Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із вказаним вище позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 56/200 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, позивачу на праві спільної часткової власності належать такі приміщення: коридор 1, площею 6,2 кв.м.; коридор 2, площею 2,6 кв.м.; передпокій 3, площею 9,5 кв.м.; кімната 4, площею 7,3 кв.м.; кімната 5 площею 16,9 кв.м.; санвузол 6, площею 3,0 кв.м.; кухня 7, площею 9,0 кв.м. Загальна площа частки позивача становить 54,5 кв.м., з яких 24,2 кв.м. - житлова. Вказана частина будинку була успадкована позивачем після смерті її матері - спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцем нерухомого майна після смерті [PERSON] стала рідна сестра позивача - [PERSON] , яка також успадкувала 56/200 частини вказаного житлового будинку. Однак вказану частку сестра позивача згодом переоформила на свого сина - [PERSON] . Згідно вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом, біля будинку розміщені господарські та побутові будівлі і споруди: Б-1 літня кухня, Б-2 літня кухня, б хлів, 6-1 хлів, 6-2 хлів, б-3 хлів, Г погріб. Однак, з часом господарські будівлі стали непридатними для використання та були розібрані, крім погреба Г, яким позивач користується. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.03.2005 року, позивачу належить земельна ділянка площею 0,0280 га у межах згідно з планом, розташована в [ADDRESS] , передана на підставі рішення Ковельської міської ради від 10.02.2005 року № 27/12 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 0710400000:06:012:0014. Позивач вказує, що вона бажає вільно використовувати та розпоряджатись належним їй на праві власності нерухомим майном, однак її права на даний час обмежені, оскільки навіть для реєстрації за місцем проживання в своїй частині будинку онука їй необхідна згода співвласників будинку, яку відповідачі надати відмовляються. У той же час, відповідачі відмовляються надати згоду на виділення в натурі належних часток із права спільної часткової власності в позасудовому порядку, а відтак позивач змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. З врахуванням наведеного, позивач просила суд виділити в натурі [PERSON] у власність окрему одиницю (56/200) частки житлового будинку з господарською спорудою за адресою: [ADDRESS] , а саме - в окремий об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на квартиру з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , до складу якої входять приміщення: коридор 1, площею 6, 2 кв.м.; коридор 2, площею 2,6 кв.м.; передпокій 3, площею 9,5 кв.м.; кімната 4, площею 7, 3 кв. м.; кімната 5, площею 16, 9 кв. м.; санвузол 6, площею 3,0 кв. м.; кухня 7 площею 9,0 кв. м.; погріб Г, та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Крім цього, позивач просила стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак, кожен зокрема, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Судові витрати в поданій заяві позивач просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та, як законний представник, в інтересах неповнолітнього [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю. Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача- виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, пояснень з приводу позову не подав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3679155 від 25.05.2004 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 56/200 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, загальна площа житлового будинку в [ADDRESS] складає 124,5 кв.м., в тому числі житлової - 75, 1 кв. м. Згідно вказаного технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, позивачу на праві спільної часткової власності належать такі приміщення: коридор 1, площею 6,2 кв.м.; коридор 2, площею 2,6 кв.м.; передпокій 3, площею 9,5 кв.м.; кімната 4, площею 7,3 кв.м.; кімната 5, площею 16,9 кв.м.; санвузол 6, площею 3,0 кв.м.; кухня 7, площею 9,0 кв.м. Загальна площа частки позивача становить 54,5 кв.м., з яких - 24,2 кв.м. житлова. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2004 року, позивач успадкувала після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , 56/200 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину, іншим спадкоємцем нерухомого майна після смерті [PERSON] стала рідна сестра позивача - [PERSON] , яка також успадкувала 56/200 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.03.2005 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0280 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] , передана на підставі рішення Ковельської міської ради від 10.02.2005 року № 27/12 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 0710400000:06:012:0014. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319 ЦК України, власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності з ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, в тому разі якщо річ, згідно зі статтею 183 Цивільного кодексу України, є подільною. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами відсутні домовленості про інший розмір часток в праві спільної власності на спірний будинок, ніж той, що визначений правовстановлюючими документами. Без визначення частки позивача в даному нерухомому майні, остання не має змоги вільно розпорядитись своєю часткою у спільному майні, що прямо зумовлює порушення її законних прав та інтересів, які підлягають захисту та відновленню судом. Таким чином, зважаючи на викладені обставини та аналізуючи правові норми, що регулюють правовідносини, які склались в даному випадку між сторонами по справі, суд прийшов до переконливого висновку, що позивачу слід виділити в натурі частку майна із спільної часткової власності. Понесені позивачем судові витрати суд залишає за позивачем відповідно до поданої нею заяви.

Outcome: approved