Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому з посиланням на ст.22, 23, 1166, 1167, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», просить стягнути на її користь за рахунок Держави Україна з рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в безспірному порядку 7269,09 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, 3000 грн суми, сплаченої громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а також витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 4000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.07.2019р. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП до сплати штрафу в сумі 51 грн, проте дане судове рішення постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.07.2019р. було скасовано з закриттям провадження по справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Під час розгляду вказаної адміністративної справи вона понесла витрати на юридичну допомогу адвоката [PERSON] в сумі 3000 грн. Також незаконним притягненням до адміністративної відповідальності їй була заподіяна моральна шкода, оскільки про визнання її винуватою у вчиненні хуліганських дій дізналися сусіди, родичі, знайомі, вона тривалий час перебувала у нервовому напруженні, перенесла стрес, в неї погіршився стан здоров`я; розмір моральної шкоди в 7269,09 грн обраховує виходячи з мінімальної заробітної плати на 2019 рік 4173 грн та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення судами першої й апеляційної інстанцій. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що Державна казначейська служба України є належним відповідачем у справі, так як обслуговує кошти державного бюджету України, за рахунок якого [PERSON] має бути здійснене відшкодування. Орган поліції не може бути відповідачем у даній справі, оскільки поліцейський складав адмінпротокол, який являється лише одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, тоді як позивачка була незаконно притягнута до адміністративної відповідальності судом, який також не може виступати відповідачем у такій категорії справ. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, оскільки Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, у правовідносини з ним не вступала, ніякої шкоди йому не завдавала й не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів, в зв`язку з чим не повинна бути відповідачем у справі; до розгляду справи в якості відповідача не залучено орган поліції; дії органів досудового розслідування чи Казначейства стосовно позивача незаконними не визнавались; позивачем не доведено та не підтверджено ніякими доказами причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та її моральними стражданнями; відсутнє належне обгрунтування та розрахунок розміру моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі й просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Прокурор, якого за його заявою протокольною ухвалою суду було залучено до участі в справі для здійснення представництва інтересів держави, в судовому засіданні з вимогами позивачки не погодився, підтримав позицію представника відповідача й пояснив, що позивачкою не доведено в чому полягає заподіяна їй моральна шкода, Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у справі, якими мають бути відповідний орган поліції та суд. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, й накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн; стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, зазначену постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.07.2019р. скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, регламентовано приписами ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР), Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996р. №6/5/3/41 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.1996р. за №106/1131 (далі - Положення №6/5/3/41). Так, згідно зі ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7). Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу, а п.4 ч.1 ст.2 даного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі ст.3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1/заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2/майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3/штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4/суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5/моральна шкода. Положеннями ст.4 Закону №266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до пп.2, 3 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015р., Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Згідно з пп.1 п.35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р., Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відшкодування громадянинові шкоди згідно Закону №266/94-ВР за рахунок коштів державного бюджету, обслуговування якого забезпечує Державна казначейська служба України, передбачено й Положенням №6/5/3/41. Тому, з урахуванням викладених обставин та вимог чинного законодавства суд вважає необгрунтованими твердження прокурора та Державної казначейської служби України про неможливість виступати останньою відповідачем у даній справі. Також безпідставними є посилання прокурора та відповідача щодо незалучення до участі в справі в якості співвідповідачів органу поліції та суду, оскільки Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області лише готувалися матеріали адмінсправи стосовно [PERSON] , тоді як незаконно притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу вона була Бахмацьким районним судом Чернігівської області й саме з цих підстав нею ініційовано даний позов; суди ж не можуть бути відповідачами у такій категорії справ, так як діють від імені держави й виконують покладені на них державою функції правосуддя. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.01.2018р. по справі №454/1642/16-ц, правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц, а також не суперечить п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова ПВСУ №4). Правову допомогу [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення, в якій її судом першої інстанції було незаконно піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу та провадження по якій апеляційним судом закрито з реабілітуючих підстав, надавав адвокат Ковалюх В.М. й витрати позивачки на неї склали 3000 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами (договір про правову допомогу від 31.05.2019р., квитанція до прибуткового касового ордера №22 від 03.06.2019р., детальний опис робіт (виконаних послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 26.07.2019р.) й не оспорюється іншими учасниками справи. Відтак, [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету, казначейське обслуговування якого здійснює Державна казначейська служба України, підлягає відшкодуванню сума в 3000 грн, сплачена нею у зв`язку з наданням їй юридичної допомоги адвокатом по вказаній адміністративній справі. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зважує на наступне. Відшкодування позивачці моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення на неї судом в справі про адміністративне правопорушення штрафу має відбуватися у відповідності до вимог ч.6 ст.1176 ЦК України, тобто на загальних підставах, які регламентовані приписами ст.23, 1167 ЦК України. Так, за змістом положень ст.23 ЦК України, ст.4 Закону №266/94-ВР, п.17 Положенням №6/5/3/41 відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначає Європейський суд з прав людини, практика якого згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України є джерелом права, деякі форми моральної шкоди, включаючи емоційні пригніченість та страждання, за самою їх природою не завжди можуть бути підтверджені якимось конкретним доказами (п.52 рішення в справі «Ракевич проти Росії» від 28.10.2003р., п.96 рішення в справі Abdulaziz , Cabales and Balkandali v. the United Kingdom від 28.05.1985р.). Відтак, суд погоджується з твердження [PERSON] та її представника про те, що внаслідок незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу вона перенесла певний стрес, перебувала у нервовому напруженні, було порушено її душевне благополуччя, вона була вимушена вживати додаткових зусиль для організації свого життя шляхом апелювання до вищої судової інстанції з метою досягнення реабілітації, що свідчить про спричинення позивачці моральної шкоди. Водночас суд не може повністю погодитися з наведеним позивачкою розрахунком завданої їй моральної шкоди. Зокрема, вірним є покладення в основу розрахунку саме розміру мінімальної заробітної плати на 2019 рік в сумі 4173 грн, оскільки це передбачено ч.3 ст.13 Закону №266/94-ВР, п.17 Положення №6/5/3/41, Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» та узгоджується з роз`ясненнями п.9, 14 постанови ПВСУ №4. Посилання ж відповідача у відзиві на необхідність застосування розрахункової величини в 1600 грн, прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є безпідставними, оскільки ці положення Закону стосуються застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при обчисленні окладів, заробітної плати, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, й не поширюють свою дію на спірні правовідносини, так як предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди. Натомість, визначаючи період, за який підлягає стягненню моральна шкода, позивачка вказала час провадження в адміністративній справі у судах першої та апеляційної інстанцій з 03.06.2019р. по 26.07.2019р. (1 місяць 23 дні). Однак, заподіяння моральної шкоди [PERSON] пов`язує з незаконним накладенням на неї штрафу, що мало місце лише після винесення Бахмацьким районним судом постанови від 08 липня 2019 року й тривало до 26 липня 2019 року - скасування даного судового рішення Чернігівським апеляційним судом. Відтак, розрахунковий період має становити з 08 по 26 липня 2019 року, тобто 18 днів, й відповідно, розмір відшкодування моральної шкоди 2423,03 грн (4173 х 18 : 31). Разом з тим, зважаючи на характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка, їх тривалість, відновлення, відсутність тяжкості вимушених змін у її життєвих, виробничих і соціальних стосунках, з урахуванням засад розумності, виваженості, справедливості та співрозмірності суд вважає за необхідне зменшити вказаний розмір морального відшкодування до 1000 грн, що узгоджується з положеннями п.9 постанови ПВСУ №4. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Оскільки згідно з п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовів даної категорії судовий збір не справляється, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, п.26 Положення сплату цих судових витрат слід віднести за рахунок держави. Водночас по даній справі [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Ковалюха В.М. в сумі 4000 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (договір про правову допомогу від 06.08.2019р., квитанція до прибуткового касового ордера №29 від 20.08.2019р., детальний опис робіт (виконаних послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 20.08.2019р.). Тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та з огляду на приписи ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог зазначені витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації позивачці в сумі 1558,07 грн (4000 : 10269,09 х 4000). На підставі викладеного,

Outcome: partial