Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання майна спільною сумісною власністю і про поділ спільної сумісної власності між подружжям, посилаючись на те, що 02 січня 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] Їх шлюб був зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, про що в цей же день, в книзі реєстрації актів про одруження, було зроблено відповідний актовий запис за №1. Під час шлюбу у них народилась одна дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склались, і в грудні 2016 року, нею було подана позовна заява в Артемівський міськрайонний суд Донецької області про розірвання шлюбу. У період шлюбу, а саме 27 червня 2003 року, ними, на підставі договору купівлі-продажу, був придбаний жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Степова, 12 та земельна ділянка, розміром 0,10 га, загальною вартістю 40156 грн. (*будинок -33610 грн., ділянка 6546грн.). На придбаній ними земельній ділянці розташовані: гіпсоблочний, обкладений цеглою жилий будинок, жилою площею -46,10 кв.м.; гараж; літня кухня; льох; душ; уборна. Договір купівлі-продажу, за її згодою, укладався її чоловіком [PERSON], який, згодом і зареєстрував цей договір купівлі-продажу в Артемівському БТІ. До січня 2017 року, будь-яких спорів, стосовно експлуатації їхнього спільного сумісного жилого будинку між ними не було. Однак, як їй стало відомо від їх знайомих, відповідач висловлював їм свою думку, стосовно продажу їх жилого будинку не враховуючи той факт, що цей будинок є їх спільною сумісною власністю. На її численні прохання зустрітися і обговорити добровільний поділ майна, відповідач відповів відмовою добровільно поділити майно і усіляко ігнорує будь-які пропозиції стосовно поділу їх сумісного майна. Незважаючи на наявність у неї права власності на ? частину жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Степова, 12 і на ? частину земельної ділянки, на якій розташовані надвірні споруди та побудови, а також норм ст. 317 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, відповідач, своїми протиправними діями, створює їй перешкоди для користування жилим будинком та надвірними спорудами. Позивач у судове засіданні позовні вимоги підтримала, окрім стягнення з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір, який просила не стягувати з відповідача на її користь, на інших своїх позовних вимогах вона наполягала та просила задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, окрім стягнення з нього судового збору, який був сплачений позивачем при подані нею даної позовної заяви. Не заперечував проти визнання за кожним із них по ? частці жилого будинку та земельної ділянки. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 02 січня 2001 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №119141 (а.с.6). Згідно копії договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 27 червня 2003 року (а.с.5) [PERSON] купив у [PERSON] і [PERSON] жилий будинок з надворними спорудами та побудовами, який знаходиться в м. Артемівську, вул. Степова, 12 та належну на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,10 га. На цій земельній ділянці розташовані один одноповерховий гіпсоблочний обкладений цеглою жилий будинок площею розміром 46,10 кв.м., означений на плані літерою А1, та надворні споруди та побудови гараж В, літня кухня Б, льох Г, душ Д, уборна Е, огородження. Відповідно до копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2017 року (а.с.32) шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 31 січня 2017 року. Відповідно до ст.18 Сімейного Кодексу України кожний учасник сімейних відносин має право на звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав с поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому кількість, форма трудової участі, розміри прибутків не впливають на виникнення спільного майна та на обсяг прав подружжя на це майно. Подружжя має рівні права, щодо володіння, користування та розпорядження ним. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 61,63 СК України обєктом права спільної сумісної власності є будь-яке рухоме та нерухоме майно набуте подружжям у період шлюбу. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, розпорядження та користування майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Степова, 12 та земельна ділянка, розміром 0,10 га, які були придбані під час шлюбу сторонами, \~є обєктами права їх спільної сумісної власності. Згідно до ст.69, 70 СК України дружина та чоловік мають право поділити майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. У відповідності до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на рівну частку цього майна. \~ Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя, за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Суд, вирішуючи питання про визнання права власності на половину жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Степова, 12 та половину земельної ділянки, розміром 0,10 га, за позивачем, виходить із принципів справедливості та доцільності, раціонального вирішення спірних правовідносин, внаслідок чого вважає можливим задовольнити заявлений позов повністю, не звужуючи та не порушуючи при цьому права кожної із сторін. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 640 грн.\~\~за клопотанням позивача суд залишає за нею. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved