Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. В період проживання у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], позивачка набула у спільну власність квартиру [ADDRESS]. 14.02.2009 року під виглядом договору застави, ввівши позивача у оману, [PERSON] уклала із позивачкою договір купівлі-продажу вказаної квартири, однак не отримавши відповідної згоди співвласника [PERSON] Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14.08.2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було укладено 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Позивач вважає, що оскільки судом апеляційної інстанції було визнано незаконним та відповідно недійсним правочин щодо відчуження спірної квартири, вона має право витребувати майно з чужого незаконного володіння. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] не з'явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явилася. Відповідач була належним чином повідомлена про дату і місце розгляду справи шляхом оголошення у пресі, заяв та повідомлень про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Письмових заперечень не надала. Відповідно до положень статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами звукозапису. В ході розгляду справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.06.1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом РАГС Хмільницького міськвиконкому Вінницької області вчинено відповідний актовий запис № 97. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.10.2010 року по справі № 2-3859-2010, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору міни від 16.10.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Надольською О.А. за реєстровим № 7-2196, позивач [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS]. 08.11.2008 року даний договір було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. 14.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який того ж дня було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 331. 12.05.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який того ж дня було посвідчено приватним нотаріусом вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 274. 27.06.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який того ж дня посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1022. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на майно серії ССР №197571 від 23.07.2009 року, [PERSON] зареєструвала в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] за №25342433. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.08.2012 року задоволено частково позов [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON], в решті вимог позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири від 12.05.2009 року та 27.06.2009 року, а також визнання права спільної сумісної власності подружжя на дану квартиру відмовлено. При цьому, у мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції міститься висновок про те, що оскільки [PERSON] не був стороною оспорених ним правочинів, він має право звертатись із віндикаційним позовом до останнього власника квартири, а не просити визнати недійсними всі проміжкові договори. Крім того, щодо відмови у визнанні даної квартири спільною сумісною власністю подружжя позивачу роз'яснено, що дане майно вже є об'єктом спільної сумісної власності подружжя в силу вимог закону, а тому не має підстав задовольняти відповідні позовні вимоги. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та визнання спільної сумісної власності на квартиру. Рішення суду набуло законної сили 06.12.2013 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 06.12.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної та інвентаризаційної справ, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що у спільній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 14.02.2009 року, [PERSON] продала, а [PERSON] придбала зазначену квартиру. Згодом [PERSON] продала квартиру [PERSON], а остання продала квартиру [PERSON] 23.07.2009 року, [PERSON] зареєструвала в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] за №25342433. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.08.2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14.02.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Рішення суду набуло законної сили. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та визнання спільної сумісної власності на квартиру. Рішення суду набуло законної сили 06.12.2013 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 06.12.2013 року. Підсумувавши наведене, суд дійшов до переконання, що заявлені позовні вимоги щодо витребування майна є законними та цілком обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved