Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 30.11.2007 року відділом реєстрації актів громадянського стану Алуштинського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис №355. На обґрунтування позову позивач зазначила, що шлюб носить формальний характер, спільне господарство, побут та бюджет не ведуться. Подальше збереження сім`ї є неможливим. Крім того, позивач просила стягнути аліменти з відповідача, оскільки, від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року відділом реєстрації актів громадянського стану Алуштинського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис №355, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2007р. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.12.2015р., виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №12 (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.07.2019р., виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1023 (а.с.9). Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідач добровільно, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а відтак, суд вбачає підстави для задоволення позову частково. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Крім цього у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також необхідно вказати, що відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги ч.5 ст.183 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та розриває шлюб між сторонами, стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до повноліття дітей. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 180, 181, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial