Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 24 квітня 1993 року між нею та відповідачем укладений шлюб. Подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спілкування та ведення домашнього господарства, почали проживати окремо. На підставі викладеного, [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 24 квітня 1993 року. Ухвалою від 04 вересня 2018 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі та вказав, що спору про місце проживання дітей між ним та позивачкою немає, при цьому за їх спільною домовленістю донька та син проживатимуть з матір'ю. Також повідомив, що між подружжям існує спір щодо поділу майна, однак він має намір звернутись до суду з окремим позовом для вирішення цього питання. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 1993 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Новов'язівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області 24.04.1993 р. (а.с. 5). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих Новов'язівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області 27.03.2003 р., подружжя має дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили, проживають окремо. На примирення позивачка не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Вказані обставини визнані сторонами, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, при цьому у суду немає обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності і добровільності визнання. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже, збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. За спільним рішенням батьків місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], визначено з матір'ю, [PERSON] Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд доходить висновку про те, що наявні підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як виходить з платіжної квитанції № 0.0.1098566528.1 від 01.08.2018 р. [PERSON] сплатила за подання до суду позову судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 2). Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі на стадії підготовчого провадження, тобто до початку розгляду справи по суті, суд вважає можливим повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею за подання позову до суду, що складає 352,40 грн.

Outcome: approved