Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на земельні ділянки, а саме: площею 0,1300 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в урочищі «Гунищі» в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області; площею 0,2608 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Завалений» в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, у відповідності із Державними актами на право приватної власності на земельні ділянки, виданими на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , який в свою чергу успадкував їх в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , у зв`язку з тим, що по земельній ділянці площею 0,1300 га оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 808860 від 18.12.2009 року втрачений, а по земельній ділянці площею 0,2608 га наявна розбіжність у кадастровому номері земельної ділянки. Дані обставини позбавляють її можливості оформити спадщину на спадкове майно. 03.03.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 808860 від 18.12.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931100138, належало право власності на земельну ділянку площею 0,1300 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в урочищі «Гунищі» с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4). Також [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 019634 від 07.11.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010831100218, належало право власності на земельну ділянку площею 0,2608 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Завалений» с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] (позивачка) та [PERSON] їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). 13.06.1976 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 16 зворот) [INFO] [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Ще за життя [PERSON] (мати позивачки) посвідчила на ім`я [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (брат позивачки) заповіт, яким заповіла їм в рівних долях все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 30.08.2000 року (а.с. 7). [INFO] [PERSON] (брат позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 80). [PERSON] (позивачка) спадщину за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] у встановлений шестимісячний термін не приймала, не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та відмовилась від її прийняття, про що свідчать документи, які містяться в копії спадкової справи № 178/2013 від 03.09.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивачки) (а.с. 80-90), з якої вбачається, що [PERSON] (брат позивачки) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Проте, [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 39). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 4/2018, заведеної 23.01.2018 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (брат позивачки) (а.с. 32-79), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після померлого брата [PERSON] , який в свою чергу успадкував їх за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] . В нотаріальному порядку [PERSON] (позивачка) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 808860 від 18.12.2009 року втрачений, а також у зв`язку з розбіжністю у кадастрових номерах земельної ділянки, зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 019634 від 07.11.2008 року та у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеними державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 814/02-31від 21.12.2019 року (а.с. 8). Так, у копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 019634, належну [PERSON] (мати позивачки), вказано кадастровий номер земельної ділянки 2625687700:01:001:0133, тоді як з довідки Відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області встановлено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі вищевказаного державного акту, у зв`язку з допущеню помилкою, змінено кадастровий номер цієї земельної ділянки та присвоєно їй новий кадастровий номер: 2625687700:01:001:0875 (а.с. 11). Як вбачається з копії оголошення в газеті «Злагода» від 01.02.2020 року, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 808860 від 18.12.2009 року, виданий на ім`я [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 0,1300 га, розташовану в урочищі «Гунищі» с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, втрачено (а.с. 9-10). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на земельні ділянки в спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved