Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що вона з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2008 року Нагатинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви актовий запис № 833. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], 18 січня 2012 року, батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені, з червня 2012 року, через відсутність взаєморозуміння, поваг та любові. На примирення не згодна. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 02.07.2008 року Нагатинським відділом ЗАГС Управління Москва, актовий запис № 833. Ухвалою Лисичанського міського суду від 15 серпня 2018 року, було направлено дорученя компетентному суду Російської Федерації провести певні процесуальні дії та провадження було зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 19 лютого 2019 року Лисичанським міським судом Луганської області отримано документи від Чапаєвського міського суду Самарської області складені в ході опрацювання доручення відносно [PERSON] Ухвалою Лисичанського міського суду від 25 лютого 2019 року, провадження у справі за позовною заявою [PERSON], місце проживання якої за адресою: [ADDRESS], Україна до [PERSON], місце реєстрації якого за адресою: вул. Танкістів, буд. 72 м. Чапаєвськ, Самарська область, Російська Федерація про розірвання шлюбу, було поновлено та призначено до розгляду у відкритому судовому засідання на 13 березня 2019 року. Позивач [PERSON] до суду\~не зявилась,\~про день,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлялась\~належним чином,\~надала до\~суду письмову\~заяву в\~якій,\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечувала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Як вбачається з судового доручення, яке повернулось на адресу суду, воно не виконане, у звязку з тим, що відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судові засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а [PERSON] не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.\~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-МЮ № 637013 виданого Нагатинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, [PERSON] та [PERSON], 02 липня 2008 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 833. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 235081,\~ виданого 02 лютого 2012 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 18 січня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 88. Батьком записаний [PERSON], а матірю -\~ [PERSON]. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених гл. 11 СК. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved