Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить визнати протиправними та незаконними дії слідчого Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Шухаренко Ірини Ігорівни щодо втручання в особисте життя підозрюваної внаслідок перевищення службових повноважень, а також відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 86400,00 грн., завдану їй незаконними діями слідчого Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Шухаренко Ірини Ігорівни. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що слідчим Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Шухаренко І.І. порушено кримінальне провадження, у передбачений КПК України двомісячний строк не змогла його розслідувати, а тому 13.06.2016 призупинила досудове розслідування по п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України, скориставшись хворобою [PERSON] не погоджуючись із рішенням слідчого, [PERSON] звернулась до суду із скаргою і 05.07.2017 його було скасовано як винесено незаконне. [PERSON] вказує, що на час винесення постанови про призупинення досудового розслідування від 13.06.2016 у слідчого були відсутні відповідні документи, які б підтверджували наявність обставин щодо зупинення досудового розслідування у зв'язку із хворобою підозрюваного. При цьому, після зупинення досудового розслідування слідчі дії продовжували проводитися, слідчий приїздила до неї на роботи, направляла запити до медичних установ з метою отримання відомостей про хворобу підозрюваної. Позивач вважає, що заявлений нею розмір моральної шкоди не призведе до необґрунтованого збагачення, а лише дасть можливість відновити її життєві зв'язки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Харківській області Румянцева А.В. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, надавши суду відзив на позов. У даному відзиві зазначено, що [PERSON] не надано суду доказів завдання їй моральної шкоди незаконними діями працівників ГУНП в Харківській області. Всі процесуальні дії здійснював старший слідчий Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Шухаренко І.І. як самостійна особа у своїй процесуальній діяльності та в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Позивачем також не підтверджується належними та допустимими доказами факт заподіяння їй фізичних та моральних страждань, причинно-наслідкового зв'язку між діями слідчого та спричиненою позивачеві шкодою. Представник відповідача - Державної казначейської служби України Мельниченко В.С. у судовому засіданні також заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у його письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В провадженні старшого слідчого Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області Шухаренко І.І. перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12015220540002868 від 12.12.2015 року за ознаками складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого підозрюється [PERSON] Постановою від 13.06.2016 старшим слідчим СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області Шухаренко І.І., було зупинене досудове розслідування по кримінальному провадженню у зв'язку з хворобою [PERSON] В подальшому, в зв'язку з одужанням підозрюваної, кримінальне провадження відновлено постановою від 27.06.2016 на підставі відомостей, отриманих слідчим Шухаренко І.І. від [PERSON] 22.06.2016. Позивач [PERSON] вказує, що рішення про зупинення досудового розслідування було прийнято слідчим без належних підстав та відповідної медичної документації, слідчий був обізнаний про те, що її захворювання не є тяжким, що вона хворіє на дерматологічну хворобу, й може приймати участь у слідчих діях. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.07.2016 у справі № 641/5572/16-к (1-кс/641/1396/2016) скаргу підозрюваної [PERSON] щодо скасування постанови старшого слідчого СВ Комінтернівського відділу поліції ГУ НП в Харківській області Шухаренко І.І. від 13.06.2016 року про зупинення досудового розслідування в зв'язку з хворобою підозрюваної [PERSON] за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12015220540002868 від 12.12.2015 року задоволено; постанову від 13.06.2016 про зупинення досудового розслідування у зв'язку з хворобою підозрюваної [PERSON] за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12015220540002868 від 12.12.2015 скасовано, оскільки вона є такою, що не відповідає нормам діючого кримінально-процесуального законодавства. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудовим (службових) обов'язків відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів. Враховуючи наявність судового рішення, яке підтверджує факт неправомірності прийнятого слідчим рішення про зупинення досудового розслідування, суд вважає, що позов [PERSON] заявлений обґрунтовано. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду (ст.. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 86400,00 грн. завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial