Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 січня 2015 року померла її мама [PERSON], яка заповіла позивачці все належне їй майно. До складу спадщини входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в Ст. Вовчинець по вул. Українська,9 Глибоцького району Чернівецької області. Вона своєчасно прийняла спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На основі вищенаведеного позивач звернулась до Глибоцького районного суду Чернівецької області для визнання права власності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяви, з яких вбачається, що вони позовні вимоги визнають у повному обсязі та справу просять розглядати у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 10 квітня 1961 року народилася [PERSON], її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 433230. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-МИ №141306, [PERSON], померла 25.01.2015 року в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області. Згідно заповіту №301 від 21 травня 2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, що належало їй на день смерті заповіла [PERSON]. З довідки №114 від 17.06.2016 року, виданою виконкомом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, вбачається, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] з 1965 року по 25.01.2015 рік, тобто по день її смерті. На день її смерті разом з нею в одному будинку була постійно зареєстрована та проживала [PERSON], [INFO]. До складу спадкового майна входить, нерухоме майно, що розташоване за адресою вул. Українська, 9 в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 40,0 кв.м. в тому числі житлової площі 15,8 кв.м., літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», колодязь № 1, ворота № 2, огорожа №3, огорожа № 4, вимощення № І. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №659 від 26.09.2016 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані в домоволодінні за адресою вул. Українська, 9 в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької областіпобудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконала так, як у передбачений законом строк подала заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №103/2015 щодо майна померлої [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №615/02-31 від 26.09.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно так, як ним не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на спадкове мано не претендують і спадщину не прийняли. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved