Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до територіальної громади міста Малина в особі Малинської міської ради в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,1271 га. та будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які на ній знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 1993 року по даний час відкрито, безперервно та добросовісно обробляє та користується вищевказаною земельною ділянкою, а також підтримує в належному стані будинок, який знаходиться на даній земельній ділянці. Крім того в позовній заяві вказала, що будинок та земельна ділянка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач та її представник подали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник Малинської міської ради подав відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надала належних доказів того, що вона володіла земельною ділянкою та будинком відкрито, безперервно та добросовісно. Крім того після смерті власника будинку і земельної ділянки, у випадку не прийняття спадщини спадкоємцями, вона визнається відумерлою та переходить у власність територіальної громади. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1271 га. розміщений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який належав [PERSON] (а.с. 11-13). Відповідно до довідок депутатів Малинської міської ради (а.с. 8-10, 14), [PERSON] з 1993 року по даний час користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Однак дані довідки видані на підставі свідчень сусідів, які в судовому засіданні не допитувались та про кримінальну відповідальність не попереджались. За таких обставин суд не може взяти їх до уваги як належні докази. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Однак дана стаття, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України розповсюджується на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Враховуючи, що власник майна померла у 2001 році, то суд не погоджується з твердженням позивача, що вона відкрито, безперервно та добросовісно обробляє та користується вищевказаною земельною ділянкою та будинком більше 20 років. Крім того, відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Таким чином право власності на земельну ділянку не може бути визнано судом. Враховуючи вищевказані обставини, суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed