Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на дану квартиру. Помешкання було приватизовано й 1998 р. [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в рівних долях. Після смерті чоловіка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину. 16.07.2009 р. [PERSON] склала заповіт на користь позивача. В останні роки життя у спадкодавця не лишилось близьких родичів окрім племінниці - [PERSON] , за станом здоров`я [PERSON] потребувала постійного догляду, а тому позивач постійно проживала з тіткою в кв. [ADDRESS] . [PERSON] дбала про спадкодавця по день смерті останньої, здійснила поховання [PERSON] . Після смерті тітки позивач замовила і оплатила всі ритуальні послуги та залишилась проживати в квартири спадкодавця, прийнявши у спадок всі її речі і вступивши в фактичне управління майном. Позивачем сплачуються комунальні послуги, витрати по утриманню квартири (спадкового майна). Разом з тим, 15.04.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно на підставі заповіту у зв`язку із тим, що на день смерті спадкодавця [PERSON] не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позивач просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] ; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . [INFO] у даній справі відкрито провадження, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача подано відзив на позов. Представник КМР зазначив, що позивачеві необхідно надати докази спільного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадщини. Просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та розглядати справу за його відсутності. А судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити та в разі задоволення заявлених вимог покласти на неї судові витрати. Представник позивача також просив задовольнити заявлені вимоги з метою захисту права [PERSON] на спадщину. Вислухавши доводи сторони позивача, дослідивши надані докази та опитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] у віці 70 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції умісті Києві 19.06.2018 р., копія якого долучена до матеріалів справи. За померлою відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1998 р. та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 16.07.2009 р., що не оспорюється стороною відповідача. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Праведник Н. О. , державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори 16.07.2009 р., реєстровий № 9-2687, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець є рідною сестрою матері позивача [PERSON] , а отже рідною тіткою [PERSON] . Так, як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чижиков О.О., 15.04.2019 року відмовив [PERSON] у заведенні спадкової справи після померлої [INFO] . [PERSON] у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку в шість місяців для прийняття спадщини, і подані документи не свідчать про те, що спадкоємець проживав разом із спадкодавцем. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, як це визначено ст. 1270 ЦК України. Так матеріали справи не містять доказів, не було їх отримано і під час розгляду справи, що позивач відмовилась у встановленому законом порядку від спадщини. Разом з тим, як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , вони знають позивача багато років. В [INFO] померла її мати і [PERSON] переїхала до тітки [PERSON] з якою в неї були міцні родинні стосунки. Проживала тіткою до дня смерті останньої і проживає на даний час. Як свідчать матеріали справи, позивач замовила та оплатила особисто поховання і необхідні ритуальні послуги, несе витрати по утриманню квартири [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, можна зробити висновок, що позивач проживала разом із спадкодавцем і прийняла спадщину, оскільки не відмовилась від неї. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, за положеннями ст. 328 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. За положеннями ч. 1 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на вищенаведені норми матеріального права для підтвердження прийняття спадщини, має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на вищенаведене, письмові докази, пояснення свідків суд приходить до висновку що право позивача має бути захищено шляхом встановлення факту постійного поживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, що відповідає вимогам чинного законодавства України, отже позов має бути задоволено частково. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї. Враховуючи наведене,

Outcome: partial