Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який рішенням суду від 12.09.2016 року було розірвано. В шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач від утримання дітей ухиляється. Добровільно матеріальної допомоги не надає. За вказаних обставин позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох синів в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. (по 2500 грн. на кожного), але не менше встановленого прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення старою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, суду показала що спільні діти сторін хворіють та постійно потребують лікування. Вона сама не справляється з фінансовим навантаженням, а добровільно сплачувати аліменти відповідач не згоден. В зв`язку з зазначеним вона звернулася до суду та просить позов задовільнити. Адвокат Воронцова О.В. підтримала позицію свого довірителя. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, суду показав, що його останній заробіток складає лише трохи більше 7 тис. грн., тому він не в змозі сплачувати 5000 грн. на двох дітей. Зазначив, що в зв`язку з власними хворобами був змушений змінити посаду на виконроба, заробіток зменшився. Він не відмовляється від аліментного зобов`язання, але просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів. Адвокат Білан В.В. підтримав позицію відповідача. Врахувавши думку сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 29 серпня 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2016 року було розірвано, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 8). В шлюбі в сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] , що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6, 7). Діти сторін по справі проживають разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 7» від 12.09.2018 року (а.с. 9). Відповідач [PERSON] , на даний час працевлаштований в ТОВ «Мур» на посаді «виконавець робіт», та має стабільний дохід щомісячний, який підтверджується довідками виданими ТОВ «Мур» (а.с.155-158). Згідно довідки ТОВ «Мур» від 03.10.2019 року в період з липня 2019 року по версень 2019 року сукупній дохід склав 17\~608,70 грн., сума до сплати 14\~175,00 грн. Середня сума до сплати таким чином склала 4 725 грн., що є меншим від позовних вимог позивачки, за якими вона просить стягнути з відповідача аліменти в сукупній сумі в 5000 грн. (а.с.157). З 2018 року [PERSON] має проблеми зі станом здоров`я, та здійснює профілактичні процедури, що підтверджується виписками із картки Амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 159-167). Сторонами добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхніх неповнолітніх дітей не досягнуто. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка здорова; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку та за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що ним спростовано не було. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, однак не в твердій сумі аліментного стягнення, а в 1/3 частці від доходу платника аліментів. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання синів [PERSON] та Богдана в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх синів, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення із позовом до суду 319.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial