Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] та після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на її утримання у сумі по 1000 гривень з кожного, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і довічно. Також позивач просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. З позовної заяви вбачається, що позивач залишилась вдовою у 36 років з трьома дітьми на руках без допомоги. Вона працювала та виховувала неповнолітніх дітей самостійно і на той момент [PERSON] було 13 років, [PERSON] 9 років, [PERSON] 4 роки. Згодом вона допомагала дітям отримати освіту. З 1993 року позивач є пенсіонером у зв`язку з втратою годувальника. На пенсію вона пішла у 51 рік, оскільки працювала на заводі «Агат» на шкідливих умовах праці. Також позивач є інвалідом І групи. Донька позивача [PERSON] обіцяла доглядати за матір`ю у старості, за що позивач допомагала доньці грошима усе життя, навіть надавала кошти на навчання онука [PERSON] . Квартиру позивача було розділено між нею та її сином [PERSON] . [PERSON] умовила свого брата [PERSON] подарувати його частину їй, так як вона буде доглядати за позивачем, на що той згодився. Також дочка умовила позивача скласти заповіт на її ім`я. Єдиним доходом позивача весь час є пенсія у зв`язку з втратою годувальника, яка станом на 04 грудня 2019 року складала 3342,43 грн.. На день звернення до суду позивач отримує пенсію у вказаному розмірі, інших джерел доходу в неї немає. Позивач є самотньою жінкою похилого віку та не має чоловіка, який може допомагати та підтримувати її матеріально. Єдиною близькою людиною, яка допомагає позивачу, є її син [PERSON] , який проживає окремо. Позивач проживає одна в квартирі за адресою : [ADDRESS] . Практично вся пенсія позивача витрачається на її догляд та ліки. Позивач є інвалідом І групи, у зв`язку з тим, що у неї ампутували ногу. Також вона перенесла інсульт і тому пересуватися та виконувати звичайні потреби людини самостійно не може, вона потребує цілодобового догляду. Коли син позивача [PERSON] на роботі, їй доводиться наймати людину для її догляду, на це потрібні кошти у розмірі 3000 гривень на місяць. Також у зв`язку з інвалідністю та хронічними захворюваннями витрачається велика сума коштів з пенсії позивача на ліки, а саме близько 1000 грн.. Також позивач витрачає на оплату комунальних послуг 1593 грн. на місяць, оскільки субсидії, яку отримує позивач у розмірі 1310,20 грн., не вистачає на погашення всієї суми комунальних послуг. У результаті в позивача коштів на харчування не залишається. Побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе позивач не може. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, позивач не отримує від дітей, крім сина [PERSON] , жодної грошової, фізичної та моральної підтримки, з проханням про надання допомоги позивач змушена звернутися з даним позовом до свої працездатних дітей, а саме сина [PERSON] та дочки [PERSON] . Посилаючись на положення ст. 51 Конституції України, ст. 202, 205 СК України, позивач просить задовольнити заявлені та уточнені нею позовні вимоги. Ухвалою судді від 25 лютого 2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Враховуючи положення ст. 19, 274, 276-277 ЦПК України, прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Підтвердила обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Пояснила, що вона залишилась вдовою у 36 років з трьома дітьми на руках. Їй пропонували здати дітей в інтернат, але вона не здала. Працювала на кухні в інтернаті, розвантажувала вагони, тримала 3 корів, 2 кози, обробляла город близько 1 га. Всіх дітей вона виростила до повноліття. На даний час вона живе сама, їй допомагає лише старший син [PERSON] . Сина [PERSON] посадили в тюрму у 18 років, він просидів 7 років. Вона відвідувала сина у місцях позбавлення волі всі 7 років. [PERSON] вийшов з тюрми, одружився і поїхав у м. Ніжин, де і живе по цей день. Дітей у нього немає, живе з дружиною, працює таксистом. Позивач допомагала купити сину три автомобілі, два автомобілі той здає в оренду, а третій автомобіль використовує як таксист. [PERSON] давав гроші на операцію, коли їй ампутували ногу. Позивач також вказала, що 60000 гривень вона віддала дочці [PERSON] після смерті свого співмешканця. Операцію їй зробили у 2019 року, після операції сина [PERSON] вона не бачила. Останній не телефонує, не спілкується з нею через доньку [PERSON] , яка налаштовує [PERSON] проти матері. Дочка [PERSON] закінчила школу, пішла навчатися у технікум на продавця. Після навчання вона двічі влаштовувала доньку на роботу, але обидва рази її звільняли. [PERSON] жила в будинку поряд, вона допомагала доньці продуктами харчування з городу, давала молоко та м`ясо. До 2013 року всі вони жили нормально. Також вона допомагала доньці ростити її сина. Коли її паралізувало у грудні 2013 року, вона почала потребувати догляду, який здійснювала її донька. У зв`язку з наявними у неї захворюваннями, ампутацією ноги, вона потребує матеріальної допомоги. На даний час вона отримує пенсію в розмірі 3000 грн. на місяць, але вимушена платити доглядальниці 3000 гривень на місяць. Крім того, вона утримує свою доглядальницю, бо остання живе разом з нею. Витрати на харчування за березень склали 600 гривень на тиждень, бо вона не тримає господарства та не обробляє город. У неї хронічний діабет, гіпертонія, вона інсулінозалежна з 2013 року. Впродовж 2 років їй колола інсулін донька. Потім [PERSON] найняла жінку, яка робила уколи, за що платила [PERSON] грошима свого брата [PERSON] . Ця жінка робила уколи місяць, а потім саме невістка та онучка робили їй уколи. З 2013 року по жовтень 2019 року її коштами розпоряджалась [PERSON] .. Представник позивача - адвокат Савоста І.М. у судовому засіданні пояснила, що позивач потребує матеріальної допомоги і сподівається на цю допомогу від дітей, оскільки за станом здоров`я вона не в змозі обслуговувати себе самостійно. Отримує пенсію в розмірі 3000 грн., ці гроші йдуть на забезпечення існування позивача. [PERSON] потребує постійного догляду, двічі на рік потребує лікування та обстеження. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки її пенсія не забезпечує належного лікування і догляду, вона має право на стягнення аліментів з працездатних дітей і це визначено постановою Верховного Суду України від 05.09.2019 року № 212/1055/18. На даний час [PERSON] утримує її старший син [PERSON] з дружиною. Це навантаження має бути рівномірним по 1000 гривень з кожної дитини. Одна тисяча гривень це невелика сума для відповідачів, вони є працездатними особами, можуть працювати та заробляти кошти. Повнолітні працездатні діти мають утримувати непрацездатних батьків. Відповідачі повинні забезпечувати потреби позивача у ліках та оплачувати доглядальницю. Позовні вимоги слід задовольнити, бо позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред`явлений позов не визнала взагалі та заперечувала з приводу його задоволення. Пояснила, що вона у 9 років залишилась сиротою. Більшу частину життя матері не було вдома, вони самі готували їжу, так і росли. Після 8 класу вона пішла навчатись в кооперативне училище, у 1987 році закінчила училище та пішла працювати, Жила разом з матір`ю до 1989 року, а потім вийшла заміж та переїхала у Чернігівський район. У 2000 році повернулась в м. Городня. У 2013 році матір паралізувало і вона була з нею в лікарні. У лютому 2014 році у матері виявили цукровий діабет, приписали їй інсулін. До 2019 року саме вона доглядала за матір`ю і колола їй інсулін. У січні 2019 року вона та брати зібралися разом і вирішили, що кожний буде доглядати матір по 1 місяцю. [PERSON] винаймав жінку, яка приїздила та робила уколи матері. Восени 2019 року матері ампутували ногу. Саме восени 2019 року за заявою матері на неї склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Позов не визнає, бо їй нічим платити, зарплату вона отримує 3900 грн.. З цих коштів 2200 грн. витрачає на комунальні послуги, на ліки витрачає 1000 грн. на місяць, а решта коштів йде на продукти харчування та одяг. Живе вона сама у квартирі, а ще має борг перед дітьми померлого чоловіка за частину автомобіля, який становить 55000 грн.. Через це вона не може платити, оскільки не має можливості, готова допомагати іншими способами, але не може цього робити через неприязні відносини з матір`ю. З 2014 року по січень 2019 року саме вона доглядала за матір`ю, допомагала їй, приносила продукти, робила уколи, прибирала в квартирі, прала одяг. Виписувала щомісяця інсулін матері, ліки від тиску, готувала їжу, яку приносила матері. Все це вона робила добровільно, бо це її мати. Вважає, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки її пенсії вистачає на прожиття. Доглядальниці ніхто не платить, оскільки їй немає де жити, то вона живе у квартирі матері. Разом з тим, підтверджує, що матері ампутували нижню кінцівку і через це вона потребує постійної сторонньої допомоги. Зазначає, що відповідач [PERSON] дійсно є сином позивача, а вона її дочка. Вважає, що мати недобросовісно виконувала батьківські обов`язки, вони жили разом та матір не забезпечувала їх. Разом з тим, підтверджує, що вони не голодували, мати не позбавляли батьківських прав та не притягували до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Слєпченко С.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що позов не підлягає задоволенню. Підтримав позицію відповідача [PERSON] та її пояснення по суті позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, та останньому направлялись судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області відповідач зареєстрований проживаючим в [ADDRESS] . Згідно відміток поштового відділення відповідач судові повістки про виклик до суду отримав особисто, а тому вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач [PERSON] суд не повідомив, відзив на позов не подав, його неявка в судове засідання згідно приписів ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи ( а.с. 35, 111, 136 ). Суд, з`ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача та її представника, а також пояснення відповідачі [PERSON] та її представник, надані в обґрунтування своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 51 Конституції України передбачає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно приписів ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів : 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов : непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11.04.2019 року Пенсійним фондом України, [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером та отримує пенсію у разі втрати годувальника ( а.с. 7 ). З довідки № 487 від 05 лютого 2020 року, виданої Городнянською міською радою Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована одна за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 8 ). [PERSON] за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримала пенсію на загальну суму 37677, 16 грн., що підтверджується довідкою управлінням ПФУ в Городнянському районі № 2520000109 від 04.02.2020 року. Розмір пенсії за грудень 2019 року склав 3342,43 грн. ( а.с. 10 ). [PERSON] призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг на період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно, розмір субсидії на 5 місяців з листопада 2019 року по березень 2020 року становить по 1310,20 грн., щомісячно. Розмір обов`язкових комунальних платежів ( в межах норми споживання ) складає 413,04 грн. ( а.с. 9 ). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2838 від 05.02.2020 року вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Городнянська ЦРЛ» в період з 12.08.2019 року по 18.09.2019 року. Діагноз : цукровий діабет, тип 2, інсулінова потреба, критична ішемія правої нижньої кінцівки з наявністю обширних некрозних змін в ділянці правої гомілки і п`ятки, операція 14.08.2019 року ( а.с. 11 ). Для документального підтвердження витрат по сплаті комунальних послуг та придбання ліків, позивачем надано копії квитанцій по сплаті в січні 2020 року комунальних послуг та чеки на придбання ліків у квітні - травні 2019 року ( а.с. 12-18 ). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , а [PERSON] являється рідним сином [PERSON] . Даний факт не оспорювався та був визнаний учасниками справи, а тому в силу ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює в КЗ «Городнянський ліцей № 2» на посаді прибиральниці та розмір її доходу за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, за винятком судового збору, становить 52263,79 грн. ( а.с. 41 ). З довідки Городнянської міської ради Чернігівської області від 03.03.2020 року за № 752 встановлено, що [PERSON] зареєстрована одна проживаючою за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 42 ). [PERSON] має ряд захворювань, а саме цукровий діабет, ІІ тип, середнього ступеня важкості, некомпенсований стан, дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу ІІ ступеня. У жовтні 2019 року відповідач перебувала на стаціонарному лікуванні, зверталась у березні 2020 року до лікувального закладу. [PERSON] несла витрати на придбання ліків у серпні-жовтні 2019 року, березні 2020 року. Загальна сума витрат на ліки згідно наданих [PERSON] чеків за весь період склала 2453,37 грн. ( а.с. 43-49 ). З довідки Городнянського районного відділу державної виконавчої служби від 10.03.2020 року № 6467/20 вбачається, що станом на 10.03.2020 року на виконанні у Городнянському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення заборгованості відповідно до виконавчого листа № 732/1718/16-ц, виданого Городнянським районним судом Чернігівської області від 21.02.2017 року. Розмір заборгованості, який було погашено [PERSON] та який вона має ще сплатити, у довідці не визначено ( а.с. 56 ). Досліджені у судовому засіданні квитанції та чеки підтверджують наявність у [PERSON] витрат по сплаті комунальних послуг ( а.с. 58-62 ). Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді 170 гривень штрафу. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері [PERSON] ( а.с. 74-76 ). Також у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS] та власником квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS] . Також [PERSON] має у приватній власності земельні ділянки площею 0,96 га, площею 1,10 га, які здані в оренду строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, у власності [PERSON] є 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 85 ). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що позивач являється її свекрухою, а відповідач [PERSON] рідна сестра її чоловіка. Зазначила, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки їй у 2019 році ампутували ногу. Запропонували дітям позивача зібратися по 1 тисячі гривень та винайняти доглядальницю. [PERSON]. не дозвонилися, а [PERSON] відмовилась. Допомагають позивачу тільки вона з чоловіком. Позивачу необхідно купувати ліки, але для цього не вистачає коштів. Вони з чоловіком працюють та отримують мінімальну заробітну плату. Доглядальниці необхідно платити 3000 гривень, раніше здійснювала догляд за матір`ю [PERSON] .. Зараз доглядальниця живе разом з позивачем і доглядає останню. Договору з доглядальницею не укладали, гроші їй дають по мірі потреби. Готує доглядальниця на двох. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що вона здійснює цілодобовий догляд за позивачем, оскільки живе разом [PERSON] .. Позивач потребує постійної сторонньої допомоги, також потребує і матеріальної допомоги. Гроші їй дають син позивача [PERSON] разом з дружиною [PERSON] . Договору з нею не укладали, розрахунки теж не оформлювали. Вона доглядає за позивачем з 19 вересня 2019 року і по цей час. Продукти харчування та ліки купує вона за гроші позивача, а також допомагають син [PERSON] і його дружина. Також позивача відвідує соціальний працівник. Особисто вона здійснює прибирання, прання та приготування їжі. У березні 2020 року їй заплатили двічі по 1500 грн.. Свідок вказала, що вона власного житла не має і живе разом з позивачем. Гроші їй платять по різному, іноді менше, іноді стільки ж. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що до неї, як до депутата міської ради, зверталась відповідач [PERSON] за характеристикою. Пояснила, що відповідач [PERSON] за поясненнями сусідів ходила до матері, доглядала останню, робила їй уколи до осені 2019 року. Потім у неї стався конфлікт з братом. Позивач потребує догляду, якщо діти не можуть, то зазвичай винаймають людину, яка може це робити. Доглядати позивач потрібно цілодобово. Після отриманих пояснень сусідів, вона надала характеристику. Із дослідженої в судовому засіданні довідки-характеристики, наданої депутатом Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON]. , вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з вересня 2018 року та характеризується позитивно з боку сусідів. Також остання, зі слів сусідів, постійно відвідувала матір та доглядала за нею ( а.с. 50 ). Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється непрацездатною та у зв`язку з наявністю у неї захворювань, ампутацією правої ноги та потребою у зв`язку з цим у постійному цілодобовому сторонньому догляді, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Так, суд погоджується з тим, що [PERSON] через свій стан здоров`я та ампутацію правої нижньої кінцівки потребує постійного стороннього догляду. Також знайшов підтвердження і той факт, що догляд на позивачем здійснює [PERSON] , яка проживає разом з позивачем у її квартирі. Разом з тим, твердження сторони позивача про те, що витрати на доглядальницю становлять 3000 грн. на місяць не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні. Однак це не спростовує того факту, що отримуючи послуги від [PERSON]. по догляду через свій безпорадний стан, позивач несе додаткові матеріальні витрати у зв`язку з цим, в тому числі і витрати пов`язані з оплатою послуг [PERSON] .. Незважаючи на потребу позивача у матеріальній допомозі, відповідачі, які є її донькою та сином, такої допомоги їй не надають, хоча є працездатними, а відповідач [PERSON] при цьому офіційно працевлаштована і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Слід зазначити, що із наданої позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії [PERSON]. є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку, стану її здоров`я та потреби у сторонньому догляді, суд допускає витрати позивача на забезпечення їй стороннього догляду, ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивач не надала доказів на підтвердження розміру витрат на лікування та витрат на доглядальницю. Що ж стосується позиції відповідача [PERSON] у даній справі, суд зазначає наступне. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Твердження відповідача [PERSON] про те, що позивач недобросовісно виконувала свої батьківські обов`язки та не забезпечувала її всім необхідним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і є суб`єктивною оцінкою відповідача. Остання не надала суду будь-яких доказів на підтвердження фактів ухилення позивача від виконання своїх обов`язків щодо неї. Разом з тим, у судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що вона з братами не голодувала, мати не позбавляли батьківських прав та не притягували до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Отже, підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати непрацездатну матері суд не встановив. При цьому, суд у судовому засіданні встановив, що відповідач [PERSON] являється працездатною особою, офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату, не має на утриманні інших непрацездатних осіб та аліментів нікому не платить, має нерухомість та, окрім заробітної плати, отримує дохід від здачі в оренду нерухомого майна. Також суд враховує, що [PERSON] має ряд захворювань та зобов`язання з погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження. Однак це не звільняє її від обов`язку утримувати непрацездатну матір і не виключає можливості сплати нею аліментів на утримання матері, але має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Що ж стосується відповідача [PERSON] , то останній не надав суду будь-яких доказів та даних, які б вказували на те, що він є непрацездатним, або ж має незадовільний стан здоров`я та зобов`язання, які суттєво впливають на його можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, а також враховуючи можливість одержання позивачем утримання він свого сина [PERSON]. , до якого не пред`явлено позову про стягнення аліментів, виходячи з пропорційності участі дітей у витратах на утримання своїх непрацездатних осіб, враховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, суд вважає необхідним і достатнім стягувати з відповідачів на користь позивача аліменти у розмірі 600 грн. з кожного, щомісячно, починаючи з 14.02.2020 року ( дати подання позову ), у зв`язку з чим вказана позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на корить позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 519,45 грн. з кожного.

Outcome: partial