Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, додаткових витрат на дитину, та аліментів на утримання дружини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.11.2011 р. по 04.04.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина: син - [PERSON], [INFO], який в даний час в даний час постійно хворіє і потребує постійного медичного догляду, спеціального харчування й перебуває на повному утриманні матері. Вказує також, що у зв?язку із перебуванням у декретній відпустці, вона також перебуває у скрутному матеріальному становищі, проте, колишній чоловік відмовляється добровільно надавати їй таку допомогу. З врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 1500 грн. щомісячно, аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, просить суд, стягнути з відповідача половину фактично понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, що пов'язані із лікуванням, а саме 200 грн. за придбання ліків та оплату медичних процедур. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали із підстав в ній зазначених. Просили суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, зазначених в письмових запереченнях проти позову. Суду пояснив, що його довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, вказав, що [PERSON] частково визнає позовні вимог в частині стягнення з нього фактично понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини на придбання ліків згідно поданих позивачем чеків. В решті вимог просив суду відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2011 року по 04.04.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3, 20). Від спільного подружнього життя у сторін народилася одна дитина: син - [PERSON], [INFO] (а.с.45 зворот). Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як пояснив суду представник відповідача, його довіритель на даний час офіційно не працює і середньомісячний його дохід складає 1300 грн. в місяць. Позивачем не надано суду будь-яких належних доказів офіційного працевлаштування відповідача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час в повній мірі не приймає постійної участі в утриманні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дочці, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері. Вказана обставина підтверджується показаннями допитаних в судовому засідання свідків [PERSON], [PERSON], які вказали, що постійно відвідують позивача, однак, жодного разу не бачили фактів будь-якої матеріальної допомоги з боку відповідача на користь дитини чи [PERSON] Сам факт купівлі відповідачем подарунка на день народження, коляски, переказів грошових коштів на суму 400 грн. (а.с. 24-28, 46), на думку суду, не свідчить про постійне виконання відповідачем свого обов?язку щодо утримання дитини. Крім того, в ході розгляду справи представник відповідача [PERSON] частково визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і відповідач в добровільному порядку переказав кошти на суму 500 грн. (а.с.47). Отже, в даному випадку аліменти на утримання дитини слід стягувати у твердій грошовій сумі від доходів відповідача, так як останній отримує нерегулярні доходи. Згідно ст..21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з січня 2014 року становить 1032 гривні. Враховуючи зазначені обставини, матеріальний стан як відповідача, так і позивача (а.с.33), а також те, що обов?язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 550 грн. від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково. При цьому суд критично ставиться і не бере до уваги показання свідка [PERSON] про наявність у відповідача доходів в сумі 1000 доларів США в місяць, оскільки, як вказала даний свідок, відповідач казав їй про розмір своїх доходів в серпні 2013 року, а не станом на 2014 рік. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 своє постанови N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] з народження хворіє з приводу затримки мовленевого розвитку, у зв?язку з чим потребує постійного медичного догляду та лікування. Вказана обставина повністю підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, висновком лікаря-спеціаліста та призначеним лікуванням (а.с. 7). Отже, сторони у справі, як батьки неповнолітньої [PERSON] зобов?зані в рівних частинах нести додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобою та лікуванням. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично понесені витрати у зв?зку із лікуванням дитини (купівля ліків) на суму 193,66 грн. (а.с.23). при цьому суду не бере до уваги чек на суму 7.10 грн. про купівлю лікуючого чаю, оскільки, вказана позиція не вказана у лікарському призначенні (а.с.7 зворот). Представник відповідача в судовому визнав позовні вимоги позивач щодо стягнення з нього половини вказаних сум у розмірі 100 грн. та подав докази перерахування таких коштів на рахунок [PERSON], про що остання не заперечила (а.с.47). Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки, позивача та її представник не надали суду належних доказів понесення витрат у більшому розмірі. Згідно ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із змісту ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пеня, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують його прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю -позивачем у справі. Таким чином, позивач має право на отримання від відповідача аліментів до досягнення дитиною трьохрічного віку. Судом встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги, оскільки, отримані доходи позивача не забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом. (а.с. 33). Як було встановлено судом, відповідач не приймає систематичної участі в утриманні дружини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, зокрема ту обставину, що відповідач є працездатним і доказів, які б підтверджували його поганий стан здоров'я в судовому засіданні не здобуто. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини на час перебування в декретній відпустці, а саме до досягненню дитиною трьох річного віку в розмірі - 150 грн. щомісячно, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial