Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 20.07.2007р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №167 та стягнення аліментів у її користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У цьому ж позові просила залишити на її вихованні сина [PERSON], до повноліття. До суду 10.02.2014р. [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог, де просила вимоги щодо виховання дитини не розглядати, оскільки в теперішній час спору відносно виховання сина немає. Позов обґрунтовується тим, що 20.07.2007р. позивач уклала шлюб із відповідачем і від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] Протягом тривалого часу сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними немає взаєморозуміння. Все це призвело до того, що шлюб фактично розпався. Угоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину, оскільки [PERSON] працевлаштований на ВП «Рівненська АЕС». У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів у зазначеному в позові розмірі та обґрунтування цих вимог. З її пояснень слідує, що в подружніх відносинах втрачено почуття любові. Часто виникають сварки, через які страждає дитина. Негаразди в сім'ї почалися чотири роки тому, а протягом останнього року стан відносин погіршився. Позивач надавала можливість відповідачу довести доцільність збереження шлюбу, оскільки ще рік тому назад збиралась подати позов на розірвання шлюбу і утрималась від цього. [PERSON] категорично проти надання судом строку для примирення, оскільки це нічого вже не змінить і відносини не наладяться. Розірвання шлюбу, на думку позивача, дасть можливість сторонам розійтись фактично, вони стануть проживати окремо, оскільки в теперішній час відповідач не бажає покидати місце проживання, заявляючи, що зробить це після розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу позивач вибирає дошлюбне прізвище [PERSON]. [PERSON] зазначала, що на утримання сина відповідач надавав кошти, але в останньому місяці надав лише триста гривень, що недостатньо. Вона бажає мати регулярне утримання дитині, тому й заявила вимогу про стягнення аліментів. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав повністю. В ході своїх пояснень намагався отримати згоду позивача на примирення. [PERSON] не зміг назвати заходів, вжиття яких уможливлювало б збереження шлюбу. Крім того зазначав, що має заробіток в розмірі 5400грн. та обслуговує кредити, на що витрачає 1800 грн. щомісячно. Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20.07.2007р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Шлюбне життя сторін не склалося. Негаразди в сім'ї тривають давно. Позивач не бажає скористатись можливістю надання строку для примирення та категорично наполягає на розірванні шлюбу, обґрунтовуючи це власними інтересами та інтересами дитини. Статтею 112 ч.2 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить інтересам позивача. [PERSON] заявляє, що виважено підійшла до заявлення даного позову. В суді відповідач не навів переконливих доводів на підтвердження можливості зберегти шлюб. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони записані батьками [PERSON], [INFO] Дитина проживає з матір'ю і спору про місце проживання дитини немає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд приймає повне визнання позову відповідачем. Аліменти слід присудити в користь позивача у частці від доходу, так як заявлено позивачем, оскільки [PERSON] має постійний дохід. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що у відповідача інших утриманців немає, а також, що він обслуговує кредит. Обов'язок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задовольненню в повному обсязі.

Outcome: approved