Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 23 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/778-Н. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та банком було укладено було укладено договір поруки 23 лютого 2007 року. 03 cічня 2014 року відповідачем було направлено досудову вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором, в якому визначено, що строк виконання зобов`язання настав. В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходилася справа № 201/998/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В лютому 2015 року позов Банку було залишено без розгляду. Разом з цим, як стало відомо через офіційну електронну торгову систему закупівель «Prozorro», 23 серпня 2018 року було виставлено на торги право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/778-Н. У зв`язку з вищезазначеним, 27 лютого 2019 року позивачем було направлено лист на адресу ПАТ «КБ «Надра Банк» з запитом про надання інформації, а саме, чи припинено поруку за договором поруки. Станом на день подання позову, мною відповіді отримано не було. Оскільки Банком було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором 03 січня 2014 року, а також позов залишено без розгляду 10 лютого 2015 року, порука, що виникла за договором поруки, припинена з 11 липня 2015 року. Зважаючи на викладене, положення ст. 559 ЦК України, з урахуванням правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 07.11.2018 р. у в справі № 711/10458/15-ц позивач просить суд визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 23.02.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] та покласти на відповідача судові витрати. 14.08.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позов де зазначено наступне. Частиною другою ст. 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Так, пунктом 5.3 договору визначено, що дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань. Зобов`язання позичальником виконано не було, а тому позов є безпідставним. Також представником відповідача зазначено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 03.11.2016 р. прийнято рішення яким строки здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» продовжено до 03.06.2020 року. У відповіді на відзив представником [PERSON] зазначено, що порука є строковим зобов`язанням і, незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Строк дії договору поруки не є строком дії основного зобов`язання і окремою підставою для припинення такого зобов`язання є положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. У запереченнях на відповідь на відзив представник ПАТ КБ «Надра» наголосив, що позивач, як поручитель, взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту відповідними платежами до 20.02.2027 р., сплачуючи її частинами (щомісячними мінімальними платежами). Отже сторони встановили не тільки строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. За таких обставин просив залишити заявлені [PERSON] вимоги без задоволення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомив. Заяв та клопотань з процесуальних питань від представника відповідача в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 23.02.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/778-Н за умовами якого фізичній особі надано грошові кошти у розмірі 100 000,00 доларів США строком до 20 лютого 2027 року. Виконання зобов`язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням завдатком, відповідно до ст. 546 ЦК України. Також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/778-Н, між відповідачем та [PERSON] було укладено договір поруки б/н за умовами якого позивач взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Разом з тим, представник позивача зазначає, що порука має бути припинена з огляду на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк вимагав від боржника повернення кредиту в судовому порядку і позов у 2015 р. залишено без розгляду. З іншого боку представник відповідача у заявах по суті справи, вказує на те, що заявлені вимоги безпідставні, оскільки положення ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення до поручителя вимог про повернення боргових сум, погашення яких визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За умовами договору поруки (пункт 5.3), строк його дії закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору та виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно даного договору. Як свідчать матеріали справи, і дана обставина не заперечується представником відповідача, 02.01.2014 р. представник ПАТ КБ «Надра» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/778-Н у розмірі 169 731,94 долари США. Так, як вбачається з позову ПАТ КБ «Надра», вимоги щодо стягнення заборгованості мотивовано в тому числі положеннями п. 4.2.4 кредитного договору № 8/2007/840-К/778-Н від 23.02.2007 р., положеннями ст. 1050 ЦК України. Укладаючи у 2007 р. кредитний договір фінансова установа та [PERSON] у п. 4.2.4 погодили право ПАТ КБ «Надра» вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений у п. 3.3.3. цього договору. Відповідно до п. 2.2 договору поруки, сторони домовились, що поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем. За наданими матеріалами досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/778-Н від 23.02.2007 р. поручителю [PERSON] була направлена представником ПАТ КБ «Надра». Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, ПАТ КБ «Надра», звернувшись до суду з позовом по стягнення заборгованості скористався своїм правом на дострокове виконання зобов`язань за договором і повернення кредитних коштів в повному обсязі. Як вбачається з наданих доказів, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] було залишено без розгляду зважаючи на повторну неявку представника позивача в судове засідання відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент винесення процесуального рішення). Приймаючи рішення по суті спору суд має зазначити та наголосити на наступному. За приписами частин 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями частин 1,2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції яка діяла на момент звернення ПАТ КБ «Надра» до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.11.2018 р. в справі № 711/10458/15-ц виклав наступне. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. У частині четвертій статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Також у даній постанові колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено - Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) не встановила підстав відступити від наведених висновків та вказала, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Так, з огляду на вищенаведене, суд не може покласти в основу рішення доводи відповідача, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, зважаючи на те, що кредитор скористався правом щодо дострокового повернення кредиту та всіх нарахованих сум, а не відповідної їх частини. Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, зважаючи на те, що банком було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором 03 січня 2014 року, позов ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду 10 лютого 2015 року відповідною ухвалою суду та відсутність підстав вважати, що в подальшому відповідач пред`являв до боржників вимоги, су погоджується з твердженнями представника позивача про наявність підстав вважати поруку припиненою. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених [PERSON] вимог. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved