overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком по [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її внучка [PERSON] зареєструвала місце проживання в її будинку по [ADDRESS], який вона придбала 14.05.1971 року. Але фактично в будинку не проживала, так як займалась бізнесом та більше знаходилась разом зі своїм чоловіком в Росії. 23.08.2011 року [PERSON] отримала дозвіл на тимчасове проживання, а 04.06.2013 року отримала громадянство Російської Федерації та паспорт громадянина РФ і в цей же день зареєструвала своє місце проживання по [ADDRESS]. Після реєстрації свого місця проживання в РФ листки вибуття були направлені до Звенигородського районного сектору УДМС України в Черкаській області для зняття її з обліку, однак начальник РСУДМС пояснив, що без особистої згоди [PERSON] чи без рішення суду зняти її з реєстрації неможливо. Крім цього, позивач не може отримати субсидію, оскільки в її будинку прописана молода особа, що змусило звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надіслала до суду телеграму, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Позов визнає повністю. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку по [ADDRESS] та зареєстрована за цією адресою з 18.12.1980 року ( а.с. 4, 11-13). Як вбачається з копії будинкової книги та копії паспорта відповідача [PERSON] вона також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.06.2005 року (а.с. 6, 11-13). 23.08.2011 року [PERSON] отримала дозвіл на тимчасове проживання на території РФ (а.с.7) 04.06.2013 року [PERSON] отримала громадянство Російської Федерації та паспорт громадянина РФ і в цей же день зареєструвала своє місце проживання по [ADDRESS] (а.с.8-10) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка була членом сімї позивача, зареєстрована за адресою [ADDRESS] та не проживає в будинку позивача без поважних причин більше одного року і тому втратила право на користування цим житлом. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку не знімається, однак не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину після [PERSON] згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.04.2006 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Померлий заповіту не залишив. Єдиними спадкоємцями першої черги по закону є позивач та діти померлого [PERSON] та [PERSON], які не звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а у вказаних квартирах з померлим на момент його смерті не мешкали. Позивач на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним у вказаних квартирах та фактично прийняла спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Наразі позивач не може оформити на себе право власності на вказані квартири через відсутність правовстановлюючих документів на них, що змушує його звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою вимоги підтримав, просив задовольнити та слухати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви, в якій просили слухати справу за своєї відсутності, не заперечували проти задоволення вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.04.2006 року помер чоловік позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Померлий заповіту не залишив. Єдиними спадкоємцями першої черги по закону є позивач та діти померлого [PERSON] та [PERSON], які не звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а у вказаних квартирах з померлим на момент його смерті не мешкали. Позивач на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним у вказаних квартирах та фактично прийняла спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Суд знаходить, що померлий заповіту не залишив, а тому спадкування майна здійснюється за законом. Суд знаходить, що єдиним спадкоємцем спірного майна є позивач, а тому вважає вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування обґрунтованими та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням квартирою №6а, розташованою у будинку №2а по вул.Белгородській м.Сарни Сарненського району Рівненської області. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю. Із пояснень позивача [PERSON] встановлено, що вона є наймачем вказаної у позові квартири, в якій також є зареєстрованим [PERSON], який ще до розлучення сторін по справі добровільно виїхав із вказаного житла, протягом останнього року у м.Сарни не проживає. Враховуючи наведене, позивачі просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із позовної заяви, копії паспорту позивача, повідомлення Сарненського СГІРФО № 67/2679 від 25 лютого 2010 року та довідки Сарненської міської ради №02/19-435 від 12 грудня 2007 року, встановлено, що позивач проживає [INFO]/19-20 м.Сарни Рівненської області (що на даний момент є квартирою № 6а будинку № 2а), де і зареєстрована. Надана позивачем копія договору найму № 3737 від 1 грудня 2010 року доводить, що остання є наймачем житла, розташованого у приміщенні гуртожитку по вул.Белгородській, 2а/6а м.Сарни Рівненської області, яке рішеннями Сарненської міської ради № 295 від 19 травня 2004 року та № 340 від 17 серпня 2011 року було передано під переобладнання під житловий будинок із приведенням нумерації житлових приміщень у відповідність до технічного паспорту. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Довідка про склад сімї позивача № 1800, видана 1 лютого 2017 року КП «Житлосервіс» та повідомлення Сарненського РВ УДМС України в Рівненській області від 11 лютого 2017 року доводять, що [PERSON] на даний час є зареєстрованим [INFO]. Однак, відповідно до акту КП «Житлосервіс» від 1 лютого 2017 року в ході проведеного обстеження житла позивача в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено факт не проживання [PERSON] [INFO]. Вказані обставини підтвердила в суді також свідок [PERSON], яка пояснила, що відповідач залишив житло позивача більше року тому, з того часу по місцю реєстрації не зявлявся. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт відсутності відповідача у житлі позивача потягом тривалого часу орієнтовно біля року, а також з огляду на те, що відповідач не належить до членів сімї наймачів цього житла, оскільки шлюб між сторонами по справі розірвано рішенням суду від 24 травня 2016 року, а доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 71 ЖК, 16 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] відповідача - [PERSON] В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону - через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із позовної заяви встановлено, що відповідач був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS], оскільки перебував у шлюбі із позивачем, який на даний час розірвано рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані позивачем копії договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 12 червня 2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно свідчать про те, що позивач - [PERSON] є власником вказаного вище будинковолодіння. Із довідки № 4069 від 11 листопада 2013 року, виданої Степанською селищною радою Сарненського району встановлено, що у будинку [ADDRESS] зареєстрований, окрім інших, відповідач - [PERSON] Шлюб між сторонами по справі розірвано 13 вересня 2012 року, що вбачається із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від вказаного числа та із копії паспорту [PERSON], а тому на даний час відповідач не відноситься до членів сім`ї власника будинку [ADDRESS]. Крім цього, надана позивачем копія акту від 22 травня 2013 року комісії Степанської селищної ради, доводить факт не проживання відповідача у належному [PERSON] будинковолодінні протягом року. Оскільки в ході судового слідства доведено факт не проживання [PERSON] по [ADDRESS] більше року, крім цього, на даний час останній не є членом сім`ї позивача, доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням будинком № 16 по вул.Зеленій с.Зносичі Сарненського району Рівненської області відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, пояснила, що із відповідачем, [PERSON] перебувала у шлюбі, який було розірвано рішенням суду. Через те, що відповідач не є на даний час членом сімї позивача, з 2 вересня 2013 року вибув на постійне місце проживання у [INFO], просить визнати останнього таким, що втратив право користування житлом : будинком № 16 по вул.Зеленій с.Зносичі Сарненського району Рівненської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного. Із позовної заяви встановлено, що відповідач був зареєстрований та проживав у [INFO], оскільки перебував у шлюбі із позивачем, який на даний час розірвано рішенням суду, що підтверджується відміткою про розірвання шлюбу, наявною у паспорті позивача. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані позивачем копії договору купівлі-продажу житлового будинку № 16 по вул.Зеленій с.Зносичі Сарненського району Рівненської області від 2 серпня 2007 року та витягу з Державного реєстру правочинів від 2 серпня 2007 року - свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником вказаного вище будинковолодіння. Із довідки № 1579 від 17 серпня 2015 року, виданої Зносицькою сільською радою Сарненського району встановлено, що у будинку № 16 по вул.Зеленій с.Зносичі Сарненського району Рівненської області зареєстрований, окрім інших, відповідач [PERSON] Шлюб між сторонами по справі розірвано 2 жовтня 2014 року, що вбачається із копії паспорту позивача, а тому на даний час відповідач не відноситься до членів сім`ї власника будинку № 16. Крім цього, наданий [PERSON] акт № 64 від 17 серпня 2015 року комісії Зносицької сільської ради, доводить факт не проживання відповідача у належному позивачу будинковолодінні з вересня 2013 року. Оскільки в ході судового слідства доведено факт не проживання [PERSON] [INFO] більше року, крім цього, на даний час останній не є членом сім`ї позивача, доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Рівненської області відповідача - [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали повністю. Із позовної заяви встановлено, що позивач є наймачем вказаної у позові квартира до якої був зареєстрований відповідач, який у вказаному житлі проживав протягом нетривалого часу. Враховуючи наведене, а також ті обставини, що [PERSON] не є членом сім'ї наймача житла, не є власником вказаної квартири, добровільно залишив вказане помешкання у 2000 році - позивач просить визнати його таким, що втратив право користування цим житлом. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, зазначав, що потребує правової допомоги, після чого в наступні судові засідання не з'явився, а тому суд, відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії технічного паспорту від 21 травня 2003 року, наданого позивачем - квартира [ADDRESS] Із позовної заяви та поквартирної картки, долученої до позовної заяви позивачем, встановлено, що у квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] (з 1990 року) та [PERSON] (з 2000 року). Наймачем вказаного житла зазначено [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На даний момент вказаним вище житлом користується саме [PERSON], що встановлено із наданих позивачем копій договорів про надання послуг з газопостачання № 19394 від 22 серпня 2012 року та про користування електричною енергією № 256472297 від 20 квітня 2017 року. Вказані обставини встановлені судом із наданої суду копії комісійного акту встановлення проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] від 20 березня 2017 року, згідно із яким останній не проживає у зазначеному житлі з 29 травня 1998 року. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт відсутності відповідача у квартирі № 14 потягом тривалого часу, а доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 71 ЖК, 16 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням квартирою №18, розташованій у будинку № 7 по вул.Чехова смт.Клесів Сарненського району Рівненської області відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, пояснила, що шлюб, укладений із відповідачем на даний час розірвано. [PERSON] орієнтовно шість років тому вибув на інше постійне місце проживання, через що просить визнати останнього таким, що втратив право користування житлом : квартирою №18, по вул.Чехова,7 смт.Клесів Сарненського району Рівненської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із позовної заяви та копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO], встановлено, що відповідач був зареєстрований та проживав у вказаній вище квартирі, оскільки перебував у шлюбі із позивачем, який на даний час розірвано рішенням суду, що підтверджується копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 2 грудня 2013 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані позивачем копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 січня 2010 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 9 березня 2010 року свідчать про те, що позивач [PERSON] та її син є власниками вказаного вище житла. Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 січня 2010 року відповідачем не оспорювалось, а тому є таким, що набрало законної сили. Копії актів комісійного обстеження житла позивача від 15 лютого 2014 року та від 14 грудня 2015 року підтверджують факт непроживання [PERSON] у належній позивачу на праві спільної часткової власності квартирі понад один рік. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у квартирі № 18 потягом тривалого часу, а також з огляду на те, що з моменту розірвання шлюбу відповідач не належить до членів сімї позивача, а доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням квартирою №60, розташованою у будинку №4 по вул.Пушкіна в м.Сарни Рівненської області, відповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, в подальшому подала письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Надані позивачем копії договору купівлі-продажу від 8 жовтня 2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 8 жовтня 2016 року, а також копії договору дарування від 10 жовтня 2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2016 року свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником квартири №60, розташованої у будинку №4 по вул.Пушкіна м.Сарни Рівненської області. Із позовної заяви та довідки № 8933 від 6 вересня 2017 року, виданої КП «Житлосервіс», встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим у [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із наданої суду позивачем [PERSON] копії довідки №120 від 6 вересня 2017 року, виданої ТОВ «Чернігівторг» встановлено, що відповідач з 1 серпня 2016 року працює на у Чернігові на посаді продавця непродовольчих товарів вказаного ТОВ. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Крім цього, доказів того, що [PERSON] відноситься до членів сімї [PERSON] судом не здобуто. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі сторонньої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у квартирі [ADDRESS], ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] укладеного між позивачем та відповідачами 06.03.2001 року в Артемівській філії Донецької товарної біржі, згідно біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 071-Н від 06.03.2001 року дійсною, чим підтвердити за позивачем право власності на зазначену квартиру. До судового засідання від представника позивачки [PERSON], який діє за довіреністю, надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день слухання повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав. Крім того надав копію свідоцта про смерть [PERSON], яка померла 23.02.2014 року. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доками по справі. З урахуванням думки сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, і підтверджено матеріалами справи, що згідно біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 071-Н від 06.03.2001 року Артемівської філії Донецької товарної біржі [PERSON], який діяв також і від імені неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON] продали квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 5) Згідно ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу квартири яка розташована за адресою [ADDRESS] укладеного між позивачем та відповідачами 06.03.2001 року в Артемівській філії Донецької товарної біржі, згідно біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 071-Н від 06.03.2001 року дійсною ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Outcome: approved