Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявлені вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.09.2015 року, який зареєстрований відділом ДРАЦСу по м.Ковелю РС Ковельського МРУЮ. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що на даний вона з відповідачем проживає окремо, а дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, однак, вона сама не взмозі утримувати неповнолітнього сина, оскільки рівень його матеріального забезпечення постійно зростає, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Як зазначила позивачка у позовній заяві, інших утриманців у відповідача немає, а тому вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального стану сторін. Ухвалою судді від 22 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.06.2018 року, яке було відкладено на 07.08.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 08 червня 2018 року відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2018 року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Як убачається із відзиву на позовну заяву відповідач заявлені вимоги визнав частково та просить визначити розмір стягуваних з нього аліментів не більше 1/6 частини його доходів. У відповідності\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається з свідоцтва про одруження І-ЕГ №123085 виданого Ковельським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області, [PERSON] та [PERSON] вступили в юридичний шлюб 05.09.2015 року, і у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво\~про народження\~серії І-ЕГ\~№250684\~від 14.02.2017\~року),\~-\~що підтверджує\~той факт,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітнього [PERSON],\~а позивачка\~-\~ матірю.\~ Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та для дітей віком до 6 років він складає з 01.07.2018 року 1559 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При цьому, згідно ст.182 СК Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як убачається із відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти, але не в такому розмірі, а в розмірі не більше 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки його матір [PERSON] перебуває на його утриманні оскільки є інвалідом ІІІ групи та їй протипоказана важка фізична праця. Окрім цього, просить також врахувати, що він перебував в зоні АТО та є учасником бойових дій, і після повернення ще не проходив реабілітацію, хоча є потреба в ній. Також зазначає, що він працює техніком групи АСУ в ВПС «Доманово» Луцького прикордонного загону і його середньомісячна заробітна плата становить не більше 8000 гривень, частина якої витрачається на дорогу від місця проживання до місця роботи. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 26.04.2018 року шлюб між ним та позичкою було розірвано, і після розірвання шлюбу він постійно здійснює матеріальне забезпечення сина (копії квитанцій на суму 3000 грн та 2000 грн), а тому вважає безпідставними твердження позивача про те, що їх син фактично перебуває лише на утриманні позивачки і що він в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на утримання сина. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №749014 від 04.08.2017 року [PERSON] (матір відповідача), [INFO] є інвалідом ІІІ групи та їй протипоказана важка фізична праця. Крім цього, згідно наданих суду дублікатів чеків від 18.04.2018 року та 18.05.2018 року [PERSON] було перераховано на картку позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 3015,08 грн та 2010,05 грн. Наведені письмові докази підтверджують пояснення відповідача щодо здійснення ним догляду за матірю та щодо надання добровільно допомоги на утримання сина, однак, дані обставини не звільняють відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі встановленому законодавством України. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також\~із урахуванням\~середньостатистичних доходів\~громадян по\~Волинській області\~та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів на дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно посвідчення серії УБД №164274 від 13.01.2017 року виданого Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а отже він звільнений від сплати судового збору по даній справі.

Outcome: approved