overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 17 жовтня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на ім'я суду позивач повністю підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач в заяві на ім'я суду позов визнав, згідний на розірвання, просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 17 жовтня 1999 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруженнясерії [NUMBER], виданого 17 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Гощанського районного управління юстиції. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає,що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 17 травня 1996 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON] та [PERSON]. Стверджує, що відповідач ухиляється від утримання дітей та матеріальної допомоги добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 600 (шістсот) грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася хоча про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій просить позов задоволити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслав заяву у якій позов визнав у повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 17 травня 1996 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], актовий запис № 36. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно на кожну дитину. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 17 червня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох доньок - [PERSON] та [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на ім'я суду позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, просить справу розглянути без її участі. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 17 червня 1997 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17 червня 1997 року Жадківською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис № 5. Від спільного життя мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 18 вересня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на життя, сімейні обов'язки, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Фактично вони не підтримують шлюбні відносини, сім'я існує формально. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, суду подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач в заяві на ім'я суду позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, справу просить розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 18 вересня 2005 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 18 вересня 2005 року Виконавчим комітетом Щекичинської сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис №8. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 01 березня 2013 року Виконавчим комітетом Невірківької сільської ради Корецького району Рівненської області. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін слід залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі в його вихованні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 18 травня 2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.\~ Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага одне до одного. Шлюбні відносини не підтримують. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просить їх задоволити. Додатково пояснила, що із серпня 2016 року не проживає з відповідачем. Протягом останніх двох років, відповідач жодних заходів для примирення та збереження сім'ї не вживав. Відповідач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 18 травня 2012 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №072495, виданого 18 травня 2012 року Виконачим комітетом Морозівської сільської ради Корецького району Рівненської області. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №174725. Сторони не ведуть спільне господарство, із серпня 2016 року проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. Неявку відповідача в судові засідання, суд розцінює як небажання зберегти сім'ю. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітню дитину сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із сином та прийняття участі у його вихованні. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 19 квітня 1989 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON]. Зазначає, що спільне життя у них не склалося, а шлюбні відносини фактично припинилися. Стверджує, що вони спільного господарства не ведуть, відповідач з червня 2014 року проживає з іншою жінкою. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. Крім того, зазначає, що на її утриманні перебуває неповнолітня донька. Відповідач не надає матеріальної допомоги через, що їй важко одній утримувати дитину. А тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. Проте надіслала заяву у якій просить позов задоволити та справу розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення по слідуючих підставах. З 19 квітня 1989 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії 1-ГЮ № 451439 (І-ГЮ № 743569) виданого 19 квітня 1989 року Уїздецькою сільською радою Здолбунівського районну Рівненської області, актовий запис № 2. З матеріалів справи вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. Тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачці важко одній утримувати доньку, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Тому позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 20 липня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що діти перебувають на її утриманні, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає. Стверджує, що не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і отримує щомісячно 1\~075 грн. допомоги. Вказує, що даних коштів їй не вистачає для утримання дітей. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася хоча про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій позов підтримала та просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслав заяву у якій позов визнав частково та погодився сплачувати по 400 грн. на кожну дитину, просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 20 липня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач немає інших дітей та утриманців, в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка на утримання дітей, є завищеним, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 21 жовтня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникають конфлікти. З відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати, малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Позивач в заяві на імя суду просить справу розглянути у її відсутності та позовні вимоги задоволити. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 21 жовтня 2011 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №113463 виданого 21 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис №02. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 160439 виданого виконавчим комітетом Великоклецьківської сільської ради Корецького району Рівненської області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 21 червня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникають конфлікти. З відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати та покласти на нього витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу. Позивач в заяві на ім'я суду просить справу розглянути у її відсутності та позовні вимоги задоволоти. Відповідач згідний на розірвання шлюбу, справу просить розглянути без його участі, про що на ім'я суду подав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З 21 червня 2013 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 червня 2013 року відділом ДРАЦСу по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №126. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14 січня 2014 року відділом ДРАЦСу по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін необхідно залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. Вимога позивача в частині стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на вимозі закону.

Outcome: dismissed