Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому із врахуванням змін та доповнень, просила визнати незаконними та скасувати: рішення [PERSON] селищної ради від 27.05.2013 року № 4-5, яким затверджено для [PERSON] технічну документацію та передано у власність земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована в смт. Понінка, вул. Щорса, 10 Полонського району за цільовим призначенням будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення державного реєстратора реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку від 05.07.2013 року № 3695604; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.07.2013 року № 5762367 видане вказаним державним реєстратором для [PERSON] на цю ж земельну ділянку; державну реєстрацію згаданої земельної ділянки, проведену 17.05.2013 року державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Полонському районі з присвоєнням кадастрового номеру 6823655400:01:003:0070, а також просила стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивачка зазначала, що вона являється власником домоволодіння, розташованого в смт. Понінка, вул. Зелена, 9, який раніше належав її батьку [PERSON], для якого відповідно до наказу № 48 Шепетівського держлісгоспу від 13.05.1976 року була виділена земельна ділянка площею 0,12 га. Рішенням сесії [PERSON] селищної ради від 27.05.2013 року № 4 для неї надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (далі технічна документація із землеустрою) з метою передачі в приватну власність вказаної земельної ділянки. Виготовлення технічної документації із землеустрою здійснював Полонський районний відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» (далі відділ Центру кадастру), з яким вона 23.07.2013 року уклала відповідний договір. По завершенню вказаних робіт вона звернулась з матеріалами технічної документації до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Полонському районі для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, однак рішенням № РВ від 06.04.2015 року їй було у цьому відмовлено із мотиву, що в межах земельної ділянки, яку передбачається знаходиться інша земельна ділянка, або її частина. Після цього, та в ході судового розгляду їй стало відомо, що [PERSON] при приватизації суміжної земельної ділянки, яка розташована в смт. Понінка по вул. Щорса, 10 захопила частину її земельної ділянки, що стало причиною її звернення до суду із зазначеними вище вимогами. В судовому засіданні [PERSON] та її адвокат [PERSON] заявлений позов підтримали. Відповідачка і її представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що [PERSON] на законних підставах приватизувала земельну ділянку за вказаною вище адресою, площею 0,15 га, а вимоги позивачки є необґрунтованими, оскільки [PERSON] не надала суду доказів, зокрема план-схему яка би визначала межі її земельної ділянки. Крім цього, названі особи вказали, що акт погодження меж із суміжними землекористувачами під час складання технічної документації із землеустрою замість [PERSON] підписала якась жінка, котра в той час була на земельній ділянці позивачки. Представник [PERSON] селищної ради [PERSON] зазначив, що він особисто приймав участь в обстеженні спірних земельних ділянок, в ході якого зясувалось, що під час приватизації земельної ділянки [PERSON] збільшила площу своєї земельної ділянки за рахунок частини ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] Також пояснив, що відповідно до земельно-шнурової книги [PERSON] селищної ради, на час надання сторонам дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за будинковолодіннями [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,14 га, а за [PERSON] 0,12 га. Після приватизації [PERSON] земельної ділянки, площа її збільшилась до 0,15 га, а площа земельної ділянки, якою користується позивачка зменшилась. Представник Держгеокадастру пояснила, що коли [PERSON] звернулась до державного кадастрового реєстратора з приводу реєстрації земельної ділянки на яку їй була розроблена технічна документація із землеустрою то звясувалось, що в межах її земельної ділянки знаходиться частина земельної ділянки [PERSON], що було підставою для відмови у реєстрації. Разом з тим, проведення державної реєстрації земельної ділянки [PERSON] проведено на підставі матеріалів технічної документації із землеустрою виготовлених ТОВ «Кайлас-К», та на той час для державного кадастрового реєстратора не були відомі обставини, щодо невідповідності технічної документації встановленим вимогам. Державний реєстратор [PERSON] пояснив, що на звернення [PERSON], яка надала для нього всі необхідні документи, ним було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, та видане відповідне свідоцтво. Представник ТОВ «Кайлас-К» [PERSON] повідомив суду, що Товариство здійснювало розроблення технічної документації із землеустрою для [PERSON] При цьому межі земельної ділянки, в тому числі у частині яка межує із земельною ділянкою [PERSON], показував замовник. Не заперечив, що ТОВ не повідомляло суміжних землекористувачів, зокрема позивачку, про визначення меж суміжного землекористування у звязку з розробкою для [PERSON] технічної документації, а підписання акту погодження меж із суміжними землекористувачами було доручено для замовника. Представник відділу Центру кадастру [PERSON] пояснила, що відділ займався розробкою технічної документації із землеустрою для [PERSON], межі якої показувала остання. Коли виникла потреба реєстрації земельної ділянки, то державний кадастровий реєстратор виявив, що має місце накладання частини земельної ділянки, яку приватизувала [PERSON], на земельну ділянку позивачки. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає позов слід задовольнити. Встановлено, що 09.11.2006 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в смт. Понінка, вул. Щорса № 10, який розташовувався на земельній ділянці площею 1400 кв. м. (а.с. 85). За даними земельно-шнурової книги по [PERSON] селищній раді, за вказаним домоволодінням рахувалась земельна ділянка також площею 0,14 га. [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.1999 року, та договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 24.03.2003 року набула право власності в цілому на житловий будинок, що знаходиться в смт. Понінка по вул. Зеленій № 9 (а.с.126,127). За даними земельно-шнурової книги по [PERSON] селищній раді, за вказаним домоволодінням рахується земельна ділянка площею 0,12 га, яка була надана в користування бувшому власнику жилого будинку [PERSON] на підставі наказу № 48 по Шепетівському лісгоспзагу Хмельницького облуправління лісгоспзага від 13.05.1976 року під будівництво житлового будинку (а.с.210). Вказані земельні ділянки сторін мають спільну межу. 01.03.2013 року рішенням [PERSON] селищної ради № 6 для [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в смт. Понінка, по вул. Щорса 10, площею 0,14 га. 08.04.2013 року [PERSON] звернулась із заявою до ТОВ «Кайлас-К» в якій просила виготовити технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку, зазначивши її площу 0,15 га. Цього ж дня представники Товариства [PERSON], [PERSON] склали акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також акт передачі-приймання межових знаків на зберігання замовнику. У зазначених актах названі особи вказали, що при їх складанні були присутні суміжні землекористувачі, зокрема [PERSON], яка претензій при погодженні меж земельної ділянки, а також до існуючих меж після їх встановлення не заявила. Також, представники ТОВ «Кайлас-К» виготовили кадастровий план земельної ділянки та відомість про обчислення її площі, яка склала 0,15 га, а 17.05.2013 року державний кадастровий реєстратор відділу Держземагенства у Полонському районі зареєстрував спірну земельну ділянку з присвоєнням для неї кадастрового номера 6823655400:01:003:0070. 27.05.2013 року [PERSON] селищна рада прийняла рішення за № 4-5, яким затвердила технічну документацію із землеустрою для [PERSON] і передала їй у власність зазначену земельну ділянку площею 0.15 га. 05.07.2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції [PERSON] прийняв рішення № 3695604 про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, та видав для [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 5762367 на цю ж земельну ділянку. 27.05.2013 року за рішенням № 4 [PERSON] селищна рада надала дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в смт. Понінка по вул. Зелена № 9 площею 0,12 га. 23.07.2013 року позивачка подала до відділу Центру кадастру заяву в якій просила розробити для неї технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку. Під час складання технічної документації зясувалось, що можливості передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га не має, оскільки в межах площі цієї земельної ділянки знаходиться частина приватизованої [PERSON] земельної ділянки площею 0,0166 га (а.с.144), у звязку з чим державний кадастровий реєстратор 06.04.2015 року прийняв рішення про відмову у реєстрації земельної ділянки, яку бажає приватизувати позивачка (а.с.14). Вирішуючи питання законності проведення безоплатної передачі для [PERSON] у власність спірної земельної ділянки площею 0,15 га суд виходить із такого. При придбанні [PERSON] 09.11.2006 року зазначеного жилого будинку до неї відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу), перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,14 га. [PERSON] селищна рада, згідно прийнятого рішення від 01.03.2013 року правомірно надала для [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою з метою послідуючої приватизації спірної земельної ділянки площею 0,14 га. Порядок виконання робіт по складанню технічної документації із землеустрою регламентується Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 8.05.2010 N 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 (далі Інструкція). Відповідно до пункту 2.8. Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема: план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2). За положеннями пунктів 3.1, 3.12, 3.14 Інструкції, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до додатку № 2 Інструкції акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання обовязково має бути підписаний суміжними землекористувачами. Разом з тим, як встановлено і судовому засіданні позивачка, або ж уповноважена нею особа про визначення меж земельної ділянки на місцевості, яку приватизувала [PERSON], не повідомлялися, ці особи не були присутніми при визначенні суміжних меж, та ними не підписувались вказані вище акти складені представниками ТОВ «Кайлас-К». Крім цього, суд зазначає, що 15.09.1997 року Полонським районним судом вирішувався спір з приводу суміжного землекористування, одним із учасників якого являлась [PERSON], у якої [PERSON] в 2006 році придбала жилий будинок, розміщений на спірній земельній ділянці. В ході судового розгляду вказаної справи було складено працівниками землевпорядних організацій [PERSON] та [PERSON] план-схему суміжних земельних ділянок (а.с.128), в тому числі й щодо земельної ділянки яка перебувала у користуванні [PERSON] Із порівняльного аналізу даних згаданої план-схеми, та схеми приватизованої [PERSON] земельної ділянки, яка відображена на кадастровому плані вбачається, що конфігурація спірної земельної ділянки, її конкретні розміри між поворотними точками, а також загальна площа є різними. Комісією [PERSON] селищної ради по земельних питаннях 17.07.2014 року (а.с.8) встановлено, що при приватизації [PERSON] земельної ділянки, нею частково була приватизована земельна ділянка [PERSON] Отже сукупність наведених доказів та обставини свідчать про те, що виготовлення для [PERSON] матеріалів технічної документації із землеустрою, зокрема встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками була проведена із порушеннями вимог Інструкції, а саме у відсутності позивачки, як суміжного землекористувача, без урахування обєктивних даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка підлягала приватизації. За положеннями частин 1,2 ст.118 ЗК України орган місцевого самоврядування передає для громадянина у власність земельну ділянку, що перебуває у його користуванні, за поданою ним його заявою на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Разом з тим, [PERSON] селищна рада приймаючи рішення від 27.05.2013 року № 4-5 щодо затвердження для [PERSON] технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, та передачу її у власність за площею 0,15 га, не звернула уваги на те, що така технічна документація складена із вказаними вище порушеннями Інструкції, а документи про розмір земельної ділянки, зокрема дані земельно-шнурової книги, свідчили, що у законному користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,14 га, та що передача для неї у власність земельної ділянки площею 0,15 га відбулась за рахунок включення до її складу частини земельної ділянки, якою користується [PERSON], що призвело до порушення прав позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, суд знаходить підстави для визнання недійсним рішення [PERSON] селищної ради від 27.05.2013 року № 4-5 щодо затвердження для [PERSON] технічної документації із землеустрою і передачу їй у власність спірної земельної ділянки. Згідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру,Ю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (пункт 112 Порядку). Враховуючи, що виготовлення ТОВ «Кайлас-К» технічної документації із землеустрою для [PERSON] проведено з вказаними вище порушеннями вимог Інструкції, а тому суд визнає недійсним державну реєстрацію спірної земельної ділянки, проведену 17.05.2013 року державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Полонському районі з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру 6823655400:01:003:0070. Оскільки, рішення державного реєстратора реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку від 05.07.2013 року № 3695604, та видача ним для [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.07.2013 року № 5762367, були здійснені на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 27.05.2013 року № 4-5, та даних державного кадастрового реєстратора державної реєстрації земельної ділянки із присвоєнням їй кадастрового номера, які суд визнає недійсними, а тому вказане рішення державного реєстратора і видане ним свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку також є незаконними.

Outcome: approved