Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить: поновити її на роботі (на посаді змінного майстра); стягнути повний розрахунок за період з 01 листопада 2012 року по теперішній час в сумі 80\~000 грн.; витребувати з відповідача належним чином заповнену трудову книжку; відшкодувати затрати на листування з відповідачем та іншими правоохоронними органами в сумі 5\~000 грн.; відшкодувати моральну шкоду в сумі 80\~000 грн.; судовий збір стягнути в дохід держави з відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 вересня 2006 року по 30 жовтня 2012 року вона працювала в «Богодухівському молзаводі» на посаду змінного майстра. У звязку з порушенням трудових відносин зі сторони головного бухгалтера виник конфлікт з адміністрацією, на підставі чого її відсторонили від роботи. 08 листопада 2012 року вона в письмовій формі звернулась до директора заводу з проханням розяснити причину звільнення , на що отримала наказ про звільнення за прогули, при цьому трудової книжки їй не видали. У зв»язку з невчасною виплатою заробітної плати , вона понесла значну моральну шкоду, яка проявляється у постійних хвилюваннях. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, пояснила, що її було звільнено із займаної посади без будь яких пояснень. Від отримання заробітної плати та трудової книжки вона не відмовлялась, в подальшому за жовтень 2012 року їй було перераховано заробітну плату на картку і гроші вона отримала, але вважає, що завод повинен їй виплати заробітну плату, оскільки її звільнено незаконно. Розрахунку суми вона надати не може, оскільки підприємством не видавались розрахункові листки, але вважає, що саме заробітну плату у розмірі 80\~000 грн. їй заборговано. Копію наказу про звільнення вона отримала поштою простим листом, за отримання листа вона ніде не розписувалась, трудової книжки в конверті не було, і до даного часу вона її не отримала, що позбавляє її права влаштуватись на роботу. З 05 по 16 листопада 2012 року вона була відсутня на робочому місці, оскільки вона приходила на роботу, але на прохідній її не пускали далі, при цьому нічого не пояснювали. Після цього вона звернулась до керівництва з проханням роз»яснити чому її не допускають до роботи, але відповіді не отримала. Надати пояснень причин відсутності на робочому місці їй ніхто не пропонував. У зв»язку з тим, що її було незаконно звільнено з роботи, вона змушена була звертатись у різні правоохоронні організації, на що пішли значні кошти, які просить стягнути з відповідача, окрім цього їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона постійно хвилювалась, та до даного часу не можу влаштуватись на іншу роботу. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи тим, що [PERSON] 26 листопада 2012 року було звільнено з роботи на підставі наказу № 313 за прогул по п. 4 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення остання відмовилась від ознайомлення з вище вказаним наказом та його підписанням, а також відмовилась отримувати свою трудову книжку та остаточний розрахунок, про що інспектором відділу кадрів ТОВ «Богодухівський молзавод» було складено акт б/н від 26 листопада 2012 року в присутності працівників заводу. Крім того 27 листопада 2012 року [PERSON] поштою було направлено копію наказу №313 від 26 листопада 2012 року та її трудову книжку, які вона отримала особисто 01 грудня 2012 року, про що свідчить копія опису цінного листа та повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач в день звільнення заробітну плату отримувати відмовилась, тому відповідні грошові кошти були їй направлені на її особистий картковий рахунок платіжним дорученням № 15049 від 26 листопада 2012 року. Про зарахування відповідних коштів також свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] надана Харківським ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Відповідно до положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що наказом № 313 від 26 листопада 2012 року , [PERSON], змінного майстра , 26 листопада 2012 року було звільнено , за здійснення з 05 листопада 2012 року по 16 листопада 2012 року прогулу без поважних причин , п. 4 ст. 40 КЗпП України, бухгалтерії товариства, вказано, провести з [PERSON] повний розрахунок відповідно до норм чинного законодавства. Підставою зазначено: доповідні записки начальника виробництва молочної продукції та масла ТОВ « Богодухівськимолзавод» , акти відсутності на роботі, акт про відмову надати письмові пояснення ( а.с. 11). Відповідно до п.4\~ст. 40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий\~\~ трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно доповідних записок начальника виробництва молочної сировини та масла , [PERSON] була відсутня на роботі 05.11.2012 року, 06.11.2012 року, 07.11.2012 року, 08.11.2012 року, 09.11.2012 року, 12.11.2012 року, 13.11.2012 року, 14.11.2012 року, 15.11.2012 року. В додаток до кожної доповідної записки було складено акт про відсутність на робочому місці змінного майстра [PERSON] з 08 .00 год. до 16.50 год. Для з»ясування причин відсутності намагалися телефонувати на мобільний телефон, але остання на телефонні дзвінки не відповідала, або брала слухавку та відмовлялась розмовляти. В судовому засіданні позивач стверджувала, що вона приходила на роботу, але її не пропускали на прохідній , заводу, при цьому будь-яких доказів щодо чинення перешкод в цьому з боку інших працівників ТОВ «Богодухівський молзавод», не надано. [PERSON] 08.11.2012 року звернулась до директора ТОВ « Богодухівський молзавод» із заявою в якій просить пояснити чому її не допускають до роботи з 04.11.2012 року, якщо вона звільнена, то просила видати їй наказ про звільнення ( а.с. 5). Відповідно до акту, 16.11.2012 року змінному майстру [PERSON] в кабінеті директора було запропоновано надати пояснення, щодо причин її відсутності на роботі з 05.11.2012 року по 16.11.2012 року, однак остання надавати пояснення відмовилась та ніяких документів підтверджуючих поважність причин пропуску не надала. ( а.с. 38) Згідно акту відмови від підпису наказу про звільнення та отримання відповідних документів, 26.11.2012 року в кабінеті директора ТОВ « Богодухівський мол завод» , звільненому майстру [PERSON] запропоновано ознайомитись та підписати наказ № 313 від 26.11.2012 року , про звільнення. Підписувати наказ [PERSON] відмовилась і його було прочитано вголос. Трудову книжку отримувати під підпис відмовилась з остаточним розрахунком також. ( а.с. 33) Суд критично ставиться до свідчень позивача відносно того, що вона не отримувала трудову книжку, оскільки відповідно до опису цінного листа [PERSON] було направлено трудову книжку , наказ № 313, про звільнення [PERSON] та згідно поштового повідомлення перелічені вище документи [PERSON] отримала 01 грудня 2012 року ( а.с. 34, 35) Відповідно до вимог ст.. 231 КЗпП України у районних …судах розглядаються трудові спори за заявами :1) працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу). Згідно ст.. 232 КЗпП України безпосередньо в районних…судах\~\~розглядаються трудові спори за заявами:2)працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних в частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Згідно довідки наданої ТОВ « Богодухівський молзавод» від 08.09.2015 року , з моменту реєстрації та по теперішній час професійні спілки ( профспілки) на товаристві не створювалися та не існували. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» , при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Наданими суду матеріалами , а саме : доповідними записками начальника виробництва молочної сировини та масла та актами про відсутність на роботі змінного майстра [PERSON], в повній мірі підтверджують те, що остання дійсно була відсутня на роботі з 05 по 16 листопада 2012 року, причин своє відсутності вона не пояснила. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як підтверджується матеріалами справи, а саме: платіжним дорученням № 15049 від 26.11.2012 року, так і не заперечувалось у судовому засідання самим позивачем , ТОВ « Богодухівський молзавод» перерахував [PERSON] заробітну плату за жовтень 2012 року у сумі 2\~183, 60 грн. і вона отримала ці гроші. Позивачем у судовому засіданні не надано доказів, які б підтверджували поважність причини відсутності на робочому місці з 05 по 16 листопада 2012 року , тому суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] за п.4\~ст.40 КЗпП України\~за прогули, було законним, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» , встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. В судовому засіданні позивач пояснила, що з позовною заявою , про поновлення на роботі , вона звернулась до суду лише у 2015 році, оскільки , до цього вона зверталась за захистом своїх прав до правоохоронних органів, але відповіді від них не отримувала. При таких обставинах, суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення до суду. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. та відшкодувати витрати понесені на переписку з відповідачем та правоохоронними органами у розмірі 5 000 грн. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки, суд відмовляє в задоволенні позову в поновлення на роботі, тому вважає, що немає підстав і для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, так як позивачем не доведено порушення її права та в частині відшкодування інших витрат. Згідно ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач [PERSON] не довела своїх позовних вимог, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

Outcome: dismissed