Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10 серпня 2013 року між [PERSON], [INFO], та відповідачем, [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 20. Мають спільну дитину. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року номер справи 186/12/14-ц було вирішено, що відповідач - [PERSON] став усиновлювачем неповнолітньої [PERSON], [INFO], та було присвоєно усиновленій прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по батькові - [PERSON]. Відповідно до вищесказаного батьком дитини був записаний [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам. З відповідачем вони люди з різними характерами і різними поглядами на життя, на підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини між ними припинилися з серпня місяця 2015 року, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та можливостей на збереження сім'ї немає. Час для примирення не потрібен. З питання щодо виховання доньки спору немає, [PERSON] буде проживати разом з позивачкою. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 серпня 2010 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір та залишити позивачці прізвище - [PERSON], після розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 10 серпня 2013 року [PERSON], [INFO], уродженець м.Першотравенська, Дніпропетровської області, та [PERSON], [INFO], уродженка м.Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №20 у виконкомі Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved