Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з січня 2006 року по травень 2008 року проживала спільно з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Внаслідок спільного проживання з відповідачем, вона [INFO] народила дитину, яку зареєструвала у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Вказує, що відповідач такий запис не оспорював в порядку, визначеному ст.136 СК України, а тому вона вважає, що [PERSON] таким чином визнає батьківство і, як наслідок цього, є батьком дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], покликаючись на норми ст.180, ч.3 ст.181, ст.182 СК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в січні 2006 року познайомилася із [PERSON] і вони почали зустрічатися. Зустрічі відбувалися у неї в квартирі. В квітні 2008 року відповідач переїхав до неї і до травня 2008 року вони спільно проживали без реєстрації шлюбу, оскільки [PERSON] був одружений і мав на утриманні двох дітей. В період сумісного проживання вона завагітніла і [INFO] народила дочку [PERSON]. Так як вона з [PERSON] не перебувала в шлюбі, то при реєстрації дочки в органах РАЦСу батьком дитини, з її слів, було зазначено [PERSON]. Відповідач [PERSON] вказаний запис не оспорював, що свідчить, на її думку, про те, що він визнав себе батьком дитини. Після народження дитини, вона сама несе витрати по утриманню дочки, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вона не може на належному рівні сама утримувати дочку, оскільки її заробітна плата є незначною, тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та вказав, що він ніяких стосунків з позивачкою не мав. Вказує, що не є батьком дитини [PERSON], а тому просить в задоволенні позову відмовити. Під час розгляду справи, за клопотанням позивачки [PERSON], були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що вона з позивачкою проживає в одному будинку і знає [PERSON] вже доволі тривалий час. Їй відомо, що [PERSON] декілька років зустрічалася з [PERSON] і сторони навіть біля шести місяців проживали разом. Коли [PERSON] завагітніла, то [PERSON] зник і позивачка з цього приводу дуже переймалася і скаржилася їй на безвідповідальність відповідача. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знає [PERSON] багато років. Ствердила, що їй відомо, що позивачка зустрічалася з відповідачем тривалий час і вони навіть деякий період сумісно проживали. Одного разу вона разом із [PERSON] та [PERSON] їздила відпочивати на «Біле Озеро» і бачила як поводилися між собою сторони. З поведінки [PERSON] та [PERSON], які між собою обіймалися та цілувалися, було зрозуміло, що між ними існують тісні стосунки. Свідок, покликаючись на свою суб'єктивну думку, припускає, що батьком малолітньої [PERSON] є саме [PERSON] Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідків, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] позивачка [PERSON] народила дочку [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 05.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області на ім'я [PERSON], [INFO], де в графі батьки зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька вбачається, що реєстрація народження [PERSON], [INFO], відбулася відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебувала у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною 2 статті 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. Порядок визнання батьківства за рішенням суду визначається частиною 3 статті 128 СК України в якій зазначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів покликаючись на норми ст.180, ч.3 ст.181, ст.182 СК України. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зазначені статті Сімейного Кодексу застосовуються виключно до батьків дитини. Із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України не вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Судом позивачці та її представнику були роз'яснені норми статтей 125, 128, 135 СК України, однак на запитання суду [PERSON] категорично зазначила, що з позовом про встановлення батьківства до суду вона не зверталася, а звернулася з позовом про стягнення аліментів і просила поданий позов задовольнити. Слід також зазначити, що в ході судового розгляду справи ні позивачка [PERSON], ні її представник [PERSON] не збільшували позовні вимоги, не зверталися до суду із заявою про зміну предмету або підстав позову. В задоволенні клопотання позивачки [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи з використанням зразків ДНК було відмовлено, так як дане клопотання не було пов'язане з предметом спору, оскільки вимоги про встановлення батьківства позивачкою не ставилося ні при подачі позову до суду, ні в ході судового розгляду справи. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved