Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 травня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин [PERSON] , перебуваючи у кафе «Двi Kaтi», яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , завдав удар правою ногою в область лівого коліна [PERSON] , після чого припинив свої протиправні дії та пішов у невідомому напрямку. Однак, не бажаючи припиняти своїх хуліганських дій, [PERSON] приблизно через 30 хвилин, у той час коли [PERSON] перебувала поряд з приміщенням вищезазначеного закладу торгівлі, повернувся та діючи з особливою зухвалістю наніс правою ногою один удар в область правого коліна [PERSON] . В результаті протиправних дій [PERSON] , згідно висновку експерта № 12-14/43-Важ/21 від 11.05.2021 року, у потерпілої [PERSON] встановлені наступнi тілесні ушкодження: одне садно у області правого колінного суглоба та один синець у ділянці лівого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості вищевказані синець та садно, кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, якi викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днiв. За вказаним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження. Вироком Валківського районного суду Харківської області від 25.05.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Злочинні дії [PERSON] спричинили їй моральної шкоду. Як зазначила позивач, вона зазнала фізичних страждань від болю та душевних страждань, що в свою чергу негативно вплинуло на її психічний стан. Також позивач відчувала негативні переживання, згадуючи події її побиття, страх та тривогу. Розмір відшкодування заподіяної їй моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 50000,00 грн. 03.08.2021 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач посилається на те, що позивачу було спричинено одне садно у області правого колінного суглоба та один синець у ділянці лівого колінного суглоба, які викликали скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днiв. У вчиненому кримінальному правопорушенні він розкаявся, характеризується позитивно за місцем мешкання, просив вибачення у потерпілої, яка у судове засідання не з`являлась та подала заяву, у якій зазначила, що претензій до нього не має. Крім того, позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається лише на наявність вироку відносно нього, при цьому, доказів, що підтверджують спричинення їй моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 50000,00 грн, а також наявності причинного зв`язку між його діями та завданою шкодою, позивачем надано не було. 09.08.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Бабаскіним Кирилом Сергійовичем подано до суду відповідь на відзив, у якій останній просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що відсутність претензій потерпілої під час розгляду кримінального провадження не позбавляє її права на відшкодування моральної шкоди. 25.08.2021 року відповідачем подано до суду заперечення, у яких він просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову, наведених у відповіді на відзив, відповідач посилається на те, що на момент постановлення вироку суду відносно нього, яким встановлено заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, остання претензій до відповідача не мала. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та прохав задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] не зверталась за допомогою до лікаря та до дня подачі позову вона жодних претензій до нього не мала. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вислухавши думку представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Валківського районного суду Харківської області від 25.05.2021 року (справа № 615/682/21, провадження № 1-кп/615/67/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю) та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок суду набрав законної сили 25.06.2021 року (а.с. 17-18). Із змісту вироку вбачається, що під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що 02 травня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин [PERSON] , перебуваючи у кафе «Двi Kaтi», яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , діючи умисно, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, нехтуючи елементарними правилами поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно з хуліганських спонукань, проявляючи зухвалість по відношенню до відвідувачів і персоналу кафе, присутнім у залі, використовуючи нікчемний привід завдав удар правою ногою в область лівого коліна [PERSON] , після чого припинив свої протиправні дії та пішов у невідомому напрямку. Однак, не бажаючи припиняти своїх хуліганських дій, [PERSON] приблизно через 30 хвилин, у той час коли [PERSON] перебувала поряд з приміщенням вищезазначеного закладу торгівлі, повернувся та діючи з особливою зухвалістю наніс правою ногою один удар в область правого коліна [PERSON] . В результаті протиправних дій [PERSON] , згідно висновку експерта № 12-14/43-Важ/21 від 11.05.2021 року, у потерпілої [PERSON] встановлені наступнi тілесні ушкодження: одне садно у області правого колінного суглоба та один синець у ділянці лівого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості вищевказані синець та садно, кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, якi викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днiв, згідно (пп. 2.3.2. «6». 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6). Частинами 1, 6 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, оскільки факт заподіяння відповідачем [PERSON] легких тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] встановлено вказаним вироком суду та не заперечується сторонами, обставини заподіяння тілесних ушкоджень не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Та обставина, що [PERSON] зверталась із заявою про відстуність претензій до [PERSON] , не скасовує її права на звернення з позовом до суду. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на фотозображення позивача, оскільки вони не можуть свідчити про ступінь її моральних страждань. Разом з тим, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин (справа Мельниченко проти України). Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що вона зазнала фізичних страждань від болю та душевних страждань, що в свою чергу негативно вплинуло на її психологічний стан. Також позивач відчувала негативні переживання, згадуючи події її побиття, страх та тривогу. Враховуючи, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого позивач отримала легкі тілесні ушкодження, беручи до уваги їх характер, обставини спричинення шкоди, фізичні та моральні страждання позивачки, наслідки ушкоджень, виходячи із засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає розмір грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. При вирішені питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2, 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даного позову до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial