Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року належить житловий будинок по [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрована відповідач, яка в ньому не проживає вже більше року. Позивач вказує, що їй місцезнаходження відповідача невідомо, будь-яких засобів зв`язку з нею відсутні, в добровільному порядку знятися з реєстрації вона не бажає, а тому [PERSON] була вимушена звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки та оголошення на веб-сайті судової влади. Суд на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року - [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що, також, підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №3758590 від 28.03.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14104180 від 02.04.2007 року. Згідно довідки про склад сім`ї №425 від 06.10.2020 року, складеної виконавчим комітетом Рівненської сільської ради - [PERSON] зареєстрована в належному будинку позивача, що, також, підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 06.10.2020 року - [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації більше року. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Наявність реєстрації відповідача в квартирі за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Таким чином, оскільки відповідач більше шести місяців не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин, а безпідставне її перебування на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved