Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 22.11.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну малолітню дитину. Зазначає, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сім`ї неможливе, тому просить шлюб розірвати та встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися відповідачем на утримання дитини. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2020 року позов задоволено повністю: розірвано шлюб між сторонами у справі, а також ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 16.10.2019 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2020 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2020 року у справі №295/15689/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів скасовано, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала з підстав, у ній викладених. Суду додатково пояснила, що протягом останніх 11 місяців відповідач дитину не бачив, участі у вихованні сина не приймає. Наполягає на встановленні аліментів, які будуть сплачуватися відповідачем на утримання дитини, в розмірі 3 000 грн., оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, за час спільного проживання відповідач постійно працював за кордоном, а у березні 2019 році придбав автомобіль «Деу Сенс» за спільні кошти. Також, за словами позивача, крім одягу, продуктів харчування дитина перебуває на обліку в окуліста та потребує лікування. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів зазначив, що заявлену позивачем суму аліментів сплачувати не в змозі, так як на даний час займається пошуком роботи, за кордон на заробітки не їздить, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. За словами [PERSON] , він на даний час проживає з батьками в селі, допомагає матері, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 100 - 1 200 грн. щомісячно. Крім цього [PERSON] повідомив суду, що має повнолітнього сину та автомобіль марки «Деу Сенс», який придбав рік тому за спільні з позивачем кошти, приблизно в сумі 2 000 доларів США. Представник відповідача додала, що [PERSON] працював за кордоном, виконував сезонні роботи, однак при цьому офіційно контракт не укладав. За словами адвоката, більшість коштів у вигляді майбутніх аліментів, які позивач планує витратити на утримання дитини, зокрема, гуртки, лікування, є додатковими витратами, а тому [PERSON] не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №2188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається з копії свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Внаслідок непорозумінь сім`я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім`єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, а тому з огляду на встановлені судом обставини та визнання позовних вимог відповідачем у цій частині наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. На час розгляду справи судом першої інстанції мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком від 6 до 18 років - 1 159 грн. Отже, враховуючи, що відповідач є працездатним, та законом на нього покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття, матеріали справи не містять доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою, а також у мінімальному рекомендованому розмірі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. На думку суду, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Крім цього суд вважає за можливе роз`яснити, що позивач не позбавлена права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, у тому числі в порядку збільшення їх розміру, зміну способу стягнення аліментів. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оригінал квитанції №0.0.1489727214.1 від 11.10.2019 року про сплату [PERSON] судового збору у сумі 384,20 грн. знаходиться в матеріалах справи. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, а саме в сумі 384,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial