Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Просто страхування», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовано посиланням на те, що 04.11.2015 року в м. Києві по вул. Набережно-Рибальська відбулось ДТП, в наслідок якого було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою суду від 27.11.2015 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Просто страхування» на підставі відповідного полісу. Відповідачем ПАТ «Просто страхування» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 44510 грн. 91 коп. Проте, виплачена сума, на думку позивача, є неповним відшкодуванням, адже згідно звіту про оцінку майна, на підставі якого здійснювалась відповідна виплата, загальний розмір матеріального збитку становить 66296,55 грн., з яких вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 53413,09 грн., втрата товарної вартості 12883,46 грн. Відтак, на думку позивача, страхова компанія мала виплатити щонайменше 50000 грн. в якості страхового відшкодування позивачеві. Відповідно ж до звіту, складеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП склав 87628,71 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути на користь позивача з ПАТ «Просто страхування» недоплачену суму страхового відшкодування, з урахуванням обмеження в 50000 грн., в розмірі 5489,09 грн., а з [PERSON] стягнути решту суми матеріального збитку у розмірі 37628,71 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявились. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ПАТ «Просто страхування» в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду подав відзив, в якому проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. [PERSON] також не використав свого права на участь у судовому засіданні. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 04.11.2015 року о 18 год. 50 хв. сталось ДТП в м. Києві по вул. Набережно-Рибальська відбулось ДТП, за участю автомобілів [NUMBER] та Опель д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] 04.11.2015 року страхову компанію було повідомлено про настання вищевказаного ДТП. (а.с. 119) Власником пошкодженого автомобіля [NUMBER] є [PERSON], відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 124) Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП. (а.с. 5) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «Просто-страхування», що підтверджено відповідним полісом № АІ 9075645. (а.с. 6) 21.12.2015 року [PERSON] звернулась до АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 50) Згідно Акта № 3177 товарознавчого дослідження від 17.11.2015 року, складеного ФОП «[PERSON]», вартість матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], внаслідок ДТП становить 66296,55 грн., з яких вартість відновлювального ремонту складає 53413,09 грн. (а.с. 18) 05.01.2016 року було складено Страховий акт № 110755, відповідно до якого, страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування у розмірі 44510,91 грн. (а.с. 51) Відповідно до Звіту № 143-2016, складеного ТОВ «Незалежна екпертно-асистуюча компанія» від 04.03.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], внаслідок вищевказаного ДТП становить 87628 грн. 71 коп. (а.с. 8) АТ «Просто-страхування» було виплачено на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 44510,91 грн., що підтверджено відповідною Заявою на видачу готівки № 16872 від 22.01.2016 року (а.с. 20). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Проте, як зазначає позивач і як не спростовано відповідачем, узгодження із позивачем суми страхового відшкодування з боку страхової компанії не відбулось. Відповідно до ст. 36 вказаного Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Доказів повідомлення позивача про прийняте рішення страховиком до суду так і не було надано. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6- 927цс16 потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Проте, згідно страхового акта відповідачем ПАТ «Просто страхування» визначено розмір страхового відшкодування у межах 44510,91 грн. Суд не вбачає жодних правових підстав для визначення такого розміру страхового відшкодування, адже він жодним чином не ґрунтується на жодному звіті про оцінку майна, чи то здійсненого ФОП «[PERSON]», чи ТОВ «Незалежна екпертно-асистуюча компанія». Таким чином, суд вбачає достатньо підстав для визначення суми матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача в межах суми 87628,71 грн., відповідно до Звіту № 143-2016, складеного ТОВ «Незалежна екпертно-асистуюча компанія» від 04.03.2016 року Зважаючи на те, що страхова суми за Полісом № АІ 9075645 не може перевищувати 50000 грн., суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову в частині стягнення різниці страхового відшкодування з ПАТ «Просто-страхування» у розмірі 5489,09 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між матеріальним збитком завданим майну позивача та страховим відшкодуванням, яке має бути виплачено у розмірі 50000 грн. страховою компанією, становить 37628,71 грн., ця сума підлягає стягненню з винної особи у скоєнні ДТП, тобто з [PERSON]

Outcome: approved