Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 30.03.2007 р. . Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 241. Від шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні погляди сторін на життя, побутові відносини. Сторони з початку 2013 р. припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо один від одного. Подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача, відповідача та спільній дитині. Підстав для примирення позивач не вбачає, оскільки не має наміру відновлювати сімейні стосунки з чоловіком. Зважаючи на викладене позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Позивач в підготовчому засіданні зазначила, що підтримує вимоги в повному обсязі, просить задовольнити. Вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане в шлюбі. Відповідач [PERSON] направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та проханням задовольнити позов. Зазначив, що підтримує вимоги [PERSON], оскільки збереження шлюбу не відповідає їх інтересам та інтересам дитини. Також вказав, що сім»я розпалась з початку 2013 р. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач [PERSON] просила застосувати зазначені положення ЦПК України та ухвалити рішення щодо розірвання шлюбу, поклавши на неї судові витрати. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання [PERSON] позовних вимог в повному обсязі. Встановлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований 30 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 241, що підтверджується копією відповідного свідоцтва наявною в матеріалах справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис № 1885. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON] і це визнається відповідачем, сторони проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети з 2013 року. Також відповідачем [PERSON] не оспорюється та обставина, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як інтересам сторін так і інтересам дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні відповідач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача [PERSON] покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved