Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 11 січня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №06. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем різні люди, з різними характерами та поглядами на життя. Між ними виникали сварки, скандали, які з часом переросли у взаємну неприязнь. Взаємна неприязнь стала причиною фактичного розпаду сім'ї та вони були змушені припинити шлюбні відносини. Взаємна пошана та довіра між ними втрачена, а характер відносин, що склалися, такий, що перешкоджає подальшому сумісному життю. Позивач вражає, що їх шлюб з відповідачем існує формально. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився в телефонному режимі повідомив, що він позов визнає, на теперішній час проживає в м.Суми, наміру повертатися до м.Першотравенська не має. Прохав суд розглянути справу за його відсутності та розірвати його з позивачкою шлюб. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 11 січня 2014 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №06. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення неможливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка по справі не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене позивачкою по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved