Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики грошових коштів від 30.09.2020 року в сумі 57 680, 00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 30 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі еквівалентній 2 100 (дві тисячі сто) доларів США, та зобов`язався повернути в строк до 30.10.2020 року суму у повному розмірі, про що 30.09.2020 року складено відповідну розписку. У порушення вимог договору позики від 30.09.2020 року відповідачем не виконано зобов`язання щодо повернення позики у встановлений строк, в результаті чого [PERSON] має заборгованість у розмірі 57 680,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який оформлено відповідною розпискою, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 2 100 (дві тисячі сто) доларів США, на строк до 30.10.2020 року Наявність заборгованості за договорами позики від 30.09.2020 року та невиконання [PERSON] зобов`язань щодо повернення заборгованості зумовила звернення [PERSON] до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 627 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики 30 вересня 2020 року. [PERSON] умови договору позики виконала належним чином, передавши [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 2 100 (дві тисячі сто) доларів США строком до 30.10.2020 року. Однак відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 57 680,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved