Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її матері [PERSON] 01.04.1983 року було видано ордер на право вселення до квартири [ADDRESS] в яку її матір заселилась разом із [PERSON] - сином заявниці, а у 1997 році [PERSON] переїхала до матері та сина у вищевказану квартиру. [PERSON] [INFO] померла. [PERSON] помер [INFO] . Встановлення факту постійного проживання з матір`ю та сином необхідно заявниці для вирішення спадкових питань. У зв`язку з викладеним, заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи. Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради 10.12.2020 року (вх. № 8618) надіслав заперечення на заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, просив заяву про встановлення факту залишити без розгляду, до заяви надані документи на підтвердження обставин викладених у запереченні (а.с.25-28; 31-44). [PERSON] 31.03.2021 року (вх. № 9217) подала до суду письмові пояснення щодо спростування позиції зацікавленої особи, викладеної в заяві про залишення позову без розгляду (а.с.69). В судове засідання заявник не з`явилась, разом з цим, звернулась на адресу суду із заявою про слухання справи за її відсутності в якій зазначила, що заяву про встановлення факту підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити з підстав, що в ній викладені (а.с.68). Представник заінтересованої особи: Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання також не з`явився, однак звернувся до суду з заявою про проведення судового засіданні у відсутність представника (а.с.79). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, суд виходить з такого. Судом встановлено, що на підставі ордеру від 01.04.1983 року виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів [PERSON] зі складом сім`ї дві особи: [PERSON] - онук, було видано ордер на право зайняття двох кімнат в квартирі [ADDRESS] , загальною житловою площею: 26, 94 кв.м. (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Бендерським міським ЗАГС МССР 17.02.1941 р., батьками заявниці зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.75). Відповідно до довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції № 396/09-57 від 22.01.2002 року [PERSON] та [PERSON] 16.11.1959 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб зареєстровано у Маразлієвській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 37 (а.с.76). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про народження видано 10.03.1961 року, серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] 28.10.1967 р. уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що складено актовий запис № 171. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , у віці 95 років, про що 28.02.2014 року складено актовий запис № 2364, свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 19.02.2020 року складено актовий запис про смерть № 1857. Свідоцтво про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.9). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що померла [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , а померлий [PERSON] є її рідним сином. В заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю заявник зазначає, що вона у березні 1997 року стала проживати в квартирі [ADDRESS] разом зі свою матір`ю та сином, за якими здійснювала догляд. На підтвердження зазначених обставин, судом досліджено Акти від 13.08.2020 року за підписом проживаючих в будинку [ADDRESS] [PERSON] , та [PERSON] , які засвідчені Головою правління ОСББ «Балківська-20» І.В. Бардіною, згідно яких зазначено, що в кв. № 23 проживали та вели спільне господарство [PERSON] та його мати [PERSON] , яка здійснювала догляд за сином з 1997 року до дня його смерті, а саме до: 18.02.2020 року, згідно акту від 13.08.2020 року зазначено, що в квартирі [ADDRESS] проживали та вели спільне господарство [PERSON] та її дочка [PERSON] , яка здійснювало догляд за матір`ю з 1997 року до дня її смерті, а саме до: [INFO] (а.с.13,14). Згідно довідки виданої Головою правління ОСББ «Балківська-20» вих. № 76 від 13.08.2020 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] з 26.03.1997 року по теперішній час. Разом з нею в квартирі проживали та були зареєстровані: мати - [PERSON] , [INFO] , з 08.04.1983 року по день смерті - [INFO] та її син - [PERSON] , [INFO] , з 08.04.1983 року по день смерті [INFO] (а.с.15). Відповідно до довідки (витяг з домової книги про склад сім`ї та прописку) виданої на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] , який в дані квартирі був зареєстрований з 08.04.1983 року, [PERSON] , [INFO] - мати наймача квартири проживає за даною адресою без реєстрації (а.с.16). Щодо заперечення на заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю суд зазначає наступне. Відповідно до обставин викладених у заяві представник заінтересованої особи вказує, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю спрямована заявником з підстав потреби визнання за останньою права на спірне житлове приміщення, у зв`язку з цим, представником заінтересованої особи зазначено, що заява підлягає залишенню без розгляду оскільки, вбачається спір про право. Так, представником зазначено, що 01.01.1983 року виконавчим комітетом дійсно було видано ордер на ім`я [PERSON] , на вселення до квартири [ADDRESS] , однак, ані [PERSON] , ані [PERSON] , не скористались правом приватизації квартири, у зв`язку з чим, зазначена квартира на цей час перебуває у власності територіальної громади. Представником також зазначено, що заінтересована особа не ставить під сумнів факт родинних відносин між заявником та померлими. На підставі викладено просить залишити заяву без розгляду, оскільки вбачається спір про право, що має відповідно розглядатись в порядку позовного провадження (а.с.25-28). Не погоджуючись з даним твердженням, заявником [PERSON] , подано пояснення до заяви, де остання зазначає, що встановлення факту проживання зі спадкодавцями їй потрібно для вирішення питання щодо оформлення спадкових прав, а відтак спір про право відсутній, та дана заява має розглядатись в порядку окремого провадження (а.с.69). На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що заява про залишення заяви без розгляду задоволенню не підлягає з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 4 цієї норми Закону - сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, у суду відсутні підстави щодо залишення заяви без розгляду, оскільки, обставини на які посилається заінтересована особа не знайшли свого підтвердження матеріалами справи судом не вбачається наявності спору про право. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених в письмових поясненнях. Судом встановлено, що заявник з 1997 року проживала за вказаною адресою та здійснювала догляд за членами своєї сім`ї по день смерті їх смерті. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За приписами ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження дослідженими доказами, а саме, те, що заявник [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а також [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживали однією сім`єю, що необхідно заявнику для реалізації свого права на спадкування, тому суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, відповідно до положень ч. 7 ст.294 ЦПК України.

Outcome: approved