Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила визнати за неї право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 26.11.2015 року [PERSON] у 8-й державній нотаріальній конторі м. Харкова склала заповіт, згідно якому все своє майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , на [PERSON] 20.12.2015 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] була госпіталізована до 4-ї міської лікарні ім. проф. Мещанінова де і померла [INFO] , під наглядом лікарів, від крововиливу у головний мозок. 27.01.2016 року позивач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до 8-ої державної нотаріальної контори м. Харкова, якою була заведена спадкова справа № 51/2016. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлої [PERSON] - [PERSON] , яка відповідно до ст. 1262 ЦПК України є спадкоємцем 2 черги за законом. Основна частина спадкового майна складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого чоловіка, [PERSON] , 1924 р.н. [PERSON] , яка за життя [PERSON] більш ніж 10 років з нею не спілкувалася, разом з нею не мешкала, після її смерті, з метою отримання спадщини за законом як сестра покійної та усунення спадкоємця за заповітом, на протязі 2016 - 2017 років зверталась до Київського районного відділу поліції міста Харкова та прокуратури Харківської області із заявою про порушення кримінального провадження відносно [PERSON] за вбивство [PERSON] з корисних мотивів, не зважаючи на те, що [PERSON] більше тижня до своєї смерті провела в лікарняному закладі під наглядом лікарів. Наприкінці 2016 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою про визнання заповіту недійсним / Справа № 640/15146/16-ц,/. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] послалась на неналежний психічний стан [PERSON] при складанні заповіту. В ході розгляду справи № 640/15146/16-ц, були витребувані оригінали медичної документації з районної поліклініки, ПНД міста Харкова, наркологічного диспансеру та 4-ї міської лікарні ім. проф. Мещанінова (де і померла [PERSON] ). За клопотанням [PERSON] була призначена та проведена посмертна, судово - психіатрична експертиза комісією лікарів. Згідно висновоку судово - психіатричної експертизи № 442 від 14.06.2017 року: 1. [PERSON] за пред`явленими даними у період часу, якому відповідає складання заповіту, а саме 26.12.2015 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляла. 2. [PERSON] за пред`явленими даними у період часу, якому відповідає складання заповіту, а саме 26.12.2015 року, відповідно до свого психічного стану, була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після поновлення провадження по справі № 640/15146/16-ц та ознайомлення з результатом експертизи позивач [PERSON] , розуміючи безпідставність та необґрунтованість своїх позовних вимог, подала до суду заяву про залишення її позову без розгляду. Зазначена заява була прийнята судом, про що 04.09.2017 року була постановлена ухвала. [PERSON] , отримавши копію цієї ухвали звернулась до 8-ої державної нотаріальної контори м. Харкова із заявою про прийняття спадщини, на що отримала спочатку лист, а 01.11.2017 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначена постанова обґрунтована положеннями Закону України «Про нотаріат» та порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими встановлено «що у разі звернення заінтересованої особи до суду за обґрунтованою письмовою заявою та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом». Вищевказана постанова була видана у зв`язку з тим, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 року відкрите провадження по цивільній справі № 640/14654/17 за новим позовом [PERSON] до [PERSON] Підстави і обґрунтування позову по цій справі цілком тотожні викладеним в справі 640/15146/16-ц (в якій була подана заява [PERSON] про залишення її позову без розгляду). Таким чином, після винесення постанови нотаріуса з роз`ясненням підстав, за якими вона не може здійснити за собою державну реєстрацію речових прав, позивачка вважає, що у неї з`явилося право звернутись до суду. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги, уточнила їх, вказав в резолютивній частині позову проте, що визнати за неї право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом / додала за заповітом /. Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказав, що вона є спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а заповіт за життя [PERSON] складений на ім`я [PERSON] у стані коли вона хворіла та була недієздатною. Суд вислухав думку сторін, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. 26.11.2015 [PERSON] у 8-й державній нотаріальній конторі м. Харкова склала заповіт, згідно якому все своє майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , заповіла позивачеві - [PERSON] . / а. с. 9 / На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . / а.с.12 / 20.12.2015 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] була госпіталізована до 4-ї міської лікарні ім. проф. Мещанінова де і померла [INFO] , під наглядом лікарів, від крововиливу у головний мозок. / а. с. 10 / 03 жовтня 2016 року [PERSON] , зверталась до Киівського районного суду з позовною заявою про визнання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] недійсним. / а.с.14 / Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року вказаний позов залишено без розгляду / а. с. 15 / [PERSON] знову звернулась до суду з позовною заявою про визнання вказаного заповіту недійсним. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] третя особа Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовлено. Рішення набрало законної сили. / а. с. 97 /. [PERSON] , звернулась до Восьмої державної нотаріальної контори м. Харкова із заявою про прийняття спадщини, на що отримала спочатку лист, а 01.11.2017 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначена Постанова обґрунтована положеннями Закону України «Про нотаріат» та порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими встановлено « що у разі звернення заінтересованої особи до суду за обґрунтованою письмовою заявою та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом». Вищевказана постанова була видана у зв`язку з тим, що ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 13.10.2017 року відкрите провадження по цивільній справі № 640/14654/17 за новим позовом [PERSON] до [PERSON] Підстави і обґрунтування позову по цій справі цілком тотожні викладеним в справі 640/15146/16-ц (в якій була подана тзаява [PERSON] про залишення її позову без розгляду). Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4- 13 від 16.05.2013 року, вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Вказане знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК. Судам потрібно брати до уваги, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) з тих підстав, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не відповідають зазначеним вимогам процесуального законодавства. Постановления ухвали про закриття провадження у справі без зазначення, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суперечить також вимогам ст. 206 ЦПК. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК). Таким чином, після винесення постанови нотаріуса з роз`ясненням підстав, за якими вона не може здійснити за [PERSON] державну реєстрацію речових прав, у позивача [PERSON] з`явилося право звернутись до суду. Відповідно до Статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України 1.Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 2.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності статті 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином [PERSON] , як особа визначена у заповіті, має переважне право на спадщину перед іншими спадкоємцями за законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з [PERSON] судовий збір у сумі 5042 грн. 58 коп. на користь [PERSON] , сплачені останньою при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved