Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись тим, що 19.03.2014 року між нею [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики. Згідно цього договору [PERSON] отримала від неї грошові кошти в розмірі 33400-00 грн., про що було підписано договір безпроцентної позики та отримання грошей відповідачкою підтверджено розпискою, яка є невід»ємною частиною договору безпроцентної позики. Відповідачка взяла на себе зобов'язання здійснити остаточний розрахунок щодо повернення суми позики не пізніше 01 червня 2014 року. З настанням строку повернення боргу на відповідачка ні які дії щодо погашення заборгованості за договором не виконала. Просить суд стягнути з відповідачки борг в розмірі 33400-00 грн., а також судові витрати в розмірі 334-00 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві підтримала, наполягала на їх задоволенні, суду пояснила, що передала відповідачці кошти в сумі 33400-00 грн. для закупівлі товару для здійснення підприємницької діяльності, які остання зобов»язалась повернути вчасно у строк зазначений у договорі безпроцентної позики та розписці, але до даного часу зобов»язання по договору не виконала. Просила позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що гроші в боргу у [PERSON] не брала. Вона з грудня 2013 року по травень 2014 року працювала з магазині побутової химїї у позивачки без офіційного оформлення. Підприємницька діяльність була оформлена на матір, чи когось з родичів позивачки. Ніяких грошей вона у позивачки у борг не брала, а сума 33400-00 грн., це вартість товару, який був на той час у магазині. Підписала договір безпроцентної позики та написала розписку, оскільки позивачка сказала, що так потрібно. У подальшому в неї забрали ключі від магазину, та спочатку сказали, що в неї недостача на суму 9000-00 грн, через два тижні зателефонували та сказали, що борг 11000-00 грн, на що остання відповіла, що нічого платити не буде, запропонувала звернутися до суду. Просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 19.03.2014 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого позивачка у подальшому (Позикодавець) та відповідачка у подальшому (Позичальник) узгодили умови передачі позики та її повернення, а саме, що 19.03.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 33400-00 грн., та отримання грошей відповідачкою підтверджено розпискою (а.с.3, 4). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Виходячи з пояснень у судовому засідання позивачки та заперечень відповідачки, обставин встановлених судом, а саме, що сторони не вчинили дії з виконання умов договору позики : тобто одна сторона передала, а друга - прийняла в борг гроші, що б призвело до правових наслідків передбачених ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України та дії сторін не відповідали положенням частин 3, 5 ст. 203 ЦК України, суд прийшов до переконання про те, що у даному спорі правовідносини виникли не з договору позики, а тому відповідачка не може нести відповідальність за несвоєчасне виконання договору позики, як заявлено позивачкою у позові. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у :праві виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Інших вимог, окрім заявлених у позовній заяві в судовому засіданні позивачка не заявляла, доказів на підтвердження позовних вимог суду не надала, тверджень відповідачки не спростувала. Відповідно до ст. ст.. 235, 625, 1046-1047, 1050-1051 ЦК України,

Outcome: dismissed