Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що є донькою відповідача, проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. На даний час позивач навчається в Національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова на першому курсі на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу. Згідно договору про надання освітніх послуг щороку сплачує за навчання 16800 грн. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, має можливість утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно від дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнути додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 1/2 частини витрат згідно договору надання освітніх послуг від 08.08.2019, а саме 33600 грн., усі понесені судові витрати покласти на відповідача, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 16.12.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем подані заперечення проти позову, в яких він зазначив, що позивач не зверталась до нього за допомогою у позасудовому порядку, не надає доказів працездатності матері, з якою мешкає, розміру доходу останньої. Позов в частині стягнення аліментів визнав частково та не заперечував проти стягнення їх у розмірі 1/4 частки від заробітку на час навчання, до досягнення донькою 23 років. В частині стягнення додаткових витрат позов не визнав, посилався, що стягнення додаткових витрат, передбачених ст. 185 СК України на повнолітніх дітей не розповсюджується. Зазначив, що має батьків похилого віку, які потребують матеріальної допомоги. Позивач надала суду відповідь на відзив в яких вважала заперечення позивача необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він повністю підтримав раніше подані заперечення, просив позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання позивача на час її навчання, але не більше, як до 23 років, розподіл судових витрат провести відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивач є повнолітньою донькою відповідача, навчається на 1 курсі факультету менеджмент Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, згідно договору № 19-90-24 від 08.08.2019 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 67200,00 грн., за 1 курс 16800,00 грн., строк навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с. 3-5, 7, 8). Вартість 1 курсу навчання сплачена позивачем, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 10, 76). Відповідач працює у ТОВ «АМКРІС» водієм автотранспортних засобів з 17.11.2008 по теперішній час та отримав заробітну плату за період з січня 2019 по листопад 2019 всього в сумі 178583,55 грн., середній заробіток склав 16234,87 грн., а за відрахування усіх податків та сплачених аліментів середній заробіток за вказаний період склав 9287,12 грн. (а.с. 32-34). До досягнення [PERSON] повноліття, відповідач сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду у розмірі 1/4 частки від заробітку (а.с. 37, 38), має батьків пенсіонерів, які зареєстровані окремо від відповідача та отримують пенсію, батько відповідача має ряд хронічних захворювань, в т.ч. діабет 2 типу (а.с. 40-42, 62, 63, 65-68). Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Доказів на підтвердження неможливості утримання позивача матір`ю, з якою вона спільно мешкає, або отримання останньою низького доходу, який не може належним чином забезпечити найнеобхідніші потреби позивача до позовної заяви не додано. Крім того, пред`являючи вимоги про стягнення аліментів з батька у розмірі 1/3 частки заробітку позивачем не обґрунтовано, що аліменти саме у такій частці заробітку є достатніми та розумними, зможуть забезпечити потреби позивача та не поставлять у скрутне становище відповідача, враховуючи, що відповідач сплачував аліменти по листопад 2019 року включно та позивач має уявлення про їх розмір, позивачем не надано орієнтовного переліку витрат, пов`язаних із навчанням, їх розміру, окрім вартості навчання за договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд бере до уваги інтереси позивача, яка є студенткою першого курсу денної форми відділення, навчається за договором і несе витрати по оплаті навчання, майнове становище відповідача, який офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату у розмірі близько 9300 грн щомісячно, тому вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Доказів неможливості надавати матеріальну допомогу позивачу через стан здоров`я, наявність інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, відповідачем не надано. Мінімальний розмір аліментів, визначений ст. 182 СК України не підлягає застосуванню, оскільки позивач є повнолітньою. Позивачем у позовній заяві не зазначено граничного строку стягнення аліментів, тому суд стягує їх до дати закінчення навчання 30.06.2023, вказаної в договорі про надання освітніх послуг. Як зазначено у ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 6 СК України зазначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України визначені умови участі батьків у додаткових витратах на дитину, а саме той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оскільки позивач є повнолітньою, вона немає правового статусу дитини, тому на відповідача не розповсюджується обов`язок брати участь у додаткових витратах, відповідно позов в частині стягнення додаткових витрат у розмірі половини вартості навчання задоволенню не підлягає. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 Вказаної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з п. 35, 36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). На час подання позову до суду мінімальний судовий збір за подання позову майнового характеру складав 768,40 грн., позивач у справах про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору. За договором про надання правової допомоги від 10.12.2019 між АО «Адвокати та медіатори України» та [PERSON] , згідно актів виконаних робіт № № 1, 2 та копій квитанцій, позивачем сплачено за правничу допомогу 1500,00 грн та 2000,00 грн (а.с. 11-15, 55, 56). Позивачем заявлено дві позовні вимоги, які в сукупності складають 100% (по 50% кожна вимога), з яких перша вимога задоволена частково: стягнуто аліментів 1/4 частку (25%), заявлено 1/3 (33,33%), в задоволенні другої відмовлено (тобто -50%), пропорція наступна: 50% = 33,33%, х = 25%, відповідно х = 25% * 33,33% / 50% = 37,50%), тобто стягненню з відповідача на користь держави підлягає 37,50% судового збору (768,40*37,50% = 288,15 грн) та з відповідача на користь позивача 37,50% витрат на правничу допомогу (3500*37,50% = 1312,50 грн).

Outcome: partial