Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 48. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені через постійні суперечки. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю не має. Неповнолітні діти залишаються жити з позивачем. Відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дітей. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Проживають з відповідачем окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 48 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, в прохальній частині позову просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження серії І-ЕД № 076437, виданого 28.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 28.04.2001 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 48. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 007788, виданого 12.05.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 02.05.2005 року, про що зроблено актовий запис № 60. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 240984, виданого 06.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 22 лютого 2012 року, про що зроблено актовий запис № 47. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суд виходить з наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved