Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В позові зазначила, що вона 03.09.2007 року була прийнята на роботу до ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури» на посаду інженера-програміста. Внаслідок перетворювання ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури»з 10 квітня 2011 року перейшли до КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури- Вакатов» і компанія». 17 листопада 2017 року було звільнено за власним бажанням. При звільненні і до теперішнього часу відповідач належного розрахунку не провів, жодних сум не виплатив. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 4692,39 грн., вихідну допомогу 12765,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення. Позивачка до початку судового засідання надала заяву та уточнений розрахунку суми заборгованості та просила його задовольнити, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала, просила слухати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст..115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що 03.09.2007 року [PERSON] було прийнято на роботу на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який у 2011 році перейменовано у Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7) 17.11.2017р. [PERSON] була звільнена з підприємства за ч.3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, наказ №162 від 17.11.2017 р., що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу. (а.с.8). При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок. Сума заборгованості Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія», перед [PERSON] складала 38689,20 грн., що підтверджено розрахунковим листом за листопад 2017р. (а.с.9). Однак позивачка двічі зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу на загальну суму 34046,81 грн.: судовий наказ № 334/1702/17 стягнуто суму у розмірі 25547,47 грн та судовий наказ № 334/7482/17 стягнення суми у розмірі 8499,34 грн. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед [PERSON] складає 4642,39 грн. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд на підставі ст..117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданої довідки середньоденний заробіток [PERSON] складає 202,62 грн. (а.с.11) Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися шляхом множення середньоденного заробітку позивача (202,62 грн.) на число робочих днів затримки розрахунку (45 робочих днів з 18.11.2017 по 24.01.2018) і становить 9117,90 грн. Тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час його затримки, по день винесення рішення підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст..18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно до ст.. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39 цього Кодексу) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. В порушення приписів ст..44 КЗпП України відповідач вихідну допомогу не нарахував та не виплатив у день звільнення позивачці. Оскільки середньомісячний заробіток [PERSON] складає 4255,02 грн., то згідно розрахунку розмір вихідної допомоги у вигляді тримісячного середнього заробітку становить 12765,06 грн.. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, тому з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 4642,39 грн., вихідна допомога у розмірі 12765,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9117,90 грн., а всього у сумі 26525,35 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved