Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 21 березня 1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] , який досяг повноліття, а [INFO] - дочка [PERSON] . Дочка проживає разом з нею, а відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на її утримання. Протягом останніх років подружнього життя у них почали виникати сварки та суперечки через недостойну поведінку відповідача, чоловік міг застосувати до неї фізичну силу, погрожував розправою та ображав. Така поведінка відповідача призвела до того, що у січні 2017 року вони припинили шлюбні відносини, але потім через обіцянки чоловіка змінити свою поведінку та відношення до неї, з метою збереження сім`ї, вона відновила з ним шлюбні відносини. Проте, через деякий час, з вини відповідача, у них знову почали виникати сварки та суперечки, які призвели до того, що пів року назад вони припинили шлюбні відносини і з того часу їх не відновлювали. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання 12.05.2020 сторони по справі не з`явились. Попередньо через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] » та на стягненні судового збору з відповідача не наполягає, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання та підготовче засідання не з`являється без поважних причин, хоча завчасно та належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи як за адресою реєстрації: [ADDRESS] , так і за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, а саме: [ADDRESS] . Крім того, в судові засідання, призначені на 07.04.2020 та на 12.05.2020, відповідач викликався у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які були розміщені не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] 21 березня 1997 року зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що було складено актовий запис № 579, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.03.1997 (а.с. 7). [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , який вже досягнув повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.1999 (а.с. 8), а [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.2006 (а.с. 9). Неповнолітня дочка сторін по справі [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1002, виданою виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 02.12.2019 (а.с. 10). Згідно з позовною заявою, причиною розпаду сім`ї є постійні сварки та непорозуміння через непристойну поведінку чоловіка, в зв`язку з чим сторони не підтримують подружні стосунки протягом тривалого часу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судові засідання не являвся, відзив на позовну заяву до суду не подавав, жодних обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, не спростував. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання і розвиток їхньої неповнолітньої дочки, що має істотне значення, тому шлюб сторін необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Позивач [PERSON] бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам ст. 113 СК України. За клопотанням позивача [PERSON] суд вважає судові витрати залишити за останньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved