Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] та у разі встановлення дійсності заповіту [PERSON] визнати за нею частку у спадщині від [PERSON] у розмірі ? від усього належного йому майна. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 10.01.2013 року. 22 січня 2013 року до суду надійшла заява від адвоката [PERSON] про доручення до участі у справі правонаступника [PERSON]- її сина [PERSON]. Ухвалою суду [PERSON] був залучений до участі у справі як правонаступник, в якості позивача. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі угоди, в судовому засіданні уточнив позовні вимоги і відмовився від позовних вимог щодо визнання заповіту не дійсним та просив суд визнати за [PERSON], як правонаступником частки у спадщині від [PERSON] у розмірі ? від усього належного спадкодавцю майна. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що його мама [PERSON] мешкала з померлим [PERSON] за адресою [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] і [PERSON] залишилася вдовою. Вона за власні кошти поховала [PERSON] та справила поминки. Після смерті [PERSON], [PERSON] продовжувала проживати у вказаному будинку. 06.03.2012 року вона звернулася до дванадцятої державної нотаріальної контори з заявою щодо вступу в спадщину за законом, яка залишилася від її чоловіка. В цей же день була зареєстрована спадкова справа №52510145, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №139/2012. При подачі заяви нотаріальною конторою по спадковому реєстру була проведена перевірка щодо наявності або відсутності заповіту [PERSON]. За результатами перевірки дані щодо наявності заповіту [PERSON] були відсутні. Нотаріальною конторою почалося оформлення спадщини на [PERSON] Однак, 01.07.2012 року з 12 державної нотаріальної контори їй було повідомлено про наявність заповіту [PERSON], який був зроблений у 2002 році на [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечував, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представники третіх осіб - Дванадцятої державної нотаріальної контори м. Харкова та Шостої державної нотаріальної контори м. Харкова до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ст. 1235 ЦК України). Стаття 1241 ЦК України визначає, що неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Так, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], в разі відсутності заповіту, є його дружина - позивач за первісним позовом [PERSON] та його дочка [PERSON]. [PERSON] на момент смерті свого чоловіка - [PERSON] перебувала на пенсії, а тому як не працездатна вдова має право на обов'язкову частку у спадщині, яка з урахуванням положень ст. 1241 ЦК України має складати ? частки від усього належного майна померлому [PERSON]. У зв'язку з тим, що [PERSON] став правонаступником [PERSON], то ця частка майна повинна належати правонаступнику [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що уточнені позовні вимоги правонаступника [PERSON] підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що позивач відмовився від позову в частині визнання заповіту недійсним, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Дванадцята Державна нтаріальна контора м. Харкова, Шоста Державна нтаріальна контора м. Харкова в цій частині підлягає закриттю. Відповідно до ст.212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved