Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про залишення дитини на вихованні матері та визначення місця проживання дитини, в якому просить суд: - залишити на вихованні матері - малолітню дитину [PERSON] [INFO] , та визначити місцем проживання дитини - фактичне місце проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що з 07 жовтня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та рішенням суду від 30 липня 2019 року шлюб між ними був розірваний. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. Посилаючись на те, що позивачкою створені усі необхідні умови для проживання дитини, її утримання, виховання, та гармонійного розвитку в атмосфері любові і турботи, з огляду на що проживання сина з нею повністю відповідатиме його інтересам, а також на відсутність у відповідача належних умов для проживання сина, стабільного доходу та ведення ним аморального способу життя, знервованість дитини після побачень із батьком, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також позивачкою зазначено, що вона не має на меті перешкоджати відповідачу у спілкуванні з сином. У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що після розлучення між сторонами виникли непорозуміння щодо участі відповідача у вихованні сина, та його відвідування. Відповідач завжди приймав участь у вихованні сина, дбав про нього, займався його оздоровленням, купував йому речі та подарунки, однак позивачка чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, та не йде на контакт з приводу узгодження питань щодо виховання та утримання сина. Спір з приводу місця проживання дитини між сторонами відсутній, однак проти позовних вимог щодо залишення дитини на вихованні матері відповідач категорично заперечує, оскільки такі не гуртуються на нормах закону. Право матері на виховання дитини жодним чином не порушене, та не може бути порушене право батька на виховання свого сина. Посилаючись на те, що його дитина, як і будь-яка інша дитина, для повного та гармонійного розвитку потребує уваги, любові, спілкування та виховання з боку обох батьків, а також на те, що відповідач веде здоровий спосіб життя, не вживає спиртні напої, шкідливих звичок не має, та спроможний надавати синові батьківську любов та піклування, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині залишення на вихованні матері - малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . У поданих до суду письмових поясненнях відповідач навів обставини аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, та додатково зазначив про те, що позивачка взагалі не дозволяє йому бачитися із сином. Доводи позивачки стосовно характеристики відповідача з негативної сторони є неправдивими, та не підтверджені жодними доказами. Наголосив, що веде здоровий спосіб життя. Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивачкою до суду подана заява про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 15 липня 2021 року, від адвоката Геворгян С.К. до суду надійшло повідомлення про те, що у зв`язку із розірванням договору про надання правової допомоги [PERSON] , вона більше не є представником відповідача у даній справі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у поданих до суду письмових поясненнях зазначив, що Департамент підтримує позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, у зв`язку із тим, що вона виконує свої батьківські обов`язки, створила належні умови для проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та просить розглянути справу без участі представника Департаменту. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, до суду поданий письмовий висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом № 731-IX, або заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від учасників справи до суду також надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Згідно із свідоцтвом про народження, серія: [NUMBER] , виданим 21 березня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Харків, та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, від 30 липня 2019 року, у справі № 638/4185/19; провадження №2/638/2973/19, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 жовтня 2017 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4371. У вказаному рішенні судом також встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с. 40,40 з.б.). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серія: [NUMBER] , від 07 жовтня 2017 року, позивачка мала дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 9). За даними витягу з Державного реєстру правочинів, № 9457723 від 28 грудня 2010 року, на підставі договору купівлі-продажу № 4286418, [PERSON] , ідн: [NUMBER] , набула квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно технічної характеристики квартири, квартира [ADDRESS] , складається з 2-х кімнат, житловою площею - 61,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 29,5 кв.м., 2-а кімната - 31,5 кв.м. Також квартира має кухню площею - 18,7 кв.м., вбиральню, ванну кімнату, коридор, передпокій, тощо. Загальна площа квартири - 106,7 кв.м. (а.с. 13-14). Згідно довідки про доходи від 13 лютого 2020 року, виданої ТОВ Харківський університет, [PERSON] працює за сумісництвом у Харківському університеті з 02.09.2019 року, та займає посаду старшого викладача кафедри цивільно-правових дисциплін та правового забезпечення підприємницької діяльності. Загальна сума доходу за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року, без урахування аліментів становить 14259,52 грн. (а.с. 11). Згідно характеристики з місця роботи, від 13.03.2020 року № 01-06/27, наданої ТОВ «Харківський університет», за час роботи, [PERSON] проявила себе як професійний, грамотний і відповідальний співробітник. Прагне до підвищення кваліфікації. Дисциплінарних стягнень не має. Неконфліктна. З колегами знаходиться в доброзичливих відносинах, виявляє делікатність і терпіння. Витримана, коректна. Відрізняється пунктуальністю, високою вимогливістю до себе і прагнення до професійного зросту. Зарекомендувала себе ініціативним, відповідальним і надійним фахівцем, здатним виконувати доручені завдання у встановлені терміни. Здатна самостійно приймати рішення в складних ситуаціях і нести відповідальність за результат своєї діяльності (а.с. 12). Згідно повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради, від 21.08.2020 року, 01-152/549-20, у відповідь на запит стосовно медичного спостереження за малолітнім [PERSON] , повідомлено про те, що останній, мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом лікарів-фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради. До лікаря-педіатра, з яким укладена декларація, про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, хлопчика супроводжувала мати, яка виконувала всі медичні рекомендації, здійснювала догляд за захворілим сином вдома. Батько [PERSON] звертався з особистою письмовою заявою до адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради для отримання інформації про стан здоров`я сина (а.с. 75). Згідно Акту обстеження умов проживання, №139 від 27.08.2020 року, складеного комісією Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, з метою вивчення умов проживання [PERSON] , 2018 року народження, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за наслідками якого встановлено, що квартира обладнана усіма комунальними зручностями, територія будинку під охороною, умови проживання добрі, квартира розміщена у новому сучасному будинку, відремонтована та обладнана сучасними меблями, побутовою технікою, ванна кімната та вбиральня сумісні, обладнані сучасною сантехнікою, 2 балкони утеплені. Квартира безпечна та придатна для проживання дитини. У зв`язку із віком малолітній [PERSON] , займає одну кімнату з матір`ю. У дитини є дитяче ліжко, в шафі виділене місце для зберігання одягу. У дитини багато іграшок, одяг відповідно до сезону. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 76-76 з.б.). Згідно Висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 08.10.2020 року № 496, Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] (а.с. 43-74). Позивачкою також зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що малолітній [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між сторонами, залишився проживати, та до теперішнього часу проживає з позивачкою. Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Як вбачається із представлених суду доказів дитина проживає разом з матір`ю, за змістом Акту обстеження умов проживання, складеного комісією Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, з метою вивчення умов проживання [PERSON] , 2018 року народження, встановлено, що квартира безпечна та придатна для проживання дитини, створені усі належні умови для проживання дитини. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради дійшов висновку про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . У відзиві на позовну заяву відповідачем також зазначено про те, що спір з приводу місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог виключно в частині залишення дитини на виховання матері. Таким чином, враховуючи, що при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, яка, як встановлено, постійно проживає з матір`ю, де має звичне місце проживання, середовище, заняття, оточення, тощо, тобто на даний час поряд із матір`ю, дитині створена атмосфера морального та матеріального комфорту, можливість необхідного розвитку, та на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, а навпаки повністю їм відповідає, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги в частині залишення малолітнього [PERSON] на вихованні матері, суд виходить з наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ч. 1ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути забезпечені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Частинами 1-2 статті 159 ЦПК України, якою закріплено вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї , якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 159 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Разом із тим, а ні вказана правова норма, а ні будь-яка інша, не передбачає право суду передати дитину на виховання виключно тому з батьків з ким визначене місце її проживання. Рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини і в першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже потім права батьків. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як убачається із наданого Висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 08.10.2020 року № 496, Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, було розглянуто питання щодо визначення місця проживання із одним батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] . У своєму висновку Департамент зазначив про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, [PERSON] (а.с. 43-74). Отже, питання щодо розв`язання спору стосовно участі відповідача у вихованні дитини органом опіки та піклування, представленого належною юридичною особою не вирішувалось. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). За наведених обставин, враховуючи, що чинними законодавчими нормами закріплений обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, та право на особисте спілкування з нею, суд зазначає про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог в частині залишення малолітнього [PERSON] на вихованні його матері. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений частково, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі - 420,40 грн.

Outcome: partial