Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить суд розірвати між сторонами шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2456,00 грн. щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2012 року між сторонами було укладено шлюб. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що на час звернення до суду подружні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. [PERSON] переконана, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дітей. Крім того, [PERSON] зазначає, що діти проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. В звязку з тим, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, він отримує не фіксований дохід, позивач вважає за необхідним стягнути аліменти на утримання дітей з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1228,00 грн. щомісячно на кожну дитину. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та повідомила, що заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав суду заявою, якою повідомив суд, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що 20.04.2012 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище Янович) [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис 367. На теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 31.10.2012 року від спільного шлюбу народилась дитина [PERSON] (Свідоцтво про народження від 12.11.2012 року, актовий запис №10076). 27.03.2015 року від спільного шлюбу у сторін народилась друга дитина [PERSON] (Свідоцтво про народження від 16.04.2015 року, актовий запис №3602). На даний час повнолітні діти проживають разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За приписами ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184\~цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст. 191 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягаю задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1228,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду до досягнення [PERSON] 18 років. Потім щомісячно в розмірі 2000,00 грн. до досягнення сином [PERSON] Ніконом повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 у дохід держави.

Outcome: approved