Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що судовим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р., яке набрало законної сили, було присуджено до стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на утримання спільного сина [PERSON]. , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн. на місяць, починаючи стягнення з 20.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного судового рішення позивачем було надано ваиконавчий лист № 2-1159/17 до примусового виконання до Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Постановою державного виконавця від 13.04.2017 р. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа. Проте, не дивлячись на те, що виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання батько дитини ухиляється від виконання свого обов`язку - сплати аліментів, умисно не виконує судове рішення, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки відповідач не наводить причин не виплат аліментів, позивач вважає, що дана заборгованість виникла з вини відповідача, а отже відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від простроченних сум. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2019 р. за виконавчим провадженням № 53757183/8, що виданий Деснянським районним ВДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві, загальний розмір заборгованості станом на 01.05.2019 р. становить - 62 733,34 грн. що становить неустойку в розмірі 19 664,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, а також на наявність вини відповідача в простроченні сплати аліментів, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 19 664,00 грн. В судовому засідання позивач не з`явилася, подала заяву до суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень чи відзив на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи, проти чого не заперечувала позивачка. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р., яке набрало законної сили, було присуджено до стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн. на місяць, починаючи стягнення з 20.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного судового рішення позивачем було надано ваиконавчий лист № 2-1159/17 до примусового виконання до Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Постановою державного виконавця від 13.04.2017 р. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа. Відповідач батько дитини ухиляється від виконання свого обов`язку - сплати аліментів, умисно не виконує судове рішення, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки відповідач не наводить причин не виплат аліментів, позивач вважає, що дана заборгованість виникла з вини відповідача, а отже відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від простроченних сум. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2019 р. за виконавчим провадженням № 53757183/8, що виданий Деснянським районним ВДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві, загальний розмір заборгованості станом на 01.05.2019 р. становить - 62 733,34 грн. що становить неустойку в розмірі 19 664,00 грн. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Так, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 01.05.2019 року заборгованість відповідача становить 62 733,34 грн., яка утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дитини. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 19 664,00 грн. Даний розрахунок заборгованості та розрахунок неустойки (пені) відповідачем не заперечується, оскільки останній на виклики суду жодного разу в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції і загальний розмір пені становить 19 664,00 грн. На підставі наведеного, у світлі вказаних правових норм, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved