Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 15567,93 грн., моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн., а також втрачений заробіток в розмірі 6400,00 грн. щомісячно за період з 22.12.2017 по 01.01.2019, відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона працювала фельдшером з медицини невідкладних станів в КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». 12.06.2017, знаходячись на чергуванні та здійснюючи надання швидкої медичної допомоги, перебуваючи у службовому автомобілі позивач потрапила у дорожньо-транспортну пригоду. В результаті зіткнення транспортних засобів позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до фізичних та моральних страждань. Винним у ДТП судовим рішенням було визнано [PERSON] Позивач тривалий час перебувала на лікуванні, оскільки в наслідок ДТП вона отримала гостру закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, ушкодження очей, тіла та обличчя. Після тривалого лікування позивач не змогла в повній мірі відновити втрачене здоров`я, отримала 2 групу інвалідності. На лікування отриманих травм позивач була вимушена витрачати грошові кошти, загальний розмір яких становить 15567,93 грн. Позивач вказує, що окрім матеріальної шкоди, їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних, емоційних та душевних стражданнях. Наслідком переживання позивачем великого нервового шоку, стала втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, через дії водія [PERSON] позивач фактично назавжди залишилась без зору на праве око, спотворене обличчя, вона не може користуватися косметикою. Внаслідок перенесеного стресу стан здоров`я позивача погіршився, позивач була змушена неодноразово звертатися до лікарів та проходити курси лікування, було проведено кілька операцій та пройдено курс відновлення здоров`я, рекомендовано санаторно-курортне лікування для часткового відновлення стану здоров`я позивача. Впродовж тривалого часу позивач була змушена прикладати додаткові зусилля для організації та налагодження звичайного режиму життя, витрачати особистий час для дачі пояснень працівникам національної поліції, звертатися до відповідача та інших- державних структур для збирання документів, необхідних для подачі позову. Розмір нанесеної їй моральної шкоди позивач оцінює в 300 тис. грн. Також позивач вказує, що медичної експертною комісією їй було встановлено групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності - 40% - трудове каліцтво, позивачем було визначено місячний розмір втраченого заробітку в сумі 6400,00 грн., який має було стягнуто з відповідача за період з 22.12.2017 по 01.01.2019. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про визнання позову в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 15567,93 грн., а також втраченого заробітку, щомісячний розмір якого становить 6400,00 грн. В частині відшкодування моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі 300 тис. грн. відповідач вважає цю вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів того, в чому саме конкретно полягає завдана їй моральна шкода, які саме моральні чи фізичні страждання понесені неї і чи мали місце інші негативні явища, позивач не обґрунтовує доказами глибину і силу моральних страждань, що зумовлена її особистими особливостями, не зазначено, з яких міркувань вона виходила при визначенні розміру моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мазницький М.М. підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Терпелюк Є.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача заявленого розміру матеріальної шкоди та втрачений заробіток за вказаний період, не оспорював визначений позивачем його щомісячний розмір. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди вважав необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працює фельдшером з медицини невідкладних станів КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». 12.06.2017, перебуваючи на чергуванні та здійснюючи надання швидкої медичної допомоги, позивач поверталась з чергового виклику на службовому автомобілі «Пежо», д.н. [NUMBER] , разом із водієм [PERSON] . Близько 22-15 години 12.06.2017 в районі будинку № 256-Б по пр. Московському в м. Харкові службовий автомобіль швидкої медичної допомоги зіткнувся із автомобілем «Хюндай Соната», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення транспортних засобів позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження (гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ушкодження очей, тіла та обличчя); була прооперована, тривалий час знаходилась на лікуванні; отримала 3 групу інвалідності. Для лікування отриманих травм, позивач витратила грошові кошти на загальну суму 15567,93 грн., що підтверджується копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 у справі № 641/4232/17 водія [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталась 12.06.2017, та накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік та штрафу в розмірі 10200,00 грн. Згідно ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивачем самостійно обраховано розмір втраченого заробітку, який складає 6400,00 грн. щомісячно, період тимчасової непрацездатності позивачем вказується з 22.12.2017 по 01.01.2019. Враховуючи, що відповідачем в частині розміру матеріальної шкоди та розміру і періоду втраченого заробітку позов не оспорюється, суд вважає за можливе позов [PERSON] в цій частині задовольнити. Позивач також зазначає, що в результаті ДТП їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона перенесла при отриманні тілесних ушкоджень, проведенні операцій. Моральна шкода виразилась у фізичних, емоційних і душевних стражданнях та заворушеннях, наслідками переживання великого нервового шоку стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, вона фактично залишилась без зору на праве око, спотворено обличчя. Емоційний стре призвів то істотного погіршення самопочуття, позивач була вимушена неодноразово звертатися до лікарів і проходити коштовні курси лікування. Позивач була вимушена прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя, витрачали особистий час для дачі пояснень працівникам поліції, звертатися із проханнями до відповідача, в державні структури, збирати документи, необхідні для складання позову. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 50 тис. грн. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають часткового задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial