Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з 07.12.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який рішенням суду від 26.04.2016 року розірвано. За час подружнього життя в сторін 06.03.2013 року народився син [PERSON]. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак даних коштів не вистачає. Позивач в позові також зазначає, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, працює і має постійний і достатній заробіток. За наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення сином повноліття. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає. Згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь\~\~у\~\~справі,\~\~має\~\~право\~\~заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26.04.2016 року розірвано; після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишено прізвище «Ткачук» (а.с. 6). За час подружнього життя в сторін 06.03.2013 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 250123 від 15.03.2013 року (а.с. 5). Син сторін [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утримання, що підтверджується довідкою № 621, виданою виконкомом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 13.09.2016 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка здорова, перебуває на утриманні матері; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, що ним не заперечується. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В звязку з вищезазначеним, суд вважає, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання сина сторін [PERSON], визначений позивачем та визнаний відповідачем, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved