Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17 червня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки, Донецької області, актовий запис № 681. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про поділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 06.03.2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання у справі. Позивач у підготовче судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17 червня 1996 року.Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження, серії I-КИ № 201161. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з січня 2013 року через відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved