Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення трьох років донькою [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що\~сторони перебувають у шлюбі з 06.10.2020. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, з березня 2021 року сімейні відносини сторін були припинені, вони припинили вести спільне господарство, не мають спільного бюджету, наразі мешкають окремо один від одного. Після припинення сімейних стосунків дитина залишилась проживати з позивачем за місцем реєстрації останньої за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання дитини ніде не зареєстроване, як зазначає позивач, оскільки відповідач відмовився відвідувати центр надання адміністративних послуг м. Первомайський з цією метою. Наразі позивач мешкає разом з донькою від першого шлюбу [PERSON] , 2004 року народження, та з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка повністю знаходиться на утриманні [PERSON] . Позивач не працює у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги і підтримки. Відповідач взагалі ніколи не приймав та не приймає участі у матеріальному утриманні дитини. Теперішнє місце роботи [PERSON] позивачеві невідомо, його дохід їй також невідомо, проте відповідач має нормальний стан здоров`я, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, тому повинен працювати та утримувати спільну з позивачем дитину [PERSON] до досягнення нею повноліття та утримувати позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Також відповідач не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також прав та інтересів дитини. Позивач разом з позовом подала до суду клопотання про розгляд цивільної справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та не заперечувала проти розгляду\~справи в заочному порядку. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає у задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2020, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.10.2020 Первомайським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 90 (а.с. 11). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Первомайським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 06.10.2020, [PERSON] народилася [INFO] у м. Первомайський Харківської області, Україна, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З акту обстеження умов проживання, складеного комісією Служби у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області 13.05.2021, вбачається, що дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Наразі сторони проживають окремо. [PERSON] в добровільному порядку коштів на утримання дружини та утримання їхньої дитини не надає, в той час як матеріальне становище [PERSON] є скрутним, оскільки остання не працює у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці та здійснює догляд за малолітньою дитиною самостійно, потребує матеріальної допомоги та підтримки. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі \~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 1006,50 грн, а з 1 грудня 1050,00 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача і дитини, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, 20.05.2021, до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Окрім того, відповідно до\~статті 84 СК України, яка передбачає право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно з ч. 2 зазначеної статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.ч. 4, 6\~ст. 84 СК України\~право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Отже, частина 4\~статті 84 СК України\~закріплює умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, а саме, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову 20.05.2021, та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років [INFO] . Згідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з положеннями ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved