Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Сазоно-Баланівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2008 року. Відповідач [PERSON] є її колишнім зятем. [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2010 року. Припинивши сімейні відносини з донькою, [PERSON] у березні 2010 року зібрав свої особисті речі та виїхав з вищевказаного будинку на проживання до м. Харкова. Після чого він жодного разу у будинку не з`являвся, [PERSON] не користується житловим приміщенням, участі у витратах по утриманню домоволодіння не приймає, комунальні послуги не сплачує, у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з місця реєстрації. [PERSON] перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинила. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні майном, а також в оформлені субсидії, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Треті особи: [PERSON] , представник Сазоно-Баланівської\~сільської ради\~Богодухівського району\~Харківської області в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази у справі, приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 100 від 15.10.2008 року /а.с. 6/, що також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Богодухівське БТІ» номер запису 412 в книзі № 3 від 04.02.2011 року /а.с. 7/. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 18.11.2019 року № 359, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з березня 2010 року по теперішній час /а.с. 9/. Відповідно до довідки Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 21.01.2020 року № 25, [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , 1972 р.н. Також в даному домоволодінні зареєстрований [PERSON] , 1973 р.н., але з 2010 року по теперішній час за даною адресою він не проживає, та його місце проживання не відомо /а.с. 8/. Відповідно до копії рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2010 року, розірвано шлюб між [PERSON] (третя особа у справі) та [PERSON] (відповідач у справі) зареєстрований 27.10.1997 року Мосьпанівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 9 /а.с. 12/, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 січня 2020 року /а.с. 11/. Таким чином, відповідач [PERSON] є колишнім зятем позивача [PERSON] . З наданих суду копій квитанцій вбачається, що комунальні послуги сплачує [PERSON] . Згідно з актом обстеження підтвердження проживання за місцем реєстрації від 18 листопада 2019 року, складеним комісією в присутності депутата Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області [PERSON] та в присутності жителів села [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1973 р.н., не проживає за місцем реєстрації у [ADDRESS] з березня 2010 року. Вирішуючи питання про те, які норми права підлягають застосуванню, суд звертає увагу на правову позицію, висловлену 15 травня 2017 року ВСУ у справі № 6-2931цс16. Так, згідно зі ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу житловому будинку, вона не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, оскільки [PERSON] позбавлена можливості оформити субсидію по сплаті комунальних послуг та розпорядитися своєю власністю, що порушує її права власника, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із даним позовом. Враховуючи, що житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності, а відповідач не є членом її родини, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України. Відповідач проживав та був зареєстрований у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набув право користування чужим майном /сервітут/. Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач після\~припинення шлюбних\~відносин з\~дочкою позивача\~вибув із\~належного позивачеві\~житлового приміщення,\~більше десяти\~років проживає\~в іншому\~місці,\~майном не\~опікується,\~комунальні послуги\~не сплачує,\~поштову кореспонденцію\~не отримує,\~тобто існують обставин, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved