Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить усунути [PERSON] та [PERSON] від права спадкування після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO] року. При цьому позивач посилається на те, що [PERSON] перебувала з [PERSON] з 1999 року у фактичних шлюбних відносинах, а з 09.04.2011 року в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання з [PERSON], позивач з 2000 року і до самої його смерті здійснювала постійний догляд за [PERSON], так як він цього потребував через стан свого фізичного та психічного здоров'я (інвалідність другої групи, непрацездатний, три інфаркти різного ступеня, інсульт та цукровий діабет, психічний розлад). Відповідачі по справі, які є рідними синами [PERSON] від шлюбу з [PERSON], який розірвано у березні 1988 року, більше ніж 15 останніх років постійно мешкають у Канаді та жодного разу не приймали участі у піклування за хворим батьком, впродовж всього часу його хвороби та до самої смерті. При цьому хворий [PERSON] потребував постійного догляду, який відповідачі могли здійснювати та потребував матеріальної підтримки, яку відповідачі в змозі були надати. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в результаті чого до нотаріальної контори з заявами про її прийняття звернулися як позивач так і відповідачі, що [PERSON] вважає неприйнятним, так як відповідачі, як рідні діти померлого, ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та стан здоров'я був в безпорадному стані. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. При цьому він послався на те, що [PERSON] та [PERSON] не мали можливості надавати допомогу їх батьку [PERSON], так як мешкали за кордоном далеко від батька. Крім того, все необхідне для [PERSON] здійснювала позивач, а більше нічого [PERSON] не потребував. Також, після смерті матері [PERSON] у 2008 році, та залишила синові грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США на депозитному рахунку а ім'я [PERSON], які повинні були покрити всі матеріальні витрати на лікування останнього. Таким чином, представник відповідачів вважає вимоги позивача безпідставними. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, яке належало померлому, а саме: частина земельної ділянки площею 0,120 га, розташованої в ОСМ «Христинівський» на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області для ведення садівництва; частина квартири [ADDRESS], загальною площею 127,6 кв.м.; частина нежитлових приміщень, які розташовані в будинку [ADDRESS], площею 85,8 кв.м. З заявами про прийняття вказаної спадщини до нотаріальної контори звернулися: [PERSON] - як дружина померлого та [PERSON], [PERSON] - як рідні діти померлого. [PERSON] вважає, що [PERSON] та [PERSON] ухилилися від надання потрібної їх батьку допомоги, з огляду на його стан здоров'я, яку вони могли та повинні були надати, а тому повинні бути усунуті від права спадкування після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO] року, на підставах, які передбачені положеннями ст. 1224 ЦК України. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] вважають претензії позивача щодо їх участі в догляді за батьком, безпідставними так як вони таку допомогу з об'єктивних причин надати не могли, тим більше сам [PERSON] такої допомоги не потребував. З огляду на вимоги позивача та заперечення позивачів суд знаходить, що між сторонами виникли правовідносини, які регламентовані положеннями ст. 1224 ЦК України. Відповідно до положень ч.3 та ч.5 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] з 1999 року у фактичних шлюбних відносинах, а з 09.04.2011 року в зареєстрованому шлюбі до дня смерті останнього [INFO] року. Стан здоров'я [PERSON], починаючи з жовтня 1999 року, періодично погіршувався, що призводило до фактичного безпорадного стану останнього. Періоди загострення психічної хвороби [PERSON], які встановлені судом, припадають на жовтень 1999 року (тривалість 2,5 місяці), лютий 2000 року (тривалість один місяць), серпень 2000 року (тривалість один місяць); короткострокові розлади у липні 2001 року, листопаді 2001 року, жовтні 2002 року, квітні 2003 року, серпні 2008 року. Крім того, [PERSON] переніс у 2004 році інфаркт, в 2010 році в нього діагностовано діабет, а 26.12.2010 року та 30.11.2011 року [PERSON] переніс інсульти, наслідки яких зберігалися до самої смерті [PERSON] Особливості стану здоров'я [PERSON] та безпорадній стан останнього, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача. Зокрема, [PERSON], яка є давньою знайомою сім'ї [PERSON] і [PERSON], пояснила, [PERSON] останні 6-7 років свого життя, через психічний стан був зовсім безпораднім, як «маленька дитина» та постійно потребував підтримки. При цьому, піклування за хворим здійснювала лише [PERSON], яка не мала на це достатньо особистих коштів, а останні чотири роки перед смертю [PERSON], взагалі постійно позичала кошти на його лікування. Рідні [PERSON] ніякої допомоги йому не надавали, на що останній скаржився, так як хотів отримати лікування за кордоном. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сестрою позивача по матері, повністю підтвердила загострення психічних розладів у [PERSON] з періодичністю щонайменше два рази на рік, коли останній перебував в такому безпорадному стані, який фактично загрожував його життю. Також свідок пояснила, що [PERSON] неодноразово натякала на те, що навіть невелика психологічна підтримка синів могла б допомогти [PERSON] боротися з недугом, не кажучи вже про те, що допомога у розміщенні [PERSON] в медичній клініці в Ізраїлі, яку сини могли надати, допомогла б значно поліпшити стан [PERSON] в результаті чого той би не помер в 57 річному віці. Крім того, свідок пояснила, що [PERSON] неодноразово по зв'язку через скайп просила відповідачів, особливо [PERSON], допомогти їх батькові, розказувала про стан його здоров'я, але допомогу так і не отримала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом сім'ї [PERSON]-[PERSON], пояснив, що він сам неодноразово допомагав [PERSON] (підміняв її) доглядати за хворим [PERSON], якого ні в якому разі не можна було залишати без нагляду, особливо після перенесеного інсульту, коли хворий став фактично неадекватним. Крім того, свідок пояснив, що не раз чув натяки [PERSON] на те, що його сини зовсім про нього забули, а він потребує навіть найменшої їх участі в своєму житті, що безперечно продовжило б його життя. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що не усувався від надання допомоги батькові. Зокрема, організував для нього поїздку в Амстердам (Нідерланди) та в Торонто (Канада), так як батько хотів покурити марихуану. Іншої допомоги, на думку [PERSON], батько не потребував. Надавати більш серйозної допомоги відповідачі не могли через фізичну віддаленість від батька. Суд критично відноситься до пояснень [PERSON] як свідка, з огляду на те, що вони суперечать встановленим по справі фактичним обставинам. Так, заява [PERSON] про те, що батько не хворів, а в нього лише періодично змінювався настрій, про що останній говорив сину, суперечить наданій суду інформації відповідно до медичних рекомендацій та висновку експертизи (висновок експерта №81 від 11.02.2016 року, наданий КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» щодо стану здоров'я [PERSON].) за яким - у [PERSON] мали місце психіатричні та соматичні хронічні захворювання, які постійно прогресували без повної ремісії, в результаті чого хворий здатність самостійно працювати була втрачена в 2010 році, а сам хворий потребував сторонньої допомоги та спеціального догляду і обов'язкової підтримки родичів в періоди загострень та вираженого прогресування психіатричної патології у 1974-1975 роках, 1996-2003 роках, 2011-2013 роках, а з 28.12.2011 року до смерті [INFO] року потребував постійно. Також, суд вважає пояснення [PERSON] про неможливість синам надавати батькові допомогу такими, що не відповідають дійсності, так як [PERSON] неодноразово по бізнес-справам приїжджав до Одеси, але при цьому не відвідував батька. В свою чергу [PERSON], взагалі не цікавився станом здоров'я батька і на прохання позивача про допомогу у влаштуванні батька до клініки в Ізраілі, де сам проживав тривалий час, і куди в період з 29.12.1999 року по 04.01.2000 року приїжджали [PERSON] та [PERSON] в надії отримати медичну допомогу, не відреагував, чим фактично відмовив у допомозі хворому батьку. Допитаний в судовому засіданні свідок з боку відповідачів [PERSON] категорично не зміг підтвердити чи заперечити наявність безпорадного стану [PERSON], так як бачив померлого не частіше одного разу на рік з 1999 року та тим більше не кожен рік, а лише тоді коли [PERSON] приїздив до Одеси по справам бізнесу. Про хворобу [PERSON], він взагалі не знав та пояснив, що разом з [PERSON] та самим [PERSON] був в Торонто на весіллі [PERSON], а тоді [PERSON] не був в безпорадному стані. Суд приймає до уваги пояснення свідка, однак не вважає їх доказом того, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані, так як сама позивач підтвердила, що в період коли проходило весілля [PERSON], та куди вони з [PERSON] приїздили, останній знаходився в стані найбільш стійкої ремісії, який дозволяв [PERSON] деякий час обходитися без сторонньої допомоги. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що на протязі тривалого часу (більше 10 років) покійний [PERSON] потребував догляду, так як перебував у регулярно періодичному безпорадному стані, а з 2011 року перебував постійно у безпорадному стані та потребував постійної допомоги. Суд знаходить, що обов'язок утримувати спадкодавця в даному випадку лягав як на його фактичну з 1999 року, а з 2011 року офіційну дружину - [PERSON] так і на його рідних синів [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] займалась доглядом за хворим [PERSON], однак через брак коштів не могла самостійно організувати достатнє лікування [PERSON] взагалі, а перебування її в незареєстрованому шлюбі з хворим до 2011 року значно ускладнювало лікування його психічного здоров'я, зокрема. Крім того, судом встановлено, що хворий [PERSON] неодноразово просив своїх синів [PERSON] та [PERSON] про допомогу, яку не отримав. Суд знаходить, що посилання відповідачів на те, що на їх думку хворий не потребував іншої допомоги, аніж організація його поїздок до Амстердаму та Торонто, не підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами, так як відповідачам не раз, зокрема позивачем, було надано інформацію про дійсний стан здоров'я їх батька. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідачі самоусунулися від виконання обов'язку по утриманню свого хворого батька [PERSON], який потребував як їх психологічної підтримки, яку вони могли надати лише спілкуючись з батьком, так і участі в організації його лікування, яку вони теж в змозі були надати, як шляхом організації його лікування в клініці Ізраїлю так і шляхом надання додаткових коштів [PERSON], які та могла витратити на безпосереднє лікування [PERSON] При цьому, посилання відповідачів на те, що грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, залишені [PERSON] в 2008 році його матір'ю, повністю забезпечували витрати на його лікування, суд не вважає доказом того, що матеріально допомоги хворий не потребував. Так судом встановлено, що розпорядитися вказаними коштами між лише [PERSON] особисто, який в силу свого психічного стану, вже не міг зрозуміти, навіть в періоди ремісії, що ці кошти треба витратити на своє лікування. Таким чином, суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, робить висновок, що померлий [INFO] року [PERSON], знаходячись в безпорадному стані через тяжку хворобу, не отримав від відповідачів можливої для них та необхідної для нього допомоги через те, що [PERSON] та [PERSON], як рідні повнолітні діти померлого, ухилилися від надання цієї допомоги, чим не виконали свого обов'язку по утриманню їх рідного батька, який потребував цього утримання.

Outcome: approved