Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником 21/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], відповідно до договору дарування від 01.04.1989 року посвідченого нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-994. Вказала, що договір дарування вищевказаної частини житлового будинку було оформлено на її дошлюбне прізвище - [PERSON]. 21.06.1997 року після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] та не змінила його після розірвання шлюбу. 21.04.2010 року вона прийняла у власність 22/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-528. Таким чином , вона стала власником 43/100 частин вказаного вище будинку та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,583 га, яка розміщена [ADDRESS]), серії [NUMBER] кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Власниками інших частин будинку [ADDRESS] є відповідачі по справі: [PERSON], яка отримала у спадок 30/100 часток будинку після смерті [PERSON]; [PERSON], який є власником 27/100 часток вказаного будинку, відповідно до договору дарування, посвідченого Коростенською державною нотаріальною конторою 10.08.1985 року. Між нею та співвласниками будинку [ADDRESS] було визначено порядок користування, так як будинок в цілому розподілений на окремі ізольовані квартири №1,№2,№3,№4 з господарськими будівлями, але наявність того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає їй в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки для цього необхідна постійна згода співвласників. Також з 21.04.2010 року вона є власником умовно виділених 3-ї та 4 -ї квартир вказаного будинку. Відповідно до висновку щодо технічної можливості об,єднання об,єкта нерухомого майна та виділення частки в натурі Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації від 03.01.2017 року за № 763 встановлено, що за технічними показниками квартира [ADDRESS] може бути об,єднана в квартиру № 3. Даний розподіл також підтверджується за даними технічного паспорта, виготовленого Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації 03.01.2017 року на житловий будинок по [ADDRESS] та Актом про об,єднання часток в натурі від 03.07.2017 року за № 763, складеного та завіреного Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації. В зв,язку з цим просила виділити їй в натурі на праві особистої власності, об,єднавши 21/100 та 22/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у вигляді квартири № 3, що складається з веранди №1площею 6,3м.кв., вітальні №2 площею 7,6м.кв., кімнати №3 площею 10,4 м.кв., кімнати №4 площею 11,6 м.кв., кухні №5 площею 7,3 м.кв., кладової № 6 площею3,7 м. кв., а також ганку « а -3», гаража « Г», туалета « Т-1», огорожі №1, частини огорожі № 3, дворового покриття « д/п», згідно з висновком щодо технічної можливості об,єднання об,єкта нерухомого майна та виділення частки в натурі виданого Комунальним підприємством « Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03.07.2017 року № 763, припинити право спільної часткової власності на житлове приміщення розташоване по [ADDRESS] яке їй належить. В судове засідання позивач [PERSON] не з,явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з,явились, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]), згідно договору дарування від 01.04.1989 року посвідченого нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-994 (а.с.5-6), є власником 21/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-528 є власником 22/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS]. ( а.с. 7) В цілому будинок розділений на окремі ізольовані квартири з господарськими будівлями, визначений порядок їх користування. Однак, окремо у власність не виділено квартири. Наявність того факту, що житловий будинок є спільною частковою власністю перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати своє право власності, оскільки для цього необхідна згода інших співвласників будинку. Відповідно до висновку щодо технічної можливості об,єднання об,єкта нерухомого майна та виділення частки в натурі Коростенського міжміського бюро по технічній інвентаризації від 03.07.2017 року за № 763 встановлено, що за технічними показниками квартира [ADDRESS] може бути об,єднана в квартиру № 3. Згідно ст. 364 ЦК України кожен з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу у натурі частки майна. Виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири . Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Судом встановлено , що сторони є співвласниками будинку [ADDRESS] Житомирської області. Письмової угоди про порядок користування приміщеннями у будинку та господарськими спорудами між його співвласниками не укладалося. Між співвласниками фактично вже давно розподілено квартири в ньому, тобто між співвласниками склався порядок користування приміщеннями будинку і господарськими спорудами. У відповідності до вимог ст.364ч.3 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: approved