Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради, та просить визначити для неї додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] була її матір'ю, і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], а також квартири [ADDRESS]. Позивачка не звернулась вчасно до нотаріальної контори для отримання спадщини у зв'язку з важким психологічним становищем після смерті матері, а також у зв'язку з порушенням по відношенню до неї кримінального провадження Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про вчинення позивачкою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КПК України. Лише 24 січня 2014 року старшим слідчим Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження відносно позивачки у зв'язку з відсутністю в її діях ознак вищевказаних правопорушень. У зв'язку з зазначеним, позивачкою був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, та просив визначити позивачці додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], тривалістю в три місяці з моменту вступу в законну силу рішення суду. Представник Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] (раніше - 17), який вона отримана 24 січня 1964 році як спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадкування, посвідченого нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори за р. №1-413 та свідоцтвом про право на спадщину. Також [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 1998 року. 16 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Розій Н.В. за р. №1-694, за умовами якого все належне їй майно у випадку своєї смерті заповідала своїй доньці [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], а також квартири [ADDRESS]. Також у судовому засіданні встановлено, що на момент смерті матері позивачка [PERSON] проживала разом з нею в будинку [ADDRESS] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою №233/1 випискою з домової книги від 05 квітня 2014 року. Після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину у вигляді вищевказаного майна, утримувала його в належному стані та сплачувала необхідні житлово-комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій, наданими позивачкою до суду. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Однак, позивачка після смерті матері знаходилась у важкому психологічному становищі, що завадило їй вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка не зверталась до нотаріальної контори, у зв'язку з порушенням по відношенню до неї кримінального провадження Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про вчинення позивачкою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КПК України. Лише 24 січня 2014 року старшим слідчим Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження відносно позивачки у зв'язку з відсутністю в її діях ознак вищевказаних правопорушень. У зв'язку з вищевикладеними обставинами [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише 06 травня 2014 року. Однак, постановою Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 08 травня 2014 року їй було відмовлено у прийнятті спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку з пропуском 6-місячного строку для прийняття такої спадщини згідно вимог ст. ст. 1270, 1272 ЦК України. Факт поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини підтверджується копією постанови старшого слідчого Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 243 січня 2014 року про закриття кримінального провадження відносно позивачки у зв'язку з відсутністю в її діях ознак кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КПК України. Зі змісту постанови вбачається, що вищевказане кримінальне провадження було порушено 17 вересня 2013 року. Тобто в період з 17 вересня 2013 року по 24 січня 2014 року проводилось досудове розслідування відносно позивачки. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тому, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт того, що [PERSON] пропуск строку на прийняття спадщини після смерті матері був обумовлений здійсненням досудового розслідування, що є об'єктивними поважними причинами для пропуску такого строку. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved