Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11 серпня 2007 року, зареєстрованому в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №476. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Спільне життя не склалось, в червні 2016 року сімя фактично розпалась у звязку з тим, що у сторін різні погляди на сімейне життя тому часто відбувалися сварки та скандали у звязку з чим було втрачено почуття привязаності та поваги. Примирення неможливе. Позивачка просить розірвати шлюбу та повернути їй дошлюбне прізвище «Шкурко», а також стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір. До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що шлюбні відносини припинені у липні місяці, а вже на початку серпня позивачка разом з дитиною виїхала у м. Дніпро, де вони на разі і проживають, проти розірвання шлюбу не заперечує, також не заперечує проти стягнення з нього судового збору. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис №476, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №037480 виданого 11.08.2007р. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №143011 видане 18 березня 2010 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. (а.с.5) Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені в літку 2018 року, шлюб носить формальний характер, примирення сторони не прагнуть, позивачка просить повернути їй дошлюбне прізвище «Шкурко». Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved