Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON], про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та виселення, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003 року. 30 липня 2004 року між [PERSON] та нею укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою. Вважає, що судом може бути визнано за нею право приватної власності на зазначений житловий будинок, оскільки 25 березня 1997 року між її матір'ю - [PERSON] та нею, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. 14 квітня 2004 року вона продала домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] за 7000,00 грн. Саме за ці грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. від продажу наведеного вище домоволодіння, а також 500 грн. які їй подарувала її матір [PERSON], у липня 2004 року вона придбала співний будинок. Відповідач [PERSON] не брав участі у придбанні даного будинку. Зазначила, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Причиною розірвання шлюбу те, що протягом останніх років відповідач не працює, не піклується про матеріальне благополуччя сім'ї. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. У стані алкогольного сп'яніння постійно влаштовує сварки, погрожує їй фізичною розправою, принижує її словами нецензурної лайки, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона зверталась по медичну допомогу. Тому, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], а також виселити відповідача із вказаного житлового будинку, припинивши його право користування ним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] Донецької області, зобов'язавши відповідача виселитись із вказаного домоволодіння до 01 травня 2015 року. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] Встановлено, що 25 березня 1997 року між матір'ю позивача - [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] Донецької області, що підтверджується його копією (а.с. 14). 05 липня 2003 року [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб. 14 квітня 2004 року позивач продала домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] за 7000,00 грн. за Договором купівлі-продажу, що підтверджується копією наведеного договору (а.с. 15). У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами ті обставини, що саме за ці грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. від продажу наведеного вище домоволодіння, а також 500 грн. які позивачу подарувала її матір [PERSON], 30 липня 2004 року [PERSON] придбала спірний будинок, за укладеним між нею та [PERSON] договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою (а.с. 16). Відповідач [PERSON] не брав участі у придбанні даного будинку, на що вказує зміст заяви [PERSON] від 29 липня 2004 року, за яким останній надав згоду на купівлю житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] (а.с. 18). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Причиною розірвання шлюбу те, що протягом останніх років відповідач не працює, не піклується про матеріальне благополуччя сім'ї. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. У стані алкогольного сп'яніння постійно влаштовує сварки, погрожує їй фізичною розправою, принижує її словами нецензурної лайки, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона зверталась по медичну допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документу, що засвідчує його право власності. Відповідно до п. 3 .ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], та вважає за можливе задовольнити її. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Як зазначалось вище, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 14 серпня 2014 року. Позивач у своєму позові зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх п'яти днів відповідач ніде не працює, не переймається матеріальним благополуччям сім'ї, а навпаки виносить з будинку спільне майно, а також особисте майно позивача, з метою його продажу та придбання за виручені грошові кошти спиртних напоїв. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. З'являючись у нетверезому стані, постійно влаштовує скандали, погрожує позивачу фізичною розправою, принижує її нецензурною лайкою, а також неодноразово завдавав її тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона змушена була звернутись до медичної установи за медичною допомогою. Крім того, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, відповідач постійно знищує їх спільне майно. За вищевказаними фактами, [PERSON] неодноразово зверталась до Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявами про вжиття заходів щодо відповідача. Співробітниками Слов'янського МВ ГУМВС України [PERSON] неодноразово попереджався про неприпустимість такої поведінки. Крім того, ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який встановлена ч. 1 ст. 125 КК України, проте його звільнено від кримінальної відповідальності за її клопотанням, у зв'язку з чим кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито (а.с. 27). У відповідності статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Частиною 1 статті 116 ЖК України встановлено, що в разі якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника житлового будинку (квартири), може бути виселено у випадках передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі викладеного та,

Outcome: approved