Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві зазначила, що 31 липня 2015 року вона уклала з відповідачем договір позики , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 8971, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі 12900 доларів США , що станом на 31.07.2015 року становило 278\~769 гривень, які відповідач зобовязався повернути до 31 січня 2016 року. [PERSON] того, 24.02.2016 року вона вдруге позичила відповідачу кошти в розмірі 6\~900 доларів США, відповідно до договору позики , посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1793, які станом на 24.02.2016 року становили 187913.63 гривень, строком до 01 вересня 2016 року. Свої зобовязання за вказаними договорами відповідач не виконав і станом на 17.09.2016 року борг за договором позики не повернув. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 19 800 доларів США згідно договорів позики від 31.07.2015 року та 24.02.2016 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просить його задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2015 року між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 12 900 доларів США, за яким позивачка [PERSON] передала відповідачу 12 900 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 31 січня 2016 року, що стверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 8971, оригінал якого надано позивачкою( а.с.26). [PERSON] того, 24.02.2016 року між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 6 900 доларів США, за яким позивачка [PERSON] передала відповідачу 6\~900 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 01 вересня 2016 року, що стверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1793, оригінал якого також надано позивачкою( а.с.27). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики , згідно до ст.. 1047 цього Кодексу укладається в письмовій формі , якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. А згідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобовязання за вказаними договорами позики не виконав і суму в розмірі 19 800 доларів США , що еквівалентно 517 324.50 гривень, в обумовлений у договорі строк не повернув. Враховуючи наведене , суд вважає , вимоги позивачки є доведеними належними і допустимими доказами , а тому позов слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість за договорами позики в сумі 19 800 доларів США , що становить 517 324.50 гривень. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved