Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем щодо майна померлої на підставі заповіту є [PERSON] , однак, нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила термін для подачі такої заяви. У зв`язку з викладеним позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яку вона прийняла фактично. Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України. Заявою від 02.10.2020 року (вх. № 24511) позивач усунула недоліки, визначені ухвалою суду від 18.08.2020 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті (а.с.31). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, при цьому звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримку позовних вимог в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.41). Представник відповідача Одеської міської ради, в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи або відзиву на позов не надав, причини не явки суду не повідомив (а.с.40). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис про смерть № 9019 (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 16.08.2000 року державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїною Леонтіївною, за життя [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт (АВМ № 950999) зареєстровано в реєстрі за № 1-3724 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.09.1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право власності видано згідно з розпорядженням органу приватизації від 10.09.1993 року № 21470 (а.с.12;16). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїною Леонтіївною 16 серпня 2000 р., спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , яка згідно свідоцтва успадкувала Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Спадкова справа № 377/2000, реєстровий номер № 1-3725 (а.с.15). Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , стала власником всієї квартири. У позовній заяві зазначано, що померла [PERSON] є дружиною батька [PERSON] ,\~а їй приходиться мачухою. На підтвердження зазначених обставин судом досліджено копію свідоцтва про одруження. згідно якого [PERSON] та [PERSON] 24.12.1964 року уклали шлюб (а.с.37). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.38). В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що проживала разом зі спадкодавцем, здійснила її поховання та таким чином, вважала, що спадщину прийняла фактично, крім іншого помилково вважала, що наявність складеного заповіту на її ім`я є переходом права власності до спадкоємця. Згідно свідоцтва про поховання № [NUMBER] , виданого Ритуальною службою м. Одеса КП «Спеціалізоване підприємство\~комунально-побутового\~обслуговування», [PERSON] 30.08.2019 р. здійснила поховання [PERSON] (а.с.13). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріалами справи підтверджено, що позивач через наявність поважних, об`єктивних причин пропустила строк на прийняття спадщини, тому вимоги щодо надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про період часу, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»: «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України та такий додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та суд дійшов переконання, що додатковий строк тривалістю в один місяць буде достатнім для позивача для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved