Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу матеріальної шкоди у розмірі 7263,04 гривні. В судовому засідання представник позивача - адвокат [PERSON] підтримав позов і пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної події, відповідач пошкодила автомобіль позивача, спричинивши збитки на вказану в позовній заяві суму. Крім того заперечував проти розстрочення виконання рішення, посилаючись на фінансову спроможність відповідача, та відсутність виключних підстав для розстрочення виконання рішення. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] визнала позов і не заперечувала проти стягнення вказаних позивачем коштів у повному обсязі, при цьому просила розстрочити виконання рішення на шість місяців, посилаючись на хворобливий стан дитини відповідача. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 статті 61 ЦПК України вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2013 року у справі №334/8095/13-п, провадження №3/334/2160/2013 (а.с.17) встановлено винність [PERSON] у вчиненні 05 вересня 2013 року дорожньо-транспортної події під час керування автомобілем «Деу Ланос» д/н [NUMBER]. При ДТП автомобіль було пошкоджено (а.с.34). Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.3), автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO» модель «LANOS D4» д/н [NUMBER] (а.с.18, 19) належить [PERSON]. Відповідно до висновку експерта №852 від 18 жовтня 2013 року (а.с.5-16, 30-32, 33), розмір матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS D4 д/н [NUMBER] становить 6 894,28 гривень. Вартість вказаного дослідження склала 300 гривень (а.с.4). Крім того, [PERSON] викликалась для проведення оцінки телеграмою (а.с.4), вартість якої склала 68,76 гривень. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ст. 1193 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, зважаючи на викладене, спричиненні [PERSON] збитки внаслідок ДТП, підлягають в повному обсязі стягненню з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідачів. При цьому, в порядку ст. 217 ЦПК України, з наданих сторонами документів (а.с.43-44, 46-52), та з урахуванням розміру спричиненої шкоди, суд не вбачає у справі виняткових обставин в розумінні ст. 373 ЦПК України, які необхідні для розстрочення виконання рішення.

Outcome: approved