Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 17.06.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року шлюбні відносини між сторонами у справі припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам [PERSON] .Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно та відновленню не підлягає, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюбу, укладений 17.06.2011 року з [PERSON] . Крім того, з огляду на те, що неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття, а в разі продовження нею навчання після досягнення повноліття - до досягнення двадцяти трьох років. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про визнання позовних вимог. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №371 (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час стосунки між сторонами припинені, відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру та вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами та не спростовані відповідачем. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили спільне ведення господарства, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Розглянувши позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи слідує, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.01.2011 року серії [NUMBER] , актовий запис №55 (а.с. 12). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та фактично проживає з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 02.07.2020 року №№04-28/3-8199, 04-28/3-8200 (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року складає 2 318 гривень. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було. Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 2 000 грн., а також те, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2020 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При цьому, розглянувши позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини в разі продовження нею навчання після досягнення повноліття - до досягнення двадцяти трьох років, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, станом на час розгляду цієї справи, донька сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , не досягла повноліття та не продовжує навчання після досягнення повноліття, що є обов`язковою умовою для стягнення аліментів відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені вимоги [PERSON] є передчасними. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, судом враховано, що позивач не позбавлений права повторно звернутись до суду з зазначеними вимогами після настання обставин, зазначених в ч. 1 ст. 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір судом покладається на відповідача.

Outcome: partial