Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, вказавши, що є власницею будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 26.08.2003 року. Згідно домової книги в будинку зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON], однак останній в даному будинку з 02.04.2013 р. по теперішній час проживає, добровільно зніматись з реєстраційного обліку не бажає. Таким чином, оскільки знаходження [PERSON] на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], обмежує права власника будинку та призводить до додаткових нарахувань за комунальні послуги, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщення. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, крім того, про дату та час розгляду справи відповідачі були повідомлені через оголошення у газеті «НАША ГАЗЕТА» № 17 (3873) від 04.02.2014р., заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за № 2561 від 26.08.2003 року є власницею будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно з домовою книгою в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використання помешкання для власного проживання, членів сім'ї та інших осіб. Згідно до довідки квартального комітету Кам'янобрідського району м. Луганська [PERSON] мешкає сама за адресою: [ADDRESS], її син [PERSON] не проживає з 20 квітня 2013 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особо понад встановлені строки. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] не проживає у будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], з 20.04.2013 року, тому суд вважає за необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком.

Outcome: approved