Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], 21 лютого 2014 року шлюб розірвано рішення Лисичанського міського суду. Від шлюб мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться у неї на утриманні, відповідач допомоги на утримання дочки не надає, також не приймає участі в її вихованні. Взагалі відповідач не цікавиться дитиною. Дитина за своїм віком потребує постійного батьківського піклування. Для цього потрібні кошти та підвищена увага до потреби дитини. Батько не відвідує дочку, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться життям, здоров'ям, не надає будь - якої матеріальної допомоги, не спілкується з нею та навіть не вказує на бажання щодо такого спілкування. До вересня 2014 року відповідач добровільно сплачував аліменти, але після вказаної дати аліменти не сплачував взагалі. Відповідач своїх батьківських обов'язків відносно дочки не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє до неї що найменшої батьківської турботи та піклування, хоча має таку можливість, що свідчить про його небажання займатись вихованням дочки. Після проведення АТО влітку 2014 року позивач вивезла дитину до м. Санкт - Петербуг, де вона на теперішній час працює та мешкає разом з дочкою. Вона має свою кімнату у гуртожитку, має постійну роботу. Відповідачу відомо їх місцезнаходження, але він не виявляє бажання спілкуватись з дочкою. В зв'язку з вищенаведеним вона звернулась з даною позовною заявою до суду, у якій просила: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Прокурор Литвинюк О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] таким, що не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, зокрема, він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 08 жовтня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, [INFO] народилась [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 56. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21 лютого 2014 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 24 червня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, актовий запис № 24 було розірвано. Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 24.06.2015 року, виданої [PERSON], про те, що вона за адресою: [ADDRESS], проживає без реєстрації разом з донькою [PERSON] з 2010 року по теперішній час. Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 24.06.2015 року, виданої [PERSON], про те, що вона за адресою: [ADDRESS], проживає разом з донькою [PERSON], яка знаходиться у неї на утриманні, вихованням дитини займається одна. Згідно з довідкою № 572 від 25.06.2015 року, виданої КП «Паспортна служба», про те, що [ADDRESS] у м. Новодружеськ зареєстровані [PERSON], [PERSON], яка перебуває на утриманні матері. Згідно з довідкою № б/н від 19.06.2015 року, [PERSON], [INFO] відвідує бюджетний дошкільний освітній заклад дитячий садочок № 29 комбінованого типу Виборгського району Санкт - Перербурга з 08.10.2014 року. Згідно з довідкою № 1053-ОК від 18.06.2015 року, [PERSON], [INFO], дійсно працює в федеральному державному автономному освітньому закладі вищої освіти «Санкт - Петербурзьський політехнічний університет Петра Великого» з 13.10.2014 року по теперішній час. Згідно з трудовим договором за наказом № 4197 від 14.10.2014 року, Федеральний державний автономний освітній заклад вищої освіти «Санкт - Петербурзьський політехнічний університет» уклав трудовий договір з [PERSON], про наступне: роботодавець зобов'язується надати робітнику роботу по трудовій функції кастелянши в комплексі гуртожитків «на Лісному проспекті». Згідно з додатковою угодою до трудового договору від 23.03.2015 року, Федеральний державний автономний освітній заклад вищої освіти «Санкт - Петербурзьський політехнічний університет» та [PERSON] уклали додаткову угоду про те , що робітнику поручається виконання обов'язків тимчасово відсутнього робітника [PERSON] за виконання трудової функції робітнику встановлюється доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутнього робітника [PERSON] з розрахунку 6300 руб. На період з 16.03.2015 року до виходу на роботу [PERSON] Згідно з договором найму житлового приміщення в гуртожитку № 9-Сг від 09.10.2014 року, Федеральний державний автономний освітній заклад вищої освіти «Санкт - Петербурзьський політехнічний університет» передає [PERSON] за плату в тимчасове користування та володіння ізольоване житлове приміщення, в гуртожитку [ADDRESS], для тимчасового проживання на період дії договору 9 -СГ від 09.10.2014 року та забезпечує надання плати за комунальні послуги: гаряче та холодне водопостачання, каналізація, опалення, електропостачання, газозабезпечення, а наймач зобов'язується використовувати житлове приміщення по призначенню та своєчасно вносить плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги. Сумісно з наймачем в житлове приміщення вселяються наступні члени сім'ї: [PERSON]- донька. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 2375/01-16 від 20.08.2015 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 58 від 24 червня 2015 року про сплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved