Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована вона, її неповнолітній син [PERSON] та ще один син [PERSON] . Відповідач [PERSON] досить тривалий час не проживає у її будинку, а січня 2020 року позивач зовсім втратила з ним зв`язок. Відповідач не брав участі у сплаті комунальних послуг та не бере на даний час, його речі у будинку відсутні. Тривалий час він проживав у інших місцях, ніколи не допомагав матеріально ні будь яким іншим чином. Позивач вказує, що зараз має тяжкий матеріальний стан та через те, що відповідач зареєстрований у будинку несе додаткові витрати на комунальні послуги та не може отримати житлову субсидію. Враховуючи вищенаведене, просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 16.10.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався на адресу місця реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду без вручення із зазначення причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем у підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності 2/3 частини будинку [ADDRESS] : 1/3 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2009 року, відповідно до якого [PERSON] успадкувала 1/3 частину вказаного будинку (вказане свідоцтво зареєстроване у реєстрі за № 661724 від 25.06.2009 року) та 1/3 частина будинку відповідно до договору купівлі-продажу від 25.05.2012 року (який зареєстровано у державному реєстрі правочинів 25.05.2012 року № запису 5021731). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.08.2009 року, серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25.09.2009 року, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 02-23/3095 від 30.09.2020 року, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] син, [PERSON] [INFO] син. Згідно акту від 29.09.2020 року, складеного за участю жителів [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та депутата сільської ради [PERSON] , у помешканні [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , син власниці будинку, але фактично не проживає. Матері не відоме місце його перебування та роботи. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.с, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;\~висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.\~80-81\~ЦПК України,\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання\~про достатність\~доказів для\~встановлення обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~суд вирішує\~відповідно до\~свого внутрішнього\~переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач не є одноосібною власницею вказаного будинку, її частка у праві власності на будинок не виділена в натурі, у зв`язку із цим суду не надано відомостей у якій саме частині будинку зареєстрований відповідач, інший співвласник з позовом до суду про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням не звертався, думку свою щодо даних обставин суду не висловлював. Крім того, з акту обстеження житлових умов проживання не вбачається протягом якого саме часу відповідач не проживає у будинку, інших доказів, які б вказували на термін його фактичної відсутності за місцем реєстрації позивачем суду не надано, тому суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають. На підставі ст. ст.\~317,\~386,\~391,\~405\~ЦК України,\~ст.72\~ЖК України,\~

Outcome: dismissed