overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду за участю заінтересованої особи Хмельницького відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що вона є дружиною [PERSON], який помер 18 грудня 2017 року в АР Крим внаслідок набряку легенів, повязаного з атеросклеротичною хворобою серця. Місцем смерті [PERSON] є с. Медведівка, Джанкойського району АР Крим. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Факт смерті [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 049254, яке видане 19 грудня 2017 року Джанкойським відділенням Кримського бюро судово медичної експертизи. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть [PERSON]. Просить суд встановити, факт смерті [PERSON], який помер 18 грудня 2017 року в АР Крим. У судове засідання заявник не прибула, повідомлена про час та місце судового розгляду. Заінтересована особа представник Хмельницького відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не зявився, повідомлений про час та місце судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 18 грудня 2017 року в АР Крим внаслідок набряку легенів, повязаного з атеросклеротичною хворобою серця. Місцем смерті [PERSON] є с. Медведівка, Джанкойського району АР Крим. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Факт смерті [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 049254, яке видане 19 грудня 2017 року Джанкойським відділенням Кримського бюро судово медичної експертизи. Суд також приходить до висновку, що слід встановити факт смерті [PERSON], який помер 18 грудня 2017 року в с. Медведівка, Джанкойського району АР Крим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду за участю заінтересованої особи Хмельницької міської ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, посилаючись на те, що 25.07.2016 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №280141, виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 27.07.2016 року, актовий запис №1520. Після його смерті відкрилася спадщина, в січні 2017 заявник з дітьми які є заінтересованими особами у справі звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хмельницького міськрайонного нотаріального округу про заведення спадкової справи, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Проте їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріусом було відмовлено тому, що вона не є спадкоємцем за законом, а заповіту спадкодавець не складав. Встановлення означеного факту необхідно для отримання свідоцтва про право власності на спадщину. [PERSON] просить встановити факт, проживання однією сімєю з [PERSON], з 2011 року по день смерті 25 липня 2016 року. У судовому засіданні заявник, вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Заінтересованої особи просять заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що 25.07.2016 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №280141, виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 27.07.2016 року, актовий запис №1520. Після його смерті відкрилася спадщина, в січні 2017 заявник з дітьми, які є заінтересованими особами у справі звернувся із заявою до Приватного нотаріуса Хмельницького міськрайонного нотаріального округу про заведення спадкової справи, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, звернулись із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Заявниця повела поховання [PERSON] та отримала соціальну допомогу. Факт проживання заявниці та [PERSON] однією сімєю з 2011 року по 25 липня 2016 року у судовому засіданні підтвердили свідок [PERSON], [PERSON]М,. [PERSON] Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]. Суд приходить до висновку, що слід встановити факт, проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 2011 року по 25.07.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду заявою про зниження шлюбного віку та надання їй права на шлюб. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і показала суду, що бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], 06 липня 1997року народження, оскільки вона вагітна. Однак при зверненні з відповідною заявою до РАЦС їй було відмовлено в реєстрації шлюбу, оскільки їй не виповнилося 18 років, та рекомендовано звернутися до суду. Заінтересована особа [PERSON] судовому засіданні показав, що дійсно має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], дійсно заявниця вагітна. Зацікавлена особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судовому засіданні прохали суд заяву задовольнити та надати дозвіл на шлюб. Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON], 30.07.1999року народження, має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], 06.07.1997року народження, однак не досягла шлюбного віку. Згідно наданої довідки пологового будинку м.Кременчука Полтавської області № 41168 від 06.09.2016 року заявниця на даний час вагітна. Термін вагітності 14-15 тижнів.. Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. Щодо вимог про зниження шлюбного віку, то заява в цій частині задоволенню не підлягає в зв*язку з безпідставністю. За встановлених обставин, заява підлягає частковому задоволенню оскільки надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду заявою про надання їй права на шлюб. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і показала суду, що бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], оскільки вона вагітна. Однак при зверненні з відповідною заявою до Крюківського відділу РАЦС Кременчуцького МУЮ їй було відмовлено в реєстрації шлюбу, оскільки їй не виповнилося 18 років, та рекомендовано звернутися до суду. Представник заінтересованої особи Крюківського відділу РАЦС Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутність і не заперечує про надання права на шлюб.. Заінтересована особа [PERSON] судовому засіданні показав, що з заявницею мають намір зареєструвати шлюб і просить надати заявниці право на шлюб . Зацікавлені особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні прохали суд заяву задовольнити та надати дозвіл на шлюб. Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON]., [INFO], має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO] народження, однак не досягла шлюбного віку. Згідно наданої довідки 2-ої міської лікарні м.Кременчука Полтавської області № 46 від 23.04.2015 року заявниця на даний час вагітна. Термін вагітності 14-15 тижнів.. Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. За встановлених обставин, заява підлягає задоволенню оскільки надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду заявою про надання їй права на шлюб. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і показала суду, що бажає зареєструвати шлюб з [PERSON] , [INFO] , оскільки вона вагітна. Однак при зверненні з відповідною заявою до Центрального відділу РАЦС їй було відмовлено в реєстрації шлюбу, оскільки їй не виповнилося 18 років, та рекомендовано звернутися до суду. Представник заінтересованої особи Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутність і не заперечує про надання права на шлюб.. Представник заявника [PERSON] .. судовому засіданні вказала, що заявник є її дочкою і просить надати заявниці право на шлюб . Зацікавлена особи [PERSON] в судовому засіданні прохав суд заяву задовольнити та надати дозвіл на шлюб. Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] , [INFO] , однак не досягла шлюбного віку. Згідно наданої довідки 2-ої міської лікарні м.Кременчука Полтавської області № 35 від 10.05.2019 року заявниця на даний час вагітна. Термін вагітності 35-36 тижнів.. Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. За встановлених обставин, заява підлягає задоволенню, оскільки надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами до [PERSON], просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з травня 2012 року до повноліття дитини, оскільки матеріальної допомоги на його утримання відповідач не надає. Вимоги про розірвання шлюбу позивач мотивує тим, що сімейні відносини з відповідачем не склались, сім'ї фактично не існує у зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та почуття любові. Подружжя шлюбні відносини не підтримує і відновлювати їх не має наміру. Вважає, що сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі - 500 грн, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід, а утримання починати з лютого 2014 року, оскільки за минулий час відповідач аліменти сплатив у добровільному порядку. Іншу частину позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали суд приходить до наступного. Встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2006 року, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони припинили шлюбні відносини і відновлювати їх наміру не мають, сім'я розпалася внаслідок взаємного нерозуміння, відчуження, втратою один до одного почуттів любові і пошани. На підставі викладеного суд вважає, що сім'я сторін повністю розпалась, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, у зв'язку з чим підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст.104, 112, ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами до відповідача в порядку захисту прав споживачів про визнання п. 6.2 ст.6 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії недійсним, так як третейське застереження є незаконними і суперечать чинному законодавству. Так третейське застереження вказане в договорі порушує її права оскільки позбавляє права на судовий захист, права вибору суду щодо підсудності справи, право на звільнення від сплати державного мита передбаченого ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримала та пояснила, що 16.05.2008 року між позивачем та банком укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84 за умовами якого відповідач надав [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 47000 доларів США строком до 15.05.2016 року під 14% річних. Вказаний договір являється договором споживчого кредиту. Пункт 6.2 ст.6 вказаного договору містить третейське застереження відповідно до якого в разі виникнення між сторонами спору, останній передається на розгляд до третейського суду. Вказане застереження не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», так як позивач не ознайомлена з регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, який є невідємною частиною договору. Також не визначений предмет спору, з приводу якого сторони можуть звернутись з позовом до третейського суду, не вказані сторони та їх місце знаходження, або посилання на умови договору, які містять відповідні відомості. Просила визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 6.2 ст. 6 договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84, укладеного 16 травня 2008 року між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідач в \~судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, суд розглянув справу в його відсутність \~з винесенням заочного рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 16 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), далі Банк, та [PERSON], далі Позичальник, був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84 (далі Кредитний договір) (а.с 11-17), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 47000 доларів США на поточні потреби, позичальник зобовязалась повернути кредит не пізніше 15.05.2016 року. Додатковою угодою укладеною між сторонами 16.10.2008 року (а.с 18) з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0%. Договором від 14.05.2009 року сторони внесли зміни до договору стосовно надання відстрочки по погашенню тіла кредиту (а.с 19). В п. 6.2 ст. 6 кредитного договору міститься третейське застереження наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, Сторони,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 12, будинку № 75/1 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, стверджуючи, що з 2010 року [PERSON] не проживає у вищезазначеному житлі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає і квартирою він взагалі не цікавиться. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на докази, зазначені у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не зявився, сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали справи, вислухав представника позивача і встановив наступне: квартира № 75/1 у будинку №12 по вул. Академіка Корольова у м.Одесі належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 11 липня 2013 року (а.с.10-11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] належить тільки позивачеві (а.с.12). Відповідач [PERSON] права власності на частку в вищезазначеній квартирі немає. [PERSON] постійно проживає в квартирі і за місцем проживання має реєстрацію. Крім неї в квартирі має реєстрацію її брат [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Актом про відсутність особи за місцем реєстрації, завіреним ЖБК «Малиновський 12» підтверджено, що відповідач в квартирі не проживає з 2010 року (а.с.7). Крім того, [PERSON] зазначила у позові, що наявність у відповідача реєстрації по квартирі, порушує її право на користування спірним житлом, тому як вона повинна сплачувати комунальні послуги за осіб, які не проживають у квартирі. Крім того, наявність у відповідача реєстрації по квартирі значно обмежує право власника щодо розпорядження квартирою. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як відповідач 5 років не проживає в квартирі № 75/1 у будинку №12 по вул. Академіка Корольова у м.Одесі, не несе витрат по утриманню квартири, не цікавиться цим житлом. Наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує право власності позивачки на цю квартиру. Відповідно, до ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved