Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, була повідомлена належним чином, судова повістка повернута до суду з відміткою «адресат відсутній». Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 листопада 2004 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Даний факт підтверджується і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5873121 від 16.12.2004 року. Згідно домової книги №11/132 від 16 грудня 2004 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] , проте вже довгий час вона не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Відповідач виїхала у інше місто та не спілкується з позивачем багато часу. Актом від 16.08.2016 року підтверджується факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] починаючи з 2005 року. Факт реєстрації відповідача [PERSON] в зазначеній квартирі порушує право позивача на вільне володіння, розпорядження і користування майном, яка належить позивачу на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, отримувати різного роду поштову кореспонденцію відповідача, що створює незручності для позивача як власника квартири. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і підлягаючими задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР,стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зст. 72 Житлового Кодексу Українивизнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у спірній квартирі, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманні квартири та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивача, який самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Outcome: approved