Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності . Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем по справі за час шлюбу ними було придбане(нажите) спільне-сумісне майно подружжя, яке вони на підставі укладення мирової огоди затвердженої ухвалою Камянського районного суду Черкаської області від 19.10.2012 році добровільно розділили. За позивачкою по справі, на підставі затвердженої мирової огоди визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Черкаська область Камянський район с.Тимошівка вул.Шевченка, 17.Відповідачу по справі відійшло інше майно та інший будинок. 30.01.2014 року, позивачка зареєструвала право власності на вищевказаний будинок, однак зареєструвати право власності на земельну ділянку на якій він розташований, позбавлена можливості, оскільки дана земельна ділянка на підставі державного акта на землю належить відповідачу по справі [PERSON].Через відсутність згоди останнього, щодо переоформлення земельної ділянки на імя позивача, звернулася до суду про визнання за нею права власності на спірну ділянку . Позивачка в судове засідання не зявилась, попередньо подавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Від відповідача також надійшла заява, в якій він вказав, що позов визнає, та просить суд розглядати справу без його участі . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини . Матеріалами справи встановлено , 19 жовтня 2012 року , ухвалою Камянського районного суду Черкаської області була затверджена мирова угода щодо розподілу майна подружжя, а саме між [PERSON] та [PERSON](а.с.8). За даною мировою угодою, за позивачкою визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с.Тимошівка Камянського району Черкаської області по вул.Шевченка,17. 30.01.2014 року, позивачка зареєструвала своє право власності на вищевказаний будинок, дане підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Через недосягнення згоди у досудовому врегулюванні спору, звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку на якій розташоване її будинковолодіння, оскільки земельна ділянка на якій воно розташоване на підставі державного акта на землю належить відповідачу по справі [PERSON].. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку , серія ЯК №734414 від 30.06.2010 року, [PERSON] є власником земельної ділянки , площею 0,2500 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7121886700:01:001:0206, розташованої по вул.Шевченка,17 в с.Тимошівка Камянського району Черкаської області. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може прдявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в досудовому врегулюванні даного спору, сторонами згоди не досягнуто, позивачка звернулася до суду. Згідно з ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача). У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою- ст.120 Земельного Кодексу України. Таким чином , оскільки майно подружжя на підставі затвердженої судом мирової угоди виділено у натурі, тобто втратило статус спільного сумісного майна подружжя, та стало окремими обєктами права власності, а тому з урахуванням законодавства України, суд вважає за можливе визнати право власності на спірну земельну ділянку за позивачкою по справі . На підставі наведеного ст.ст. 228 , 346, 377, 392 ЦК України ,

Outcome: approved