Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого, з урахуванням уточнень просить визнати недійсним заповіт від 24 січня 2013 року, що був складений від імені [PERSON], посвідчений нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 11-149 та внесений до спадкового реєстру за номером 54095012. Зазначає. що [INFO] помер [PERSON], який її батьком. Спадкоємцями після його смерті є донька та дружина - [PERSON]. Батько на момент складання заповіту тяжко хворів, , пройшов декілька курсів хіміотерапії, а отже не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали вимоги, просили задовольнити та стягнути з відповідача витрати на проведення експертного дослідження. Не заперечували щодо покладення витрат по сплаті судового збору на позивача. Відповідач її представник визнали вимоги з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи № 28 від 06.08.2015 р., проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. Не заперечували щодо визнання недійсним оскаржуваного заповіту із зазначених позивачем підстав. Представник третьої особи про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з»явився. Направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] у віці 52 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві. Як свідчать матеріли справи 23 січня 2013 р о 12 год. 05 хв. [PERSON] склав заповіт, що його було посвідчено нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори. Відповідно до зазначеного документу [PERSON] заповідав усе наявне в нього майно гр. [PERSON]. Також встановлено, що позивач [PERSON] є донькою, а відповідач [PERSON] - дружина спадкодавця спадкоємці першої черги. 06.08.2015 р. експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології центру на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва проведено експертне дослідження та складено висновок № 28 який свідчить про те, що [PERSON] був нездатний усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, та повною мірою усвідомлено реалізувати його під час укладання заповіту 24.01.2013 року, не міг прогнозувати наслідки власних дій під час укладання заповіту від 24.01.2013 року. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. Правила зазначеної норми матеріального права поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В свою чергу ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При цьому за положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач, відповідач в судовому засіданні визнали ту обставину, що на момент укладання заповіту спадкодавець повною мірою не міг розуміти значення своїх дій, що підтверджено експертним дослідженням. Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги як наявні в справі докази так і відсутність заперечень сторін, інших учасників процесу щодо визнання недійсним заповіту, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Як свідчать матеріали справи за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено суму у розмірі 10 360,00 грн. За положеннями ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведенням судових експертиз. Крім того, судне вважає за можливе стягнути з відаповідача витрати на правову допомоги, оскільки, особа, що представляла інтереси позивача за його заявою не допускалась до участі справи в якості особи яка надає правову допомогу, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України. Таким чином розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача не стягувати з відповідача витрати по»язані із сплатою судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved