Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 18.11.2016 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Вони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що діти проживають разом з нею. Зазначає, що подружнє життя у неї з чоловіком не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки, в зв'язку з чим у них часто виникають сварки, які негативно впливають на дітей, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з грудня 2017 року. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому просить суд розірвати даний шлюб. В підготовче засідання сторони по справі не з'явились. Позивач [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позов визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] 18 листопада 2016 року зареєстрували шлюб в Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2826, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2016 року (а.с. 4). Сторони по справі мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження (а.с. 9, 10). Діти проживають разом з позивачем, що не заперечується відповідачем по справі. Згідно позовної заяви, позивач дійшла висновку про неможливість збереження шлюбу через відсутність взаєморозуміння між нею та чоловіком, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків протягом тривалого часу. На примирення сторони по справі не погоджуються. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно вливати на виховання та розвиток їхніх малолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам ст. 113 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved