Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.07.2012 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 21 липня 2012 року Відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №92, 21.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду даної справи у сторін відсутній. На підставі ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved