Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання житла, в якому зазначила, що вона є власником та постійно проживає у квартирі за адресою [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі зареєстровані та мешкають її донька, [PERSON], та її колишній чоловік, [PERSON]. Останні декілька років вона змушена разом із донькою утримувати її квартиру, сплачувати за комунальні послуги. Відповідач не сплачує за комунальні послуги, коштів на утримання житла не надає. Відповідач зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги, оскільки угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням укладено не було. За період з 10.10.2010 року до теперішнього часу вона сплатила за комунальні послуги 4750,80 грн. Окрім того, згідно постанови відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області від 30.06.2011 року з неї було стягнуто заборгованість по оплаті теплоенергії у сумі 729,21 грн. Таким чином, затрати на утримання житла за період з 10.10.2010 року по теперішній час склали 5480,01 грн. Відповідач, як співнаймач квартири, зобов'язаний відшкодувати їй частину коштів, що були витрачені нею на утримання житла, у розмірі 1/3 частини від суми, сплаченої нею за комунальні послуги, а саме 1826,67 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати комунальні послуги або надавати кошти на оплату, тому вона змушена звернутися за захистом її прав до суду. У зв'язку з викладеним, просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування оплати за комунальні послуги у сумі 1826,67 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування оплати судового збору у сумі 229,41 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування оплати за правову допомогу у сумі 410 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 64 ЖК України, чЧлени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 361 та зареєстрована в Лисичанському КП «Бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2007 року за реєстраційним номером: 17856248, номер запису: 487 в книзі: 25. Згідно з довідкою № 1060 від 30.09.2013 року, виданою КП «Паспортна служба» в [ADDRESS] зареєстровані та мешкають разом: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Згідно з копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 26 жовтня 1993 року Лисичанським міським ЗАГС Ворошиловградської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 656. За період часу з 10.10.2010 року по 08.10.2013 рік позивач сплатив за комунальні послуги суму у розмірі 4750 гривень 80 копійок, що підтверджується фіскальними чеками. Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області серії ВП 7573796 від 30.06.2011 року, було стягнуто борг по оплаті теплоенергії у сумі 729 гривень 21 копійку на користь КП «ЛТП» за послуги. Відповідач, як співнаймач квартири, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання житла підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже, до складу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правової допомоги адвокатом [PERSON], а саме: договором про надання правової допомоги від 07.10.2013 року та квитанцією від 08.10.2013 року про сплату 410,00 грн. за надання правової допомоги, оскільки згідно з нормами діючого цивільного законодавства вони є належними доказами надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується фіскальним чеком № 89 від 08.10.2013 року про сплату судового збору в сумі 229 гривні 40 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved