Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про стягнення з відповідачки коштів а саме матеріальної та моральної шкоди у зв'язку зі знищенням транспортного засобу відповідачкою, який належав на праві власності позивачці. У судовому засіданні представник позивача вказав, що 18 червня 2013 року о 10 годині в районі будинку 16 по вул. Полтавський Шлях у м. Харкові [PERSON], керуючи автомобілем марки «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] в порушення Правил Дорожнього руху України, не переконалась перед початком руху, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом не звернулася за допомогою до інших осіб та створила небезпеку і перешкоду іншим учасникам руху, в наслідок чого здійснила зіткнення з трамваєм Т-3 номер 7196 під керуванням водія [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER] був повністю знищений, оскільки зазнав значні механічні пошкодження та відновленню не підлягав. За вказані дії [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, але адміністративна справа стосовно неї була закрита у зв'язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові про адміністративне правопорушення чітко вказано, що [PERSON] являється винуватицею ДТП. В результаті ДТП автомобіль марки «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER] був повністю знищений. 10 жовтня 2014 року [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] Внаслідок порушення правил дорожнього руху та скоєння 18 червня 2013 року дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинила механічні пошкодження транспортного засобу у вигляді повного знищення автомобілю марки «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві приватної власності [PERSON], чим завдала позивачці майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 35297 грн. 42 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування спричинення матеріального збитку вказав, що 26 лютого 2013 року [PERSON] за договором купівлі-продажу №022/02 придбала у власність у приватного підприємства «Спецавтопостач» новий автомобіль марки марки «Fiat linea». Відповідно до п.2.1 вказаного договору, вартість придбаного автомобілю складає 115900 грн. Згідно з п.3.1,3.2 даного Договору [PERSON] 26 лютого 2013 року зразу після підписання договору внесла підприємству «Спецавтопостач» грошові кошти у сумі 11590 грн., і повинна в строк до 28 лютого 2013 року внести залишок грошових коштів у сумі 104310 грн. 26 лютого 2013 року [PERSON] відкрила в ПАТ «Укрсоцбанк» поточний рахунок [NUMBER] і 27 лютого 2013 року уклала з банком кредитний договір № 810АІ10130227001 від 27 лютого 2013 року відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 104310 грн. зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах, визначеним Договором. На виконання умов по договору кредиту [PERSON] в період з 27 лютого 2013 року по 12 липня 2013 року внесла на рахунок погашення боргу особисті грошові кошти на загальну суму 13072 грн., що підтверджується документально. На виконання умов кредитного договору, а саме п. 3.3.3 між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну №013139-2-21-01. По вказаному договору страхування [PERSON] було сплачено 8 692, 50 грн., що підтверджується рахунком-фактурою АС/12-025 та квитанцією № 954309 від 27 лютого 2013 року. Беручи до уваги, що автомобіль марки «Fiat linea» був придбаний позивачкою в кредит, остання уклала з ПрАТ «СК «ВУСО» низку договорів: - договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, за який сплатила 100 грн.; - договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за який було сплачено 592 грн. 92 коп.; - договір добровільного страхування «Родинний захист», за який сплатила 250 грн. У зв'язку з тим, що автомобіль марки «Fiat linea», внаслідок скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної події, зазнав механічні пошкодження та відновленню не підлягав, позивачем у період з 18 червня 2013 року по 12 липня 2013 року у офіційного дилера Fiat Group Automoblsles «Автоенергія» було здійснено дефектовку та розборку вказаного автомобілю, пробіг якого складав 2 000 км, за що було сплачено 1 000 грн. У липні 2013 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою, в якій надавала свою згоду щодо вартості гідних залишків автомобілю марки «Fiat linea», який внаслідок дорожньо-транспортної події був повністю знищений, у розмірі 72 000 грн. Протягом серпня 2013 року [PERSON] було отримано від ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту , грошові кошти на загальну суму 99 704, 84 грн. (29 012 грн. + 70 692, 84 грн.), які були перераховані на дострокове погашення заборгованості по кредиту згідно договору №810АІ10130227001. Таким чином, внаслідок вчинення [PERSON] дорожньо - транспортної пригоди та знищення автомобілю марки «Fiat linea», [PERSON] завдано майнової шкоди на загальну суму 35 297, 42 грн. Неодноразові клопотання [PERSON] до [PERSON], щодо відшкодування завданої позивачці в наслідок дорожньо - транспортної пригоди, майнової шкоди, [PERSON] відшкодовані не були, у зв'язку з чим Позивач була вимушена звернутися до суду. Окрім того, представником позивача зазначено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 18 червня 2013 року з вини [PERSON], у результаті якої був повністю знищений автомобіль марки «Fiat linea», [PERSON] окрім майнової шкоди (збитків), також завдано і моральну шкоду, яка виразилася в негативних емоціях та стресі, моральних і психічних переживаннях та у душевних стражданнях, пов'язаних із знищенням нового автомобілю, та пов'язаними із цим обставинами, які виникли після дорожньо - транспортної пригоди, у зв'язку з чим [PERSON] оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., яку необхідно стягнути з [PERSON] Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на загальну суму 12 704, 78 коп, які складаються з: судового збору за подання позовної заяви у розмірі 402, 98 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 121, 80 грн.; витрат на правову допомогу у розмірі 12 180, 00 грн. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не було враховано особливості деліктних зобов'язань та наявних фактів, що взаємопов'язані між собою. Представником відповідача було зазначено, що [PERSON] за договором купівлі - продажу № 022/02 від 26 лютого 2013 року сплатила 11 590, 00 грн., у відповідності до вимог п.3.1 договору, решта грошових коштів, а саме 104 310, 00 грн. було сплачено за рахунок кредитних коштів з банку. Загальна вартість автомобіля становила 115 900,00 грн. Позивач отримала кредит під заставу автомобіля із заставною вартістю 115 900,00 грн. До обов'язків позичальника, які передбачені кредитним договором, віднесено договір страхування транспортного засобу (до моменту погашення кредиту з нарахованими відсотками) на користь кредитора, як вигодонабувача, за пакетом «повне КАСКО» в страховій компанії, яка узгоджена з кредитором, та надання кредитору оригінального примірнику цього договору або його нотаріально посвідченої копії, а також протягом двох робочих днів після внесення змін та/або доповнень до вищезазначеного договору страхування надавати кредитору оригінальний примірник або нотаріально засвідчені копії цих змін або доповнень. На виконання обов'язку, покладеного на [PERSON] кредитним договором, остання уклала договір добровільного страхування наземного транспорту з ПрАТ «СК «ВУСО». Що стосується інших страхових угод (договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, договір добровільного страхування за програмою «Родинний захист») не передбачені кредитним договором, а тому не мають жодного правового відношення до правовідносин із [PERSON] Представником відповідача було акцентовано увагу на тому, що відповідно до п.3.3.11 кредитного договору позичальнику ([PERSON]) було заборонено передавати транспортний засіб у володіння, користування та розпорядження іншим особам без письмової згоди кредитора на вчинення таких дій. В порушення умов кредитного договору, без письмової згоди кредитора, [PERSON] передала своєму дядькові [PERSON] у володіння, користування та розпорядження придбаний у кредит автомобіль, знаючи, що він вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 27 листопада2012 року, яким він засуджений за ч.2 ст.286 КК України та котрий залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого2014 року. позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік (до 21 лютого 2015 року). Для того щоб уникнути посилення кримінального покарання за неналежне виконання вироку суду [PERSON], який керував автомобілем 18 червня 2013 року оформив усі документи по факту ДТП на свою дружину [PERSON] Після ДТП позивачка отримала страхове відшкодування зі сторони страхової компанії та в подальшому продала автомобіль громадянину [PERSON] за 80000 грн. Таким чином, затрати понесені позивачкою жодним чином не стосуються спричиненої шкоди в результату ДТП. Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані сторонами докази по справі, суд приходить до висновку в необхідності відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно що 18 червня 2013 року о 10 годині в районі будинку 16 по вул. Полтавський Шлях у м. Харкові [PERSON], керуючи автомобілем марки «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] в порушення Правил Дорожнього руху України, не переконалась перед початком руху, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом не звернулася за допомогою до інших осіб та створила небезпеку і перешкоду іншим учасникам руху, в наслідок чого здійснила зіткнення з трамваєм Т-3 номер 7196 під керуванням водія [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat linea», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Судом також встановлено, що вказаний автомобіль 26 лютого 2013 року [PERSON] за договором купівлі-продажу №022/02 придбала у власність у приватного підприємства «Спецавтопостач» новий автомобіль марки марки «Fiat linea». Відповідно до п.2.1 вказаного договору, вартість придбаного автомобілю складає 115900 грн. Згідно з п.3.1,3.2 даного Договору [PERSON] 26 лютого 2013 року зразу після підписання договору внесла підприємству «Спецавтопостач» грошові кошти у сумі 11590 грн., і повинна в строк до 28 лютого 2013 року внести залишок грошових коштів у сумі 104310 грн. 26 лютого 2013 року [PERSON] відкрила в ПАТ «Укрсоцбанк» поточний рахунок [NUMBER] і 27 лютого 2013 року уклала з банком кредитний договір № 810АІ10130227001 від 27 лютого 2013 року відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 104310 грн. зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах, визначеним Договором. На виконання умов по договору кредиту [PERSON] в період з 27 лютого 2013 року по 12 липня 2013 року внесла на рахунок погашення боргу особисті грошові кошти на загальну суму 13072 грн., що підтверджується документально. На виконання умов кредитного договору, а саме п. 3.3.3 між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну №013139-2-21-01. По вказаному договору страхування [PERSON] було сплачено 8 692, 50 грн., що підтверджується рахунком-фактурою АС/12-025 та квитанцією № 954309 від 27 лютого 2013 року. Беручи до уваги, що автомобіль марки «Fiat linea» був придбаний позивачкою в кредит, остання уклала з ПрАТ «СК «ВУСО» низку договорів: - договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, за який сплатила 100 грн.; - договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за який було сплачено 592 грн. 92 коп.; - договір добровільного страхування «Родинний захист», за який сплатила 250 грн. У зв'язку з тим, що автомобіль марки «Fiat linea», внаслідок скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної події, зазнав механічні пошкодження та відновленню не підлягав, позивачем у період з 18 червня 2013 року по 12 липня 2013 року у офіційного дилера Fiat Group Automoblsles «Автоенергія» було здійснено дефектовку та розборку вказаного автомобілю, пробіг якого складав 2 000 км, за що було сплачено 1 000 грн. У липні 2013 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою, в якій надавала свою згоду щодо вартості придатних залишків автомобілю марки «Fiat linea», який внаслідок дорожньо-транспортної події був пошкоджений, у розмірі 72 000 грн. Протягом серпня 2013 року [PERSON] було отримано від ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту , грошові кошти на загальну суму 99 704, 84 грн. (29 012 грн. + 70 692, 84 грн.), які були перераховані на дострокове погашення заборгованості по кредиту згідно договору №810АІ10130227001. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №; від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з п.6 вказаного Пленуму якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). За таких обставин відповідачем по справі правильно визначена [PERSON] П.11 Пленуму визначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Судом встановлено, що позивач з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП зверталася до страхової компанії «ВУСО» та отримала від неї страхове відшкодування у розмірі завданої шкоди в результаті ДТП. П.14 Пленуму вказує на те, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. На момент розгляду справи судом встановлено, що позивачкою автомобіль проданий сторонній особі. Ст. 1187 ЦК України передбачає цивільну відповідальність особи, яка здійснювала діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки, але в даному випадку суд вважає, що [PERSON] не повинна відшкодовувати затрати, пов'язані з оплатою частини вартості автомобіля при його купівлі, оплати за оформлення страхового полісу, оскільки ці витрати суд не може віднести до шкоди, завданої внаслідок ДТП, так як ці затрати виникли задовго до настання дорожньо-транспортної пригоди, вини відповідачки в тому, що ці затрати зі сторони позивача мали місце судом не встановлені. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги носять надуманий характер і не відповідають вимогам Закону. Також суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведений факт спричинення відповідачкою моральної шкоди позивачці. Суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову.

Outcome: dismissed