Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. На даний час шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, вони перестали підтримувати фактичні шлюбні відносини, з літа 2014 року вони не проживають разом, відповідач періодично приходить до них проживати, потім знову іде до батьків. Нормальний ритм їх життя порушено. Чоловік сам не хоче з ними постійно проживати. Малолітня донька повністю знаходиться на її утриманні. Малолітня донька проживає з нею за адресою - [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Постійні спроби щодо надання допомоги призводять до того, що відповідач навіть не задумується і не бажає допомагати матеріально доньці для її нормального розвитку, виховання і проживання. Всі витрати вона вимушена нести одна. Маючи не високий рівень доходів, вимушена самостійно утримувати дитину та задовольняти всі її потреби. На даний час вона знає, що її чоловік [PERSON] працює продавцем в магазині «Сільпо» за адресою м. Черкаси, бульвар Шевченка, 207, найнятий на роботу і отримує заробітну плату за свою роботу, але чомусь не надає коштів для утримання доньки. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. За час, що вони фактично не проживають разом відповідач не сплачував кошти на утримання дитини в добровільному порядку. На даний час в неї немає гарантії, що відповідач добросовісно буде виконувати свої обов'язки і надавати кошти, окрім, як в примусовому порядку. Вважає, що частка від розміру доходу відповідача має відповідати рівню, що забезпечив би дитині життя, хоча б трішки пристойніше за прожитковий мінімум. Тому, оскільки обов'язки батьків по утриманню дітей є рівними, вважаю за необхідне призначити аліменти у розмірі ? усіх видів від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач має постійну заробітну плату, може працювати та отримувати винагороду за свою працю. На даний час шлюб між ними не розірваний, але вона не може самостійно забезпечувати себе та дитину, через те, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку та не працює. Згідно довідки МСЕ № 000510 від 20.10.2002 року вона являється інвалідом 2 групи, інвалідність з дитинства та встановлена безтерміново. Єдиним доходом у неї є державна пенсія призначена у зв'язку з інвалідністю, але вона не є достатньою для свого утримання та утримання доньки. Відповідач по справі, окрім доходу від роботи має пенсію, яка призначена йому у зв'язку з непрацездатністю та інвалідністю III групи. Сукупний дохід надає можливість [PERSON] утримувати доньку та надавати матеріальну допомогу їй, матері своєї дитини для нормального проживання. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Черкаси на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у вигляді ? усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Черкаси аліменти на її утримання в вигляді 1/6 усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до виповненням доньки [PERSON], [INFO] 3-х річного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на дитину, в частині стягнення аліментів на дружину не визнав та просив суд відмовити, надавши свої заперечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: 19 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 793. Сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. [PERSON] відповідно до довідки МСЕК № 000510 від 20.10.2002 року являється інвалідом 2 групи, інвалідність з дитинства та встановлена безтерміново, та відповідно до УПФ в м. Черкасах Черкаської області від 24 березня 2015 року отримує пенсію по інвалідності у розмірі 979 грн. щомісячно. Також відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Соснівського району від 24.03.2015 року № 1268 [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини. [PERSON] відповідно до довідки МСЕК № 086916 від 27.03.2006 року являється інвалідом 3 групи, інвалідність з дитинства та встановлена безтерміново. Згідно довідки УПФ в м. Черкасах Черкаської області від 12.03.2015 року [PERSON] отримує пенсію по інвалідності у розмірі 979 грн. [PERSON] також працює продавцем продовольчих товарів, що підтверджується довідкою ТОВ «Фоззі-Фуд» від 17.03.2015 року № 1696/УРЦ, та отримує заробітну плату, яка за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року складає 7672,45 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка перебуває у декретній відпустці, та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, їх стан здоров'я, потреби, та відповідача, який наразі працює, й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батька в її утриманні, підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від заробітку/доходу відповідача, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, щомісячно отримує заробітну плату та пенсію, й має можливість сплачувати аліменти на її утримання у визначеному судом розмірі, що є достатніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд приймає до уваги пояснення відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки він та позивач перебувають в рівних умовах, та отримують пенсію по інвалідності, однак це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач отримує пенсію та заробітну плату. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial