Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачем у позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 17 червня 2019 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у Блажівській сільській раді. Під час шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , 2017 року народження. Відповідач залишив сім`ю, проживає окремо, а дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні.На момент звернення до суду із даним позовом позивач не працює через труднощі знайти роботу. Батько дитини утриманням дитини не займається, хоча має таку можливість, оскільки отримує дохід від тимчасових заробітків. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, розмір яких визначено останньою - 1/4 частини від його доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідач після розлучення у доровільному порядку участі у житті дитини не приймає, кошти на її утримання самостійно не надає, у зв`язку з чим вона змушена у нього просити кошти на придбання продуктів харчування, одягу для дитини. Вважає, що відповідач взмозі виплачувати їй аліменти регулярно, так як він працює на будівництві у м. Києві, де , на її думку отримує непогані заробітки. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій визнає позов та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача, адвокат Кошка О.П. пояснила суду, що відповідач не відмовляється від утримання дитини, має бажання займатися її вихованням та розвитком та погоджується сплачувати аліменти, однак просить врахувати, що він не має офіційного місця роботи, має нерегулярний мінливий дохід, а тому має можливість платити щомісячно на утримання дитини 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд,з`ясувавши доводи сторін та дослідивши надані докази, дійшов висновку щодо обгрунтованості правомірності вимог позивача, які повністю доводяться доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини між сторонами у справі виникли з приводу участі батьків неповнолітньої дитини в її утриманні та регулюються нормами СК України. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2019 року у Блажівській сільській раді. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , які сторонами у справі. Із позовної заяви встановлено, що неповнолітня дитина проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказані обставини доводяться довідкою №1756 від 28.05.2021 року, виданою Рокитнівською селищною радою, відповідно до якої позивач проживає по [ADDRESS] і в складі її сім`ї, серед інших, перебуває неповнолітня донька - [PERSON] , 2017 року. Факт регулярного утримання дитини самостійно позивачкою стороною відповідача не заперечувався. Обов`язок по утримання неповнолітньої дитини, згідно вимог чинного законодавства України покладено на обох батьків спільно. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем заявлено вимогу, яка не суперечить положенням закону щодо обов`язку щомісячного утримання дитини тим із батьків, який проживає окремо від неї. Разом з тим, зі сторони відповідача не надано доказів на спростування заявлених позивачем вимог. Судом не встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З врахуванням визначених ч.1 ст.182 СК України обставин, суд вважає за можливе, що аліменти, які підлягають до стягнення з відповідача можуть бути визначені у частці від заробітку останнього, в розмірі, вказаному у позові, оскільки саме про такий порядок просить у позовній заяві позивач та про який передбачено у ст.183 СК України. При цьому суд, враховує, що у відповідності до вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 1/4 частину заробітку відповідача. В судовому засіданні судом не встановлено обставин, за яких відповідач не був би в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі, через що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved