Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Після смерті чоловіка вона отримала свідоцтво про його смерть зразка Донецької Народної Республіки (далі ДНР). Оскільки документи про смерть чоловіка були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка відмовив. З метою отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Донецьку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві, та пояснила, що її чоловік помер від хвороби серця у віці 74 років у Ворошиловському районі м.Донецька за адресою їх доньки: [ADDRESS] , де вони проживали на холодний період. Її постійне мешкання з чоловіком знаходиться в [ADDRESS] , де вони прожили разом 36 років. Тому чоловіка була поховано неподалік від їх будинку в м.Макіївці Донецької області в районі с.Чкалова. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ухвалою суду від 05.08.2021 у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , про встановлення факту смерті якого подана заява, що підтверджується копією свідоцтва про їх шлюб. Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м.Макіївка Донецької області до м.Мирнограда Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 09.08.2017 № 3111. Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженець села Герасимово Болховського району Орловської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м.Макіївка Донецької області до м.Мирнограда Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 12.07.2017 № 3112. Відповідно до довідки про причину смерті № 1610 від 23.03.2021 Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР причиною смерті [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , став набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Гірницьким відділом РАЦС Макіївського міського управління Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 74 років у Ворошилівському районі м.Донецька, про що 26.03.2021 складено запис акту про смерть № 436. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , який приходився далеким родичем її чоловіка. З подружжям [PERSON] вона знайома понад тридцяти років, вони зареєстровані за її адресою проживання в м.Мирнограді Донецької області як тимчасово переміщені особи. Їх постійне місце проживання знаходиться в м.Макіївка. [INFO] у віці 74 років від хвороби серця у Ворошилівському районі м.Донецька, за місцем проживання своєї доньки, помер [PERSON] . Вона особисто була присутня на похованні [PERSON] , якого сховали на місцевому кладовищі м.Макіївки неподалік від його постійного місця проживання. Смерть фізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 ч.ч.1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 м.Макіївка є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у зв`язку з чим їх зобов`язано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON] , не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть матері заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявниці відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті свого чоловіка [PERSON] . Надаючи оцінку документам, виданим на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті чоловіка та реалізації її цивільних прав. На підставі законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved