Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як непрацездатної матері у розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) починаючи від дня пред`явлення позову. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] Донька проживає окремо та створила свою сім`ю. Оскільки вона є інвалідом 2 групи загального захворювання, вона є непрацездатною. За станом здоров`я позивач частково не здатна до самообслуговування та потребує сторонньої допомоги. Розмір її пенсії складає 1497грн., проте цих коштів не достатньо для забезпечення її проживання та лікування. Через низку хронічних хвороб вона вимушена щомісяця витрачати значні кошти на своє лікування. Однак відповідач не надає їй матеріальної допомоги, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги частково та просить стягувати аліменти на утримання матері в розмірі 1/8 частини від усіх видів її доходів протягом трьох років, оскільки в неї на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] та її 83-річна бабуся [PERSON] , яка також потребує сторонньої допомоги. 23.01.2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначила, що всі обставини викладені відповідачем у відзиві не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Данько Т.В., на задоволенні позовних вимог наполягали. Позовні вимоги обґрунтовували обставинами викладеними в позовній заяві та посилались на докази додані до неї. Відповідач та її представник - адвокат Дубінського В.М. в судовому зсіданні заперечували проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилались на те, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 4500грн., має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 р.н. та щомісячно перераховує кошти [PERSON] , яка доглядає її стареньку бабусю [PERSON] , яка є лежачою. Також відповідач вимушена витрачати кошти на сплату комунальних платежів, які в середньому в місяць дорівнюють 2000 гривень. За таких обставин, відповідач не має матеріальної можливості надавати грошову допомогу на утримання своєї непрацездатною матері, а тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON] , суд приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 18 червня 1993 року, [PERSON] народилася [INFO] в м. Казань Лелнінського району Республіки Татарстан. Про що 19 січня 1983 року було зроблено в книзі записів актів громадянського стану про народження актовий запис №2154. В графі «мати» вказана - позивач [PERSON] . Відповідно довідки до акту огляду МСЕК №818600 [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання. Згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонні допомозі від 29.05.2019р. [PERSON] до самообслуговування частково не здатна через вади опорно-рухового апарату. Згідно довідки вих. №3359 від 08.07.2019р. виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1497грн. Загальний розмір пенсії за період з січня 2019р. по червень 2019р. отриманий [PERSON] складає 11392,17грн. Згідно довідки №129 виданої 24.12.2019р. СТОВ «МАЯК» вбачається, що [PERSON] згідно договору оренди №830земельну ділянку (пай) площею 2,9507га, вартість якої становить 120 000грн. здає в оренду СТОВ «МАЯК». Орендна плата становить 10% від вартості земельного паю, що складає суму 12079,92грн. З 01.01.2019р. по 30.06.2019р. їй нараховано орендну плату за оренду земельного паю в сумі 3019,08грн., з яких утримано прибутковий податок у сумі 543,60грн. За період з 01.01.2019р. по 30.06.2019р. [PERSON] видано орендну плату за оренду земельного паю на загальну суму 2431,08грн. Згідно повідомлення про призначення субсидії на ЖКП від 26.11.2018р. [PERSON] призначено житлову субсидію з жовтня 2018р. по квітень 2019р. включно в сумі 1000,63грн. Позивач зазначає, що у зв`язку із хронічними хворобами, вона вимушена витрачати значні кошти на своє лікування, на підтвердження чого надала суду відповідні фіскальні чеки з придбання ліків, які їй було прописано, відповідно до довідки КНП «Черкаська міська консультативно-діагностична поліклініка» Філія №1 від 02.01.2019р. Крім того, позивач вказує, що вона змушена також витрачати значні кошти зі сплати житлово-комунальних послуг, на підтвердження чого надала суду рахунки на сплату ЖКП. Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером у зв`язку з інвалідністю 2 групи загального захворювання пов`язаного з опорно-руховим апаратом і має низку хронічних хвороб, які змушують її витрачати на своє лікування значні кошти. Також судом встановлено, що позивач частково потребує постійного стороннього нагляду та допомоги. Також суд враховує, що відповідач є працездатною особою, яка отримує доход, а відтак має можливість і зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання матері у вигляді аліментів. Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] повинна сплачувати аліменти на утримання своєї непрацездатної матері [PERSON] . Проте, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховуючи те, що позивач отримує мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 1497грн. щомісячно, а також те, що вона є власником земельного паю вартістю 120000грн., який передає в оренду СТОВ «МАЯК» за орендну плату, яка складає 10% від вартості земельного паю. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату щомісячно і її дохід за 2019 рік склав 52200грн. Крім того, суд приймає до уваги, що на утриманні відповідача перебуває її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 23.07.2009р., та старенька бабуся [PERSON] , 1938р.н., яка згідно довідки №37 від 13.02.2020р. перебуває на Д -обліку з приводу наслідків перенесеного ішемічного інсульту з частковим лівобічним парезом та яка потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки самостійно не рухається, рухи в ліжку обмежені. Таким чином, відповідач щомісячно пересилає кошти в розмірі 1500грн. [PERSON] , яка здійснює догляд за хворою [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідними чеками про поповнення рахунку [PERSON] наданими суду, а також показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка підтвердила зазначені обставини. З огляду на викладене вище, оцінивши обставини справи суд вважає, що з огляду на зміст засад справедливості, добросовісності і розумності (ч.9 ст.7 СК), відповідач зобов`язана надавати своїй непрацездатній матері матеріальну допомогу у вигляді аліментних платежів в розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходів, що є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення матері та виконанням дочірнього обов`язку за рахунок якого існуватиме достатній баланс забезпечення інтересів непрацездатної матері та недопущення надмірного обмеження прав та законних інтересів відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави). З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, його у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768 грн. 40коп. На підставі наведеного, ст.ст. 202, 203, 205 СК України,

Outcome: partial