дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , то дослідивши їх зміст в судовому засіданні судом не встановлено потреби дітей в лікуванні саме тими препаратами які придбано позивачем. Наявність в медичних документах записів про те, що дитина має певні захворювання без відомостей про потреби у їх лікуванні, його характеру, порядку та обсягу, не є підставою вважати ці обставини особливими та такими, що потребують додаткових витрат. Квитанції про придбання медичних препаратів не є належними доказами понесення позивачем додаткових витрат, оскільки необхідність їх придбання не підтверджена рецептами лікарів. Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що факт понесення додаткових витрат, що були пов`язані з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо, позивачем не доведено. Посилання позивача на те, що витрати на придбання одягу, канцелярських приладів та інших речей для дітей мають бути відшкодовані відповідачем, як додаткові витрати, не можуть братись до уваги, оскільки понесені види витрат фактично є основними витратами на утриманні дітей, які батьки зобов`язані нести в рівних частинах і які вже були враховані при призначені розміру аліментів. Разом з тим, з матеріалів медичних карток оглянутих в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово хворіли на ГРВІ, що вказує на необхідність оздоровлення дітей, за таких обставин з урахуванням понесених позивачем витрат, що підтверджується товарним чеком від 26.05.2017 року, суд стягує половину вартості путівок на дітей, що становить 2380,00 грн.( а.с. 24) ( 2900,00грн.+1800,00 грн. : 2))

Outcome: partial