Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що в 2005 році уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу має дочку [PERSON], [INFO]. 31 жовтня 2008 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу дочка залишилася жити з нею. 8 лютого 2007 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене рішення, яким з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини доходу щомісяця, починаючи стягнення з 13 січня 2007 року. 16 березня 2015 року вона предявила виконавчий лист до виконання до ДВС Верхньодніпровського РУЮ, де була нарахована заборгованість відповідача за 3 роки до подання позивачкою виконавчого листа до виконання, яка станом на 8 липня 2015 року склала 27209 гривень 76 копійок. Просить стягнути з відповідача цю суму, а також пеню за затримку сплати аліментів в сумі 156490 гривень. Крім того дочка потребує додаткових витрат у звязку із наявністю в неї захворінь та у звязку із відвідуванням нею гуртка, який коштує 150 гривень у місяць. Тому просить стягувати з відповідача додаткові витрати у сумі 500 гривень щомісяця. Відповідач позов не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вказав, що, дійсно, з нього були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дочки, які він сплачував добровільно, а тому позивачка за первинним позовом не подавала виконавчий лист на виконання до 15 березня 2015 року. Ніякої заборгованості по аліментах в нього немає, тому просить в позові відмовити. Крім того, 26 серпня 2013 року в нього народилася дочка [PERSON], у звязку із чим просить зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1 / 4 частини доходу до 1 / 6 частини доходу. Представник позивачки по первинному позову підтримала первинні позовні вимоги, зустрічний позов не визнала, оскільки вважає недоведеним, що відповідач, він же позивач по зустрічному позову утримує дитину від другого шлюбу. Суд вважає, що первинний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню підлягає по наступних підставах. В судовому засіданні встановлено, що в 2005 році сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. 31 жовтня 2008 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу дочка залишилася жити з матерю позивачкою за первинним позовом. 8 лютого 2007 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене рішення, яким з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини доходу щомісяця, починаючи стягнення з 13 січня 2007 року. Виконавчий лист був предявлений до виконання до ДВС Верхньодніпровського РУЮ, де була нарахована заборгованість відповідача за 3 роки до подання позивачкою виконавчого листа до виконання, яка станом на 8 липня 2015 року склала 27209 гривень 76 копійок, лише 16 березня 2015 року. 26 серпня 2013 року у відповідача за первинним позовом народилася дочка [PERSON] Вказані обставини не заперечуються сторонами крім того вони підтверджуються матеріалами справи: - Свідоцтвом по народження [PERSON] (а.с. 6); - Рішенням суду про розірвання шлюбу (а.с. 7); - Рішенням суду від 8 лютого 2007 року, яким з відповідача по первинному позову були на користь позивачки були стягнуті аліменти в розмірі ? частини доходу (а.с. 46); - Відповіддю начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про те, що виконавчий лист до виконавчої служби за місцем реєстрації відповідача за первинним позовом не надходив (а.с. 53); - Розрахунком заборгованості по аліментах, зробленому при надходженні виконавчого листа в травні 2015 року виконавчою службою за місцем реєстрації позивачки за первинним позовом (а.с. 59); - Свідоцтвом про народження у відповідача за первинним позовом дочки [PERSON] (а.с. 74). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно вказаній нормі батьки мають обовязок добровільно (без рішення суду) утримувати своїх неповнолітніх дітей і лише коли вони ухиляються від добровільного утримання дітей, - по суду стягуються аліменти. В судовому засіданні в якості свідка допитувалася [PERSON] мати відповідача за первинним позовом, яка пояснила, що матеріальна допомога на дитину всі роки оказувалася добровільно. Члени родини свідка і сама свідок їздили провідувати дитину і передавали гроші на її утримання. Крім того гроші на утримання дитини надсилалися поштовими переказами, на підтвердження чого суду були надані квитанції за той період часу, за який позивачка за первинним позовом бажає отримати аліменти, а також пеню в розмірі 1 % за кожен день затримки платежу. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень учасників процесу, позивачка за первинним позовом більш восьми років після стягнення аліментів не зверталася до виконавчої служби за примусовим їх стягненням. Ця обставина, на думку суду, підтверджує те, що матеріальна допомога на дитину надавалася відповідачем та членами його родини добровільно. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Жодного доказу додаткових витрат на дитину, їх необхідності та розміру суду не надано, а тому суд вважає, що в цій частині в позові повинно бути відмовлено. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1. стан здоров'я і матеріальне положення дитини; 2. стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів; 3. наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4. інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Оскільки у платника аліментів народилася дитина, суд вважає, що вказана зміна сімейного стану змінює матеріальний стан відповідача за первинним позовом, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved