Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 31.08.2012 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 960. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що в жовтні 2012 року відповідач покинув її та не підтримує жодного звязку із нею та не проявляє жодного інтересу. Вказує, що шлюб існує формально. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також стягувати аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31.08.2012 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 960, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №081083 (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \~і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з пояснень позивача, досліджених письмових доказів, суд встановив, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд вважає за правильне та доцільне шлюб між ними розірвати. Крім цього, з свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 176872 від 20.06.2013 року вбачається, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, відсутність інших утриманців та стан здоровя дитини. Зважаючи, що відповідач свій обовязок по утриманню дитини належним чином не виконує, неповнолітня дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі по 600 грн. щомісячно. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності і зважаючи на визначений законодавством мінімальних прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину у визначеному судом розмірі і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому, дослідивши в сукупності представлені докази, суд вважає, що підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання, а саме: в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років, оскільки вона не працює, потребує такої допомоги і відповідач може її надати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. по задоволеній вимозі по стягненню аліментів.

Outcome: partial