Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі п`яти тисяч гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, однак спільного господарства не ведуть, відповідач нерегулярно та в недостатній кількості надає аліменти на утримання дитини, а відтак позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] було задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі: 5 000 (п`ять тисяч) гривень, 00 коп. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 10.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття тобто, до [INFO] (т. 1, а.с.33-34). Не погоджуючись з заочним рішенням [PERSON] 04.05.2020 року (вх. № 11211) звернувся із заявою про його перегляд (т. 1, а.с.45-48). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення від 02 квітня 2020 року скасовано та призначено судове засідання (т. 1, а.с.69). Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач позов визнає частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1 500 гривень щомісячно. На обґрунтування власної позиції зазначив, що має нестабільний дохід, проживає з матір`ю, яка є пенсіонером, позивач працездатна, отримує дохід та може утримувати дитину, а відтак зазначив, що визначений розмір аліментів є необґрунтованим та завищеним (т. 1 а.с.75-77). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року витребувано від державних органів та банківських установ відомості щодо доходів, працевлаштування відповідача [PERSON] (т. 1, а.с.95). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 року клопотання представника [PERSON] адвоката Колосовської Лариси Леонідівни задоволено, витребувано від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» відомості щодо наявність відкритих рахунків на ім`я [PERSON] та руху коштів по ним (т. 1, а.с.163). Також, ухвалою суду від 09.02.2021 року задоволено заяву адвоката Боровик А.О. та витребувано відомості щодо працевлаштування відповідача [PERSON] (т. 1, а.с.167). Крім іншого, ухвалою від 26.02.2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Боровик А.О., витребувано від ПАТ «Банк Восток» відомості щодо відкриття рахунків та руху коштів по ним, що відкритті на ім`я [PERSON] (т. 2, а.с.135). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Боровик Альона Олександрівна позовні вимоги про стягнення аліментів підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, позивач додатково пояснила, що відповідач останній раз аліменти сплатив ще в минулому році, а відтак просить задовольнити її позов в повному обсязі. Адвокат позивача пояснила, що станом на цей час відповідач перебуває у рейсі, що підтверджується матеріалами справи, є працездатним та може сплачувати визначений розмір аліментів, просила позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Колосовська Лариса Леонідівна, в судовому засіданні позові вимоги про стягнення аліментів визнала частково, зазначила, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 2 000 гривень на місяць, також зазначила, що судно на якому працевлаштований позивач наразі арештоване, а відтак останній заробітної плати не отримує, рейси є періодичними та його дохід є не значним, просила позов задовольнити в частині 2 000 гривень, що відповідатиме можливості відповідача. Також, представник відповідача підтримала власні письмові пояснення, згідно яких зазначено, що розмір аліментів у сумі: 2000 гривень, буде відповідати прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, який з першого січня 2021 року становить - 2 395 грн., а відповідно 50% становить - 1197 грн., 50 коп., також зазначила, що позивач працює та отримує дохід, а відтак, відповідно до сімейного кодексу України також може утримувати дитину, оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладено на обох батьків. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребувані судом за клопотанням сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, заслухавши пояснення позивача та її адвоката, які наполягали на задоволенні позовних вимоги, адвоката відповідача, яка просила позов задовольнити частково, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши отриманні письмові докази на підтвердження та спростування позовних вимоги в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05 лютого 2010 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 63 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) (т. 1, а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 28 травня 2013 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с.7). Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та на даний час сторони не досягли згоди про порядок та розмір виплат відповідачем коштів на її забезпечення. Судом, встановлено, що відповідач [PERSON] у період з 05.09.2020 року перебуває в рейсі. Так, згідно відомостей наданих Державною Прикордонною Службою України [PERSON] , здійснював наступні перетини кордону: 09.06.2016 року - Одеса - Стамбул; 14.01.2017 року - Стамбул - Одеса; 15.09.2017 року - Київ - Доха; 26.03.2018 року - Стамбул - Одеса; 05.12.2018 року - Київ - Париж; 08.08.2019 року - Пекін - Київ; та 05.09.2020 року - Одеса - Стамбул (т. 1, а.с.97). Таким чином, періодичність рейсів відповідача становить: від 6 до 7 місяців на рік. Згідно відповіді Головного сервісного центру Регіонального СЦ ГСЦ МВС в Одеській області, за відповідачем не зареєстровано транспортних засобів (т. 1, а.с.99). Також, судом досліджено виписки з банківських рахунків ПАТ «Банк Восток» згідно яких, вбачається, що на ім`я відповідача відкрито наступні рахунки № [NUMBER] , дата відкриття: 03.04.2017 року - залишок на рахунку 3 217 грн. 96 коп. Та рахунок № [NUMBER] - залишок на рахунку: 2 257 грн. 36 коп. (т. 1, а.с.101). Згідно листа відповіді на запит суду ПАТ «Банк Восток» від 19.03.2021 року (вх. № 7881) зазначено за номером рахунку: № [NUMBER] , було здійснення нарахування 04.11.2020 року у розмірі: 1 889, 52 USD та 03.12.2020 року - 1 677, 53 USD (т. 2, а.с.145-152). Так, згідно відповіді на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 р. ТОВ «ЮНІШИП КРЮЇНГ ЛТД» повідомило, що [PERSON] було укладено два контракти з іноземним роботодавцем: контракт від 15.09.2017 року укладений з компанією BOMAR G LLC стосовно найму на т/х «Bomar Amber» матросом першого класу на термін 6(+/-) місяць, починаючи з 17.09.2017 року з загальною заробітною платою 1 110 доларів США та контракт від 04.12.2018 року - матросом першого класу на термін 6(+/-) місяць, починаючи з 07.12.2018 року, з загальною заробітною платою 1 110 доларів США (т. 2, а.с.141-144). У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що аліменти у розмірі 1 500 гривень на місяць відповідатиме його можливостям, оскільки він залишився без роботи, отримує нестабільний дохід, крім того, відповідач проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером, а позивач є особою працездатного віку та також має обов`язок щодо утримання дитини (т. 1, а.с.75-77). Відповідно до довідки виданої Суворовським об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі в Одеській області на ім`я [PERSON] , остання є пенсіонером, пенсійні виплати за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року складають: 9 828 грн., 00 коп. (т. 1, а.с.78). Згідно квитанції від 29.05.2020 року та квитанції від 23.06.2020 року відповідачем на ім`я позивача були перераховані кошти у загальному розмірі 3000 грн., 00 коп. (т. 1, а.с.79). Судом досліджено виписки по рахункам позивача [PERSON] , згідно яких на ім`я [PERSON] , відкриті наступні рахунки: № [NUMBER] дата відкриття - 21.10.2014 року - залишок на рахунку - 10 009, 68 грн.; № [NUMBER] дата відкриття - 06.07.2016 року - залишок на рухну - 0, 00 USD та № [NUMBER] дата відкриття - 19.04.2018 року - залишок на рахунку - 0, 00 USD (а.с.2-127). Крім іншого, суд зазначає, що позивачем не заперечується та не спростовується факт отримання доходу. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на користь позивача на утримання дитини суд виходить з такого. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що позивач підтримала позовні вимоги викладені в заяві від 10.12.2019 року та наполягала на стягненні з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 5 000 гривень щомісячно, відповідач заперечував даний розмір та представником відповідача адвокатом Колосовською Л.Л., в судовому засіданні визнано розмір аліментів у сумі 2 000 гривень. Судом встановлено, що відповідач працевлаштований, працює матросом першого класу, термін найму становить 6 (+/-) місяць, та його середній дохід становить: 1 100 доларів США на місяць, інших дітей на утриманні немає, відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано. Судом не приймається до уваги пояснення адвоката відповідача щодо неотримання останнім доходу з підстав арешту судна, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин стороною відповідача не надано, клопотання про їх витребування не порушувалось, таким чином, суд позбавлений можливості перевірити зазначені обставини. Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо утримання матері пенсіонерки, оскільки, дані обставини не звільняють відповідача від обов`язку щодо утримання власної дитини, крім іншого, відповідачем не надано суду безпосередніх доказів щодо того, що мати перебуває на його утриманні. Крім іншого, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсіонери отримують пенсію від держави. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, але й позивача. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Суд надає оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частина друга статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, судом враховується, що позивач не довела суду необхідності стягнення аліментів на дитину у визначеному нею розмірі, оскільки суду не надано доказів щодо необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 5 000 гривень, що необхідні дитині на задоволення її потреб. Однак, у матеріалах справи містяться докази, які не спростовані відповідачем і підтверджують, що відповідач, працюючи моряком далекого плавання, отримує заробітну плату, достатню для виплати аліментів у сумі 3500 грн. на утримання дитини. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач частково довела суду обставини на які посилалась, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, а також те, що до ухвалення судом рішення відповідач лише два рази добровільно надавав матеріальну допомогу дитині, що підтверджується матеріалами справи та зазначено представником відповідача, а тому суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 500 гривень на місця, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень, 40 копійок.

Outcome: partial