Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, договору купівлі-продажу жилого будинку за адресою: [ADDRESS] від 29 серпня 1998 року, зареєстрованого в міжміському бюро технічної інвентаризації за № 2385, посвідчений Султан Т.Г., державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 902. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 1998 року вона являється покупцем жилого будинку, котрий розташований за адресою [ADDRESS]. На час оформлення зазначеного договору купівлі - продажу від 29.08.1998 року нотаріус оформляла правочин на підставі пред'явленого нею паспорту громадянина СРСР, в якому прізвище, ім'я та по батькові заявниці записано російською мовою. На підставі наведеного, різниця у написанні її прізвища у документах пояснюється довільним перекладом з російської мови, якою були складені усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з допущенням орфографічних помилок з боку осіб, які оформляли документи або можливо відсутності букви «є» в друкарській машинці, за допомогою якої був надрукований договір. На цей час заявниця вирішила відчужити належний їй будинок за адресою: [ADDRESS], на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу від 29.08.1998 року. У зв'язку з підготовкою необхідних документів для вчинення правочину у нотаріуса, у визначеному законом порядку, вона звернулася до реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції. Таким чином їй стало відомо про те, що на цей час в неї існують перешкоди для оформлення належним чином правовстановлюючих документів на житловий будинок, бо у наданому їй правовстановлюючому документі, договорі купівлі-продажу від 29.08.1998 року її прізвище в договорі вказується як «[PERSON]», але по паспорту громадянина України вона - «[PERSON]». Викладені обставини стали причиною її звернення до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки через розбіжність в документах не має можливості розпорядитися своєю власністю, у зв'язку з чим заявниця змушена звернутися до суду. В судове засідання заявниця не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 29 серпня 1998 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Султан Т.Г., нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 902. Відповідно до вказаного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 1000 кв.м. Продаж вчинено за 3 600,00 гривень. Прізвище заявниці по справі - [PERSON], [INFO], уродженка с. Залєсноє Лєсного району Калінінської області, що підтверджується копією паспорту громадянки України серія [NUMBER], виданого Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області 13 липня 2002 року, але відповідно до її паспорту СРСР , прізвище заявниці було переведено на українську мову як « [PERSON]». З моменту укладення договору купівлі - продажу від 29 серпня 1998 року заявниця не звернула належної уваги на те, що в ньому було неправильно вказане її прізвище, таке як «[PERSON]», внаслідок чого сталася розбіжність, яка полягала у тому, що в її паспорті прізвище вказувалося як «[PERSON]». Через перехід з російської на українську мову в правовстановлюючих документах часто робилися орфографічні помилки. Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS], Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2014 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 523940 від 15 травня 2012 року прізвище заявниці зазначено як «[PERSON]». На цей час вона вирішила відчужити належний їй будинок за адресою: [ADDRESS], на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу від 29 серпня 1998 року. У зв'язку з підготовкою необхідних документів для вчинення правочину у нотаріуса, у визначеному законом порядку, вона звернулася до реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції. Їй стало відомо про те, що на цей час в неї існують перешкоди для оформлення належним чином правовстановлюючих документів на житловий будинок, бо у наданому нею правовстановлюючому документі, договорі купівлі-продажу від 29.08.1998 року її прізвище в договорі вказується як «[PERSON]», але по паспорту громадянина України вона - «[PERSON]». Згідно картки фізичної особи-платника податків [PERSON], [INFO] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER], який внесено до Державного реєстру фізичних осіб 17.07.1998 року. Таким чином, той факт, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 29 серпня 1998 року посвідчений Султан Т.Г., нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 902 належить [PERSON], [INFO], в повному обсязі підтверджується дослідженими матеріалами справи. Згідно ст. 256 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved