Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якій просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період членства позивача в колгоспі 60 років Жовтня, яке в подальшому було реформовано в КСП «Родина», їй на підставі рішення правління цього господарства у 1976р. було надано у безстрокове користування житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 05 квітня 1988р. виконавчим комітетом Генічеської районної ради було прийнято рішення про оформлення права власності на житлові будинки, що знаходились у с. Павлівка, і перебували на балансі колгоспу 60 років Жовтня. Рішенням виконкому за №91 від 01 червня 1988р. Генічеському МБІ було доручено провести реєстрацію житлових будинків цього господарства. Однак, вказане рішення виконано не було, у зв'язку з розпадом СРСР. 2006р. КСП «Родіна» було ліквідоване, питання про належність житлового фонду вирішено не було. Починаючи з січня 2001р. позивач фактично законно, добросовісно, відкрито володіє та користується вказаним будинком, у зв'язку з чим вважає, що це є підставою для визнання за нею права власності у порядку набувальної давності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач дійсно більше десяти років відкрито та безперервно користується вказаним домоволодінням, а тому є законні підстави для визнання за нею права власності на даний будинок. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не висловив. Суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 1976 р. стала членом колгоспу 60 років Жовтня Генічеського району Херсонської області. У період її членства, правлінням колгоспу було прийнято рішення про надання сімї позивача житлового будинку, який розташований в по [ADDRESS]. 05 квітня 1988р. виконавчим комітетом ради народних депутатів м. Генічеська було прийнято рішення №91 «Про реєстрацію житлових будинків колгоспу 60 років Жовтня с. Павлівка», яким вирішено оформити право власності на житлові будинки, які перебувають на балансі колгоспу 60 років Жовтня, розташовані в с. Павлівка згідно доданого списку, та дано доручення Генічеському МБТІ провести реєстрацію жилих будинків колгоспу 60 років жовтня до 01 червня 1988р. 12 травня 1988р. начальником Генічеського МБТІ було виписано реєстраційне посвідчення колгоспу 60 років Жовтня на будинок [ADDRESS]. Однак, проведення державної реєстрації права власності за громадянами здійснено не було, з тих підстав, що відбулись політичні зміни в країні, що потягло за собою розпад Радянського союзу, та ліквідацію колгоспу. У подальшому колгосп 60 років Жовтня було ліквідовано, а правонаступником його стало КСП «Родіна». Згідно довідки виданої секретарем виконкому Павлівської сільської ради [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] починаючи з 1974р. Відповідно до довідки за №10/01/2000 від 02 січня 2000р., виданої директором КСП «Родіна» заборгованість за [PERSON] за житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 січня 2000р. відсутня. Згідно довідки за №02/06-26 від 23 червня 2015р., виданої головою Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, після ліквідації КСП «Родіна» правонаступників не має, рішення щодо оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не приймалось. На сьогоднішній день [PERSON] більше 10 років продовжує проживати у будинку, добросовісно та безперервно користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком з господарськими будівлями та утримує його прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний ремонт. Оскільки, оформити право власності іншим шляхом не має можливості, тому звернулась до суду з вказаним позовом. Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, з 01 січня 2001 року. При цьому слід визнати, що якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. У той же час, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то у строк набувальної давності цей період зараховується повністю. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та законодавство, що регулює прядок вирішення спорів про набуття права власності за набувальною давністю, суд вважає, що [PERSON] на протязі всього часу володіння майном, а саме з 1976р. знала, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього; всі витрати по утриманню та догляду за вказаним житловим будинком здійснює позивач, оскільки більш ніж 30 років володіє вказаним житловим будинком, утримує його в належному стані, здійснює його ремонт та сплачує відповідні комунальні платежі. Факт відкритості та безперервності володіння [PERSON] спірним будинком підтверджується довідками Павлівської сільської ради, даними інвентарної справи №166 на будинок [ADDRESS]. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що позивач добросовісно заволоділа будинком [ADDRESS], позивач відкрито та безперервно володіє спірним будинком більш ніж десять років, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на будинок в порядку набувальної давності. На підставі ст.ст. 344, 377 ЦК України,

Outcome: approved