Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнювала та в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.03.2015 року (періоду 3-х років до дати подання позовної заяви). В обґрунтування позовної заяви зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який 10.06.2010 року було розірвано та від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. 23.07.2016 року позивач уклала новий шлюб та змінила своє прізвище на «Беркі». За твердженнями позивача, після розірвання шлюбу відповідач коштів на утримання дочки не надавав, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2017 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], рішення про стягнення аліментів на дитину судом не приймалось. [PERSON], [INFO], навчається у 9 класі Запорізької [PERSON] ступенів № 101, має потребу щодня в коштах на їжу, дитині потрібні одяг, взуття та канцелярські товари, вона займається в танцювальному ансамблі «Перлина» ПНЗ «ЦД та ЮТ Шевченківського району», у звязку з чим витрачаються кошти на поїздки за межі території України для виступів та танцювальних костюмів. Позивач зазначає, що її дочка не має хронічних захворювань, не знаходиться на диспансерному обліку, але потребує підсиленого харчування, придбання імунокоректуючих медичних препаратів та вітамінів, кожного року позивач возить дитину для оздоровлення на відпочинок на морське узбережжя. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Протягом останніх років, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до нього щодо прийняття ним участі у вихованні їх дитини, останній участі у вихованні дитини не приймає. В своїй позовній заяві, позивач зазначає про те, що обставини на підтвердження того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача, але не одержувала їх у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, можуть підтвердити свідки: сусіди та голова квартального комітету. За твердженнями позивача, відповідач інших дітей не має, стягнень за виконавчими документами, як відомо позивачу, з нього не проводиться, останній перебуває в Росії. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься її заява за змістом якої остання просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позові, наполягає на його задоволенні, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до частини 1\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 10.05.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.5). Від даного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно 20.11.2007 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серія І-ЖС № 078218 (а.с.4). 23.07.2016 року позивач вдруге уклала шлюб з громадянином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с.6). З матеріалів справи, а саме копії акту підтвердження фактичного проживання від 12.03.2018 року підписаного головою квартального комітету № 103 Шевченківського району м. Запоріжжя (а.с.14) вбачається, що дитина мешкає разом з позивачем. Як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2017 року (а.с.8-13) [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, дитина знаходиться на її матеріальному утриманні. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Виходячи з інтересів неповнолітньої дитини [PERSON], з метою її матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь особи з якою проживає дитина, - на користь матері, позивача по справі. Відповідно до\~статті 191\~Сімейного кодексу\~України аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред'явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Докази, які б підтверджували, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати суду не надані, відтак, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини\~ -\~ [PERSON] з 16.03.2015 року (періоду 3-х років до дати подання позовної заяви) задоволенню не підлягають. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини пред'явлено 16.03.2018 року (а.с.1). Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів, у твердій\~грошовій сумі\~в\~ розмірі\~2\~000,00\~грн.\~щомісячно,\~що підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~починаючи з\~дня подання\~позовної заяви\~ 16.03.2018 року та\~ до досягнення дитиною повноліття. За приписами\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial