Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.04.2003 року помер її дід [PERSON], який 21.08.2001 року вчинив на її користь заповіт, і після смерті якого залишилась спадщина: земельна частка (пай) розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності колгоспу ім.. Шевченка с. Драчинці Кіцманського району. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є відповідач по справі [PERSON], яка на спадкове майно не претендує. 07.04.2008 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності колгоспу ім.. Шевченка с. Драчинці Кіцманського району. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом, остання на спадкове майно не претендує. [PERSON] спадщину прийняла, але оформити право на спадщину позбавлена можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяви про підтримання позову та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільний кодекс України набув чинності 01.01.2004 року. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс 1963 року. Згідно ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як розяснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, але оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), та відсутній інший спосіб визнання права на спадкування, позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, ст.ст.1216-1218, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК, ст.ст. 524, 525. 526, 527, 529, 548, 549 ЦК України (1963р.),

Outcome: approved