Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], до [PERSON], третя особа Третя державна нотаріальна контора, про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] Радянської України в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 09.08.2010. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON] на підставі рішення суду. 09.08.2010 помер її рідний брат [PERSON], якому на праві спільної сумісної власності з його дружиною [PERSON] належала вказана квартира. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 були визначені ідеальні частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним. За життя 19.03.2004 [PERSON] залишив заповіт, згідно з яким він заповідав [PERSON] належну йому частину вказаної квартири. Спадкоємицею першої черги за законом є дружина померлого [PERSON], яка не має права на обовязкову частку у спадщині, оскільки була працездатною. Протягом шести місяців позивач в інтересах [PERSON] звернулась до Третьої державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, однак державним нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру. Посилаючись на вимоги ст.ст. 392, 1220, 1221, 1233 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просила задовольнити позовні вимоги (арк. справи 23). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином в порядку судового доручення компетентним судом Російської Федерації. Відповідно до наданої відповідачем заяви від 21.01.2015 (арк. справи 30), відповідач просить розглянути справу за її відсутності. Як вбачається з протоколу судового засідання Ноябрьського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу від 21.01.2015, відповідач пояснила, що вона оформила право власності на свою ? частку спірної квартири, проти задоволення позову не заперечує за умови врегулювання питання щодо користування та купівлі-продажу квартири (арк. справи 2829). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог діючого законодавства. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 09.08.2010 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 175615, виданим 10.08.2010 Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 254 (арк. справи 6). За час свого життя [PERSON] залишив заповіт від 19.03.2004, згідно з яким всю належну йому на праві власності частку квартири [ADDRESS] Радянської України в м. Запоріжжя він заповідав [PERSON]. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1056 (арк. справи 7). 29.10.2010 [PERSON], яка є опікуном неповнолітнього [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2008 (арк. справи 4), звернулась до Третьої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття та оформлення спадщини за [PERSON] (арк. справи 46). Постановою державного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 24.10.2014 у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) було відмовлено у звязку з тим, що нотаріусу не було надано документ, який підтверджує право власності на обєкт нерухомого майна (арк. справи 12). Дійсно, як вбачається з матеріалів спадкової справи, 08.12.1995 [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло № 359, яким посвідчено право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] Радянської України в м. Запоріжжі. В матеріалах спадкової справи міститься копія цього свідоцтва (арк. справи 52 зворотній бік). Як вказує позивач, оригінал даного свідоцтва в неї відсутній, оскільки відповідач відмовилась надавати будь-які документи та на даний час проживає в Російській Федерації. Отже, позивач позбавлена можливості оформити право власності неповнолітнього [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на належну померлому [PERSON] частину зазначеної вище квартири. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 (набрало законної сили 16.11.2012) визнано, що розмір часток, які належать [PERSON] та померлому [PERSON] в спільній сумісній власності у вказаній квартирі складає по ? частині кожному (арк. справи 1011). Таким чином, враховуючи вказане заочне рішення суду від 05.11.2012 та зміст заповіту померлого [PERSON] від 19.03.2004, суд доходить висновку, що [PERSON] заповів неповнолітньому [PERSON] саме ? частину квартири квартиру [ADDRESS] Радянської України в м. Запоріжжі. Відповідач [PERSON] як дружина померлого не має права на обовязкову частку у спадщині в порядку 1241 ЦК України, що підтверджено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2014 (набрало законної сили 17.06.2014). Зазначеним рішенням суду, зокрема, встановлено, що відповідачем не доведено доказами своє право на обовязкову частку у спадщині після смерті її чоловіка. Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~\~\~\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності\~\~у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати\~\~у відповідних органах\~\~дублікат правовстановлюючого документа. В даному випадку [PERSON] є таким що прийняв спадщину на підставі частини четвертої статті 1268 ЦК України, з огляду на що відповідно до положень частини першої статті 1296 ЦК України має право одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (відсутність документа, якій засвідчує право власності спадкодавця на квартиру, відсутність можливості одержати дублікати), [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права [PERSON] З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого за неповнолітнім [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] Радянської України в м. Запоріжжя, задовольнивши позовні вимоги. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які документально підтверджені (арк. справи 1). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 392, 1233, 1268, 1270, 1296 ЦК України,

Outcome: approved