Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 24.07.1999 між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом із нею, відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що кошти на утримання сина відповідач надає не регулярно і не в достатній кількості. Представник відповідача, [PERSON], проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що [PERSON] виконує свій обов'язок по утриманню сина, надає йому матеріальну допомогу в тому числі на навчання, придбання одягу та приймає участь в його житті, вихованні та розвитку. На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, не зареєстрований фізичною особою - підприємцем, має мінливий та нерегулярний дохід. Також, він має заборгованість за кредитним договором, що свідчить про його скрутне матеріальне становище. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Піщанською сільською Радою Кременчуцького району Полтавської області 02 грудня 1999 року, актовий запис №46. Сторони проживають окремо, їх син проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою №6664 ТОВ «Житлорембудсервіс». Відповідно до ст.180, 181 Сімейного кодексу України(далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами домовленості щодо утримання сина не досягнуто, у зв'язку із чим [PERSON] виявила бажання щодо отримання аліментів на утримання сина за рішенням суду. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача посилається на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, отримує мінливий і нерегулярний дохід, а також на те, що відповідач добровільно сплачує кошти на утримання сина. Однак, суд відзначає, що доказів, які б підтверджували наявність у відповідача мінливого і нерегулярного доходу відповідачем надано не було. Також, на думку суду існування заборгованості за кредитним договором не може достеменно свідчити про незадовільний матеріальний стан [PERSON]. Крім того, позивачем не заперечувалась та обставина, що відповідач надає кошти на утримання сина, однак позивач вважає їх розмір недостатнім. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом було прийнято до уваги те, що відповідач є працездатним за віком, а також те, що [PERSON] не надав суду доказів, які б свідчили про те, що останній має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, незадовільний стан здоров'я. Також судом було прийнято до уваги наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2017 і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць

Outcome: approved