Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку№56 по вул. Європейська (бувша [PERSON]) в м. Фастів, Київської області. Відповідач по справі, батько позивачки, зареєстрований в будинку з 23 березня 2016 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з вересня 2016 року. Позивачка вказує, що обставина, що в належному їй житловому будинку зареєстрована особа, а саме, відповідач [PERSON], який зареєстрований у житловому будинку обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому, позивачка просить суд визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: вулиця Європейська (бувша [PERSON]), будинок №56, в м.Фастів, Київська область. В судовому засіданні 01.06.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вислухавши позицію представника позивача, покази свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок № 56 з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Фастові по вул. К.Маркса на підставі договору дарування від 12.10.2001 належить [PERSON], що підтверджується договором дарування, зареєстрованого в реєстрі за №514 від 12.10.2001, серія АЕЕ №012313 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2013 (а.с.6,7). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 23.03.2006 (а.с.19). Довідкою №1103 від 05.03.2018, яка видана [PERSON] головою вуличного комітету [PERSON] та завірена головним спеціалістом Фастівської міської ради [PERSON] про те, що її батько [PERSON], 1954 року зареєстрований за адресою [INFO], але фактично не проживає з вересня 2016 року по теперішній час. Його речі та майно відсутні (а.с.14). Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем по справі вона розлучена, він є батьком позивачки. Проте, [PERSON] знайшов іншу родину і в 2015 року виїхав з будинку, забрав всі свої речі. Де на даний час проживає відповідач їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки. Раніше [PERSON] теж проживав за даною адресою, проте, після розлучення з дружиною він виїхав та більше 2 років вона його не бачить. Свідок зауважила, що проживає поруч із позивачкою вже 8 років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає\~в за адресою м. Фастів, вул. Європейська, 56 Київської області більше шести місяців без поважних причин, особистих речей в будинку немає, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та останній має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 704, 80 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved