Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.05.2011 у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис № 185. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Сторони припинили шлюбні відносини з причини різних поглядів на життя та відсутність взаємного порозуміння, через що стали проживати окремо з 2020 року, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просив розірвати шлюб. Позивачка надала до суду заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12.05.2011 зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 185, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.05.2011. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони припинили з причини різних поглядів на життя, відсутність взаємного порозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року сторонам було роз`яснено право на примирення, проте, у визначений строк сторони не примирилися, а зі змісту поданої позивачем заяви вбачається, що вона наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», в якому роз`яснено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сім`я сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін. Суд, враховуючи, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, за наданий судом термін сторони не примирились, проживають окремо, вважає що збереження сім`ї неможливе. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,114,115 СК України,

Outcome: approved