Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до територіальної громади в особі Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 11 липня 1995 року її баба, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де воно і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що її буде належати на день смерті і на що вона по закону матиму право, заповідає [PERSON]». 29 травня 2012 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина на належні спадкодавці - 1,5753% земельної ділянки, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №021497; 2,30 га земельної ділянки, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія БР №088092,; 9,9305% земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №021469, які розташовані на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області та квартира, яка знаходиться за адресою: вул.. Нова, буд.№25, с. Бургунка, Бериславський район, Херсонська область, належна на праві спільної сумісної власності її бабі, [PERSON], їй, [PERSON] та [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини в установлений строк позивачка не подала, у звязку з хворобою. Тому просить продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті її баби, [PERSON], яка померла 29 травня 2012 року та встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. Позивач в судове засідання не зявилась, у звязку з тимчасовим вибуттям за межі України, про що надала суду відповідні документи та копію паспорту для виїзду за кордон з відміткою про виїзд, також подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті її баби, [PERSON], яка померла 29 травня 2012 року та встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини три місяці. Представник позивача в судовому засіданні, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимогах та пояснив, що вчасно [PERSON] не мала змоги подати заяву про прийняття спадщини через хворобу, що є поважною причиною. Представник відповідача територіальної громади в особі Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Відповідно до ст.174 ЦПК України та п.24 постанови №2 пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України суд ухвалив про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], померла 29 травня 2012 року в смт. Комишани м. Херсон, про що 05 червня 2012 року складено відповідний актовий запис за №294 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні видано свідоцтво про смерть серія 1-КГ №147221 (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України). Судом встановлено, що 11 липня 1995 року Бургунською сільською радою Бериславського району Херсонської області посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №16, згідно якого [PERSON] заповіла все майно, що її належить, де б воно і з чого б воно не складалось, а також належну їй частину будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Бургунка Бериславського району Херсонської області і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона по закону матиме право [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області 18 листопада 1994 року згідно розпорядження від 07 жовтня 1994 року, №1618, [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: с.Бургунка, вул.. Нова, 25 (а.с. 8). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №021497, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.2005 року №52, померлій [PERSON] належали 1,5753% земельної ділянки, яка розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №088092, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 10.09.2004 року №723, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,30 га, яка розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №021469, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.2005 року №52, померлій [PERSON], належали 9,9305% земельної ділянки, яка розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивачка є спадкоємицею за заповітом, щодо майна, померлої 29.05.2012 року в м.Херсоні смт.Комишани, [PERSON]. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування. З огляду на ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3, 1.5 ч. 2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно листа нотаріуса Третьої Херсонської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Херсонській області № 73902-14 від 30.09.2016 року, із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті 29.05.2012 року [PERSON], звернулась [PERSON], але їй у цьому було відмовлено у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13). Спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 29.05.2012 року не заводилася за відсутності заяв від спадкоємців та спадщина не визнана судом відумерлою, що підтверджується листами: виконавчого комітету Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 32), Бериславської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Херсонській області №209/01-16 від 23.03.2017 року (а.с. 40), Третьої Херсонської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Херсонській області №1166/01/16 від 21.12.2016 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №46250122 від 21.12.2016 року (а.с. 27,28, 41, 42). Станом на час розгляду справи у суді дії нотаріуса що до відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ніким не оскаржені, а тому є чинними. У розумінні ст.1270 ЦК України [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори після закінчення шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини. За ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Перебування позивача на амбулаторному лікуванні в період з 29.11.2012 року по 07.12.2012 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст. Неускладнений гіпертонічний церебральний криз від 29.11.2012 року на думку суду не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини(а.с.14). Суд вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини на яку посилається позивачка, не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі періодичне проходження лікування без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку (а.с.15-18). Крім того, обставини на які посилався позивач в обґрунтування причин пропуску строку для прийняття спадщини, на думку суду, не перешкоджали позивачці звернутися до нотаріальної контори з заявою, надісланою поштою, оскільки з урахуванням п.2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5, 22.02.2012, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Такий висновок суду узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини. За вищезазначених обставин суд приходить до висновку, що наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки такі причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача вчинити дії щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої 29.05.2012 року в м.Херсоні смт.Комишани, а тому у задоволенні позову належить відмовити. Окрім цього суд звертає увагу на те, що спадкодавиця [PERSON] заповіла все свої майно [PERSON], а позивачка згідно паспорту має ім»я «Наталя». На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: dismissed