Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір №47 оренди (найму) приміщень та додаткова угода №1 від 01 грудня 2015 року, за якими орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування індивідуально-визначене нерухоме майно, а саме: в адміністративному будинку літ. А-5 на четвертому поверсі нежитлові приміщення поз. 441 загальною площею 7,5 кв.м., які знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, площа [PERSON], буд. 1 (надалі - Обєкт оренди), що підтверджується Актом №1 прийому-передачі нерухомого майна в оренду (найм) від 01 вересня 2014 року, підписаним повноважними особами зі строком виконання до 31 липня 2017 року. 03.10.2016 року Позивачем поштовим листом з описом вкладення було надіслано Відповідачеві письмове повідомлення №47/1 про дострокове припинення Договору оренди №47 від 01 вересня 2014 року згідно п. 10.2 даного Договору, що підтверджується листом з описом вкладення та поштовим фіскальним чеком. Враховуючи письмове попередження від 03.10.2016 року про відмову від Договору оренди даний Договір припинив свою дію 03.12.2016 року. Умовами договору оренди передбачено, що після закінчення строку оренди чи припинення цього Договору обєкт оренди повертається орендодавцю у триденний строк за актом прийому-передачі, який є невідємною частиною цього Договору. З моменту повернення орендарем орендодавцю обєкту оренди (приміщень) договір оренди (найму) припиняється. В листі за вих. №03/02/2017 від 3 лютого 2017 року про повернення обєкту оренди у звязку зі спливом строку зазначеного в п. 10.2. Договору оренди містилася вимога позивача про повернення орендованих приміщень за актом приймання-передачі та сплату орендної плати, яка відповідачем не виконана до цього часу, що завадило позивачу використовувати приналежне йому майно за прямим призначенням. Відповідач на час звернення позивача до суду не повернув останньому предмет договору оренди, чим порушив умови укладеного правочину та права позивача. У відповідності до п. 8.4. Договору оренди, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення обєкту оренди, орендодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Оскільки, строк виконання зобовязання з повернення речі почав свій відлік з 04.12.2016 р. позивач нарахував неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення, тобто з 04.12.2017 року по 31.03.2017 року: -грудень 2016 року відповідно до рахунків-фактури №ВЕ-00001198 від 30 грудня 2016 року - 1959,68 гривень; -січень 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000007 від 31 січня 2017 року складає 2250 гривень; -лютий 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000029 від 1 лютого 2017 року складає 2250 гривень; -березень 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000052 від 1 березня 2017 року складає 2250,00 гривень. Всього загальна сума, яку має сплатити Орендар, відповідно до п. 8.4 Договору оренди за не виконання обовязку з повернення Обєкту оренди (1959,68 грн + 2250 грн + 2250 грн + 2250 грн = 8709,68) - 8709,68 гривень. У такому разі з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 8709,68 гривень за прострочення виконання Відповідачем зобов'язання з повернення об'єкта оренди, яка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин. За невиконання Відповідачем свого обовязку щодо повернення Позивачу предмета договору оренди ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачена самостійна майнова відповідальність, яка у даному випадку має бути застосована до Відповідача. У звязку із наведеним Позивач просить суд стягнути з Відповідача неустойку у розмірі 8709,68гривень та сплачений судовий збір. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224, 225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №47 оренди (найму) приміщень та додаткова угода №1 від 01 грудня 2015 року, за якими орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування індивідуально-визначене нерухоме майно - в адміністративному будинку літ. А-5 на четвертому поверсі нежитлові приміщення поз. 441 загальною площею 7,5 кв.м., які знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, площа [PERSON], буд. 1, що підтверджується Актом №1 прийому-передачі нерухомого майна в оренду (найм) від 01 вересня 2014 року, підписаним повноважними особами зі строком виконання основного та додаткового договорів до 31 липня 2017 року. Відповідно до ст. ст. 525-527 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до п. 10.2. Договору оренди, кожна із сторін цього договору може відмовитися від договору в будь-який час письмово попередивши про це другу сторону за два місяці. У цьому разі Договір оренди (найму) припиняється зі спливом вказаного строку. Тобто, Позивач та Відповідач в укладеному договорі оренди майна передбачили умови припинення дії цього правочину внаслідок спливу строку повідомлення про його припинення. 05.10.2016 року Позивачем поштовим звязком спрямовано до адресу Відповідача лист від 03.10.2016 року про припинення дії Договору оренди (найму) приміщень №47 від 01 вересня 2014 року. За наведених обставин Договір оренди припинив свою дію 03.12.2016 року у звязку зі спливом строку, визначеному п. 10.2. цього Договору оренди. Пунктом 4.3. Договору оренди передбачено, що після закінчення строку оренди чи припинення цього Договору обєкт оренди повертається орендодавцю у триденний строк за актом прийому-передачі, який є невідємною частиною цього Договору. З моменту повернення орендарем орендодавцю обєкту оренди (приміщень) договір оренди (найму) припиняється. У листі за вих. №03/02/2017 від 3 лютого 2017 року про повернення обєкту оренди у звязку зі спливом строку, зазначеного в п. 10.2. Договору оренди, містилася вимога Позивача про повернення орендованих приміщень за актом приймання-передачі та сплату орендної плати, яка Відповідачем не виконана до цього часу, що завадило Позивачу використовувати приналежне йому майно за прямим призначенням. Відповідач до цього часу не виконав вимоги п. 4.3. Договору оренди (найму) приміщень №47 від 01.09.2014 р. щодо повернення Позивачу орендованих нежитлових приміщень за актом прийому передачі №1 від 01 вересня 2014 року у триденний строк, відлік якого почався з 04.12.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Пунктом 8.4. Договору оренди (найму) приміщень №47 від 01.09.2014 р. встановлено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення обєкту оренди, який передбачений пунктом 4.3. цього Договору, він сплачує на користь орендодавця неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування обєктом оренди (приміщеннями) за весь час прострочення. Строк виконання зобовязання з повернення речі почався з 04 грудня 2016 року, тому неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення у період з 04.12.2016 р. по 31.03.2017 року складає: -грудень 2016 року відповідно до рахунків-фактури №ВЕ-00001198 від 30 грудня 2016 року - 1959,68 гривень; -січень 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000007 від 31 січня 2017 року складає 2250 гривень; -лютий 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000029 від 1 лютого 2017 року складає 2250 гривень; -березень 2017 року відповідно до рахунку-фактури №ВЕ-0000052 від 1 березня 2017 року складає 2250,00 гривень. Всього неустойка склала 8709,68 гривень (1959,68 грн. + 2250 грн. + 2250 грн. + 2250 грн.) за вказаний період. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За невиконання Відповідачем свого обовязку щодо повернення Позивачу предмета договору оренди ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачена самостійна майнова відповідальність, яка у даному випадку має бути застосована до Відповідача. У відповідності до ст. 759 ЦК України\~за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язань не допускається. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню неустойки у розмірі 8709,68 гривень за період з 04.12.2016 р. по 31.03.2017 року за прострочення виконання Відповідачем зобов'язання з повернення об'єкта оренди, яка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved