Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність,просила позовні вимоги задовольнити, винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином через повідомлення. Заяв, клопотань до суду не надходило. Суд, вивчив матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачці на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27.12.1996р., належить на праві власності житловий будинок, розташований в м. Дніпродзержинську по вул.П.Осипенка буд.79. Договір був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори [PERSON] В 2012р. до позивачки звернувся її знайомий з проханням зареєструвати його в належному [PERSON] будинку для надання йому можливості отримати посвідчення водія. Після чого відповідач обіцяв знятись з реєстраційного обліку в будинку, належному позивачці. Однак з грудня 2012р. зв'язок між позивачкою та відповідачем втрачений. В будинку він жодного разу не з`являвся, особистих речей його не має, комунальні платежі не сплачує. Згідно довідки про склад сім`ї, станом на 18.07.2015р. в квартирі зареєстровані 2 особи - позивачка та відповідач [PERSON] Реєстрація відповідача в будинку [PERSON] не дає позивачці повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Вона також змушена нести витрати по сплаті комунальних послуг за зареєстрованого в будинку відповідача. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст..321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України. громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтованими, а [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Стосовно вимог позивачки про стягнення з відповідача понесених нею втрат на юридичні послуги, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні в звязку з ненаданням позивачкою доказів того, чи насправді укладався договір на надання юридичних послуг, на надана копія квитанції або чеку на оплату юридичних послуг. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial