Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~300 (дві тисячі триста) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Відповідач після розірвання шлюбу із позивачем припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та взагалі ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду (а.с.22). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток з повідомленням за адресою місця проживання, шляхом направлення смс-повідомлення за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів та розміщення оголошення про виклик\~в судове\~засідання на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України у\~відповідності до\~ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України (а.с.25.27-28,29,30). Заяв від відповідача про слухання справи за його відсутності, відкладення слухання справи або відзиву на позов до суду не надходило, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.02.2007 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] яка народилась [INFO] її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва 06.04.2007 року, серія [NUMBER] , актовий запис про народження № 725 (а.с.8). Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва (справа № 756/17474/17) від 24 травня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Київа, актовий запис № 108 розірвано (а.с.9). Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка перебуває на повному утриманні позивача у справі. На підтвердження факту проживання позивача з дитиною за однією адресою надані довідки Департаменту надання адміністративних послуг та Управління соціального захисту населення. Так, відповідно до Довідки № Б3-87383-ф/л від 04.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 21.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до довідок від 04.03.2019 року № 5138-5000055235 та від 04.03.2019 року № 5138-5000055251 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, [PERSON] та [PERSON] взяті на облік за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,13). Крім іншого, факт проживання позивача з дочкою за однією адресою, також підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 09.04.2019 року № 1331, згідно якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] відповідальна, [PERSON] дочка та [PERSON] (а.с.5). Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано, про їх витребування питання перед судом не порушувалось. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: з 1 січня - 2395 гривень, з липня - 2510 гривень, з грудня - 2618 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2\~300 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з 17.08.2020 року (дата надходження позову до суду) та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved