Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 05.09.2015 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку -\~ [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Подружні відносини фактично припинені з березня 2017 року. Під час сімейного життя між ними виникали суперечки, відсутня взаємоповага та розуміння. Примирення неможливе. Позивач\~ просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. У судове\~ засідання\~ позивач\~ не з?явилась, в позовній заяві вказала, про розгляд\~ справи в її\~ відсутність, позовні вимоги\~ підтримує , просить\~ позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON]\~ в судове засідання не з?явились,\~\~ надав\~ суду\~ заяву про розгляд справи в їх\~ відсутність , проти\~ розірвання\~ шлюбу відповідач не заперечує. \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що сторони до суду не з?явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб\~\~ 05.09.2015 року, який був зареєстрований Голованівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис\~ №49, що підтверджується свідоцтвом про одруження І -ОЛ №094085. \~ Від \~ спільного подружнього життя сторони мають малолітнью доньку [PERSON], [INFO],\~ що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видене виконавчим комітетом Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградській області серії І-ОЛ №201821. Донька проживає разом з позивачкою. Підставою\~ розлучення стало те, що\~сторони разом не проживають з березня 2017 року, між ними виникали суперечки, відсутня взаємоповага та розуміння. Примирення неможливе. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Спір\~ про\~ поділ майна між позивачем та відповідачем відсутній. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. \~Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Позивач в позовній заяві вказала, після розірвання шлюбу залишити їй прізвища «Пашенюк», тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Пашенюк» . \~Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ Приписами\~ ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що\~ документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що стверджується\~ квитанцією від 16.11.17 р. Позивачем\~ заявлена вимога щодо стягнення судових витрат з відповідача, що підлягає стягненню в розмірі 640 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу. Відповідно дост. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. \~\~\~ Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). \~\~\~\~ У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). \~\~\~\~ Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». \~\~\~\~ Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). \~\~\~\~ Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. \~\~\~\~ Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відсутній договір на надання правової допомоги; розрахунок витрат щодо надання правової допомоги та акт виконаних робіт, а тому позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: partial