Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона 18 вересня 2017 року набула право власності на будинковолодіння № 32 по вул. Наливайка Северина в м. Смілі. В цьому будинку зареєстрований, але з 1978 року не живе [PERSON] Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації у належному позивачу будинку, вважає, що його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилась, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов задоволити та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 вересня 2017 року за [PERSON] 14 вересня 2017 було зареєстровано право власності на будинок № 32 по вул. Наливайка Северина (Боженка) в м. Смілі Черкаської області. У відповідності з будинковою книгою, актом від 22 вересня 2018 року та довідкою квартального комітету № 14 від цієї ж дати в цьому будинку зареєстрований, але з 1978 року не проживає [PERSON], його особисті речі відсутні. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право користування будинком виникло у відповідача на підставі дозволу попереднього власника. У відповідності до ст. 319, 328, 346 ЦК України після зміни власника будинку законні підстави для користування нею у [PERSON] відсутні. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Враховуючи, що позивач як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору, у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved