Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 19.07.2013 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що з 28 березня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. 26.01.2005 року шлюб між сторонами розірваний та з відповідача стягнуті аліменти на її користь в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку та доходу на утримання дитини до досягнення 18 років. [PERSON] навчається на другому курсі Українського політехнічного технікуму за денною формою навчання за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних приладів», строк закінчення навчання - червень 2015 року. Відповідач працює та має змогу матеріально утримувати дитину. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходу на утримання [PERSON], [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з [INFO] до закінчення останнім навчання, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на юридичні консультації та складання позовної заяви в сумі 600 грн. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно його заперечень, які надійшли до суду в порядку виконання судового доручення із Расказовського районного суду Тамбовської області Російської Федерації, позов не визнав, посилаючись на неможливість надання матеріальної допомоги повнолітньому сину. Зазначив, що його син [PERSON] має можливість навчатися на заочній формі навчання та працювати, тобто має можливість мати своє джерело доходу. Відповідач стверджує, що він працює та має заробітну плату, сума якої не перевищує 40000 рублів, винаймає квартиру за 3000 руб. та сплачує комунальні послуги. Також вказував, що має на утриманні ще одного сина від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], який потребує значних витрат на харчування в школі та додаткові заняття, а також є хворобливою дитиною та потребує санаторно-курортного лікування. Його нинішня дружина звернулася до суду із вимогами про стягнення аліментів на утримання молодшого сина та стягнення заборгованості по сплаті аліментів, та в разі задоволення її вимог, відрахування з його заробітної плати будуть становити до 70 %. Крім того відповідач зазначив, що має хвору матір, інваліда 2-ї групи, яка потребує стороннього догляду, внаслідок чого він та його сестра вийняли доглядальницю, на оплату послуг якої вони щомісячно сплачують 20000 рублів. Тому просить залишити позовні вимоги позивача без задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 березня 1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірванню шлюбу (а.с. 13,14). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.1995 року (а.с. 12). [PERSON], який [INFO] досяг повнолітнього віку, є студентом 2 курсу денної форми навчання Українського політехнічного технікуму за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних приладів», строк закінчення навчання червень 2015 року (а.с.11). Син сторін [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1350 від 25.06.2013 року (а.с. 4). На даний час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання повнолітнього сина, про що зазначили сторони відповідно в позові та в запереченнях на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач працює в МВМВС Росії «Расказовський» та отримує заробітну плату, розмір якої в період з липня по вересень 2013 року складає 96222,73 руб. (а.с.58). Тому, суд не бере до уваги заперечення відповідача про неможливість матеріально утримувати сина. Позивач також працює в ПАТ «Криворіжгаз» та має заробіток в період з грудня 2012 року по травень 2015 року в розмірі 12358,07 грн. Враховуючи, відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання повнолітньої дитини, також враховуючи, матеріальне становище відповідача, який має на утриманні ще одну дитину, однак доказів про сплату аліментів на її утримання та їх розмір не надав, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходу. Як встановлено ст. 191 СК України, норми якої на підставі ст.. 201 СК України застосовуються до відносин між батьками і дітьми щодо надання їм утримання, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Із довідки Українського політехнічного технікуму вбачається, що строк навчання [PERSON] закінчується в червні 2015 року. Оскільки ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а позивач просить стягувати аліменти до закінчення навчання сина, то строк стягнення аліментів суд вважає можливим задовольнити в межах позовних вимог до 01.06.2015 року. Позивач звернулася до суду 19 липня 2013 року, однак повноліття [PERSON] досяг [INFO], та на момент винесення рішення суду існує спір між сторонами про утримання дитини, тому суд вважає за необхідне розпочати стягнення аліментів з наступного дня після виповнення сином сторін повноліття, тобто з [INFO]. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, то згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 229,40 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн., то в цій частині позову їй слід відмовити, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею витрат в такому розмірі.

Outcome: partial