Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого у них є спільна неповнолітня дитина донька [PERSON], 12.09.2009року народження. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Для повного задоволення всіх потреб, купівлі одягу, взуття, іграшок, повноцінного харчування дитини, потрібні немалі кошти. Відповідач на утримання дитини коштів не надає, не цікавиться інтересами та життям доньки. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 12.09.2009р.н. в розмірі ? частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи думку позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18.10.2008 року розірвано (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], 12.09.2009року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки ТОВ «УЮТ» №1529 від 08.07.2015року [PERSON] зареєстрована та проживає з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 180,181 ч.3 СК України, батьки зобовязанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182ч.2 СК України. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено. Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обовязок батьків на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2015року та до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved