Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якому зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS], котра належить їй на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Титан-інвест» 18.12.1995 р. До 2010 р. у квартирі мешкав її колишній чоловік -[PERSON] Після 2010 р. він виїхав у невідомому напрямку та більше у квартирі не з'являвся. З 31.05.2010 р. шлюб між нею і відповідачем розірвано в судовому порядку. Речей відповідача у квартирі немає. Квартира була придбана у шлюбі з відповідачем, проте після розірвання шлюбу відповідач вимог про поділ спільного майна не заявив, позовна давність за такими вимогам сплила, відповідач залишається зареєстрованим у квартирі як колишній член сім'ї власника житла, тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, але судова повістка повернулася з позначкою «Адресат не проживає». Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що мешкають у тому самому під'їзді, що й позивачка. Зі сторонами знайомі, регулярно, приблизно раз на місяць, відвідують квартиру №42 як приятельки позивачки. До 2010 р. відповідач з'являвся у квартирі №42, після розлучення з позивачкою у квітні 2010 р. його більше не бачили. Зі слів позивачки їм відомо , що [PERSON] створив нову сім'ю і живе з нею, з позивачкою і дітьми не спілкується, допомоги не надає, плату за квартиру і комунальні послуги не вносить. Місце його поточного перебування невідоме. Одягу чи інших особистих речей [PERSON] у квартирі немає. Спроб вселення у квартиру з 2010 р. відповідач не робив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з установленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Титан-інвест» 18.12.1995 р., реєстраційний номер: Н-737. Право власності зареєстроване Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 20.12.1995 р., про що в реєстрову книгу №274 внесено запис під реєстровим №38148, про що свідчить реєстраційний напис на документі про право особистої власності. Згідно з довідкою №890, виданою Центром обслуговування абонентів №8 Єдиної абонентської служби Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» 15.04.2014 р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: позивачка [PERSON], [PERSON] (син позивачки), [PERSON] - відповідач, [PERSON] (дочка позивачки), [PERSON] (онука позивачки). На підставі рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2010 р. у справі №2-3159/2010р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 31.05.2010 р. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до акта №42 про фактичне проживання громадян, які мекають у житлових приміщеннях, що є об'єктами приватної власності, складеним 29.04.2014 р. комісією у складі з працівників МКП «Основаніє», за адресою: [ADDRESS], мешкають зареєстровані особи, окрім відповідача [PERSON] Зі слів сусідів, [PERSON], [INFO], з 2003 по 2009 р. інколи приходив до дітей, а з 2010 р. по теперішній час за вказаною адресою постійно не мешкає. У жилому приміщенні зимових та літніх речей [PERSON] не встановлено. У квартирі замки не мінялись. Зазначені в акті відомості підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з зібраних у справі доказів суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] утратив право на користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved