Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дулівської сільської ради, де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим , що 4 листопада 2014 року помер її дідусь [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в с. Дулово по вулиці Шевченка, №28 Тячівського району, які належали йому на праві приватної власності. Згідно до письмового заповіту від 4 листопада 2013 року дідусь заповів їй все своє майно. Однак в нотконтору із заявою про прийняття спадщини в установлений строк вона не звернулася, оскільки вона не є спадкоємцем першої черги і про наявність заповіту дізналася тільки при поверненні її матері із заробітків з Чеської Республіки. До цього вона знала і вважала, що дідусь заповів все своє майно її матері, так як раніше бачила у неї такий заповіт від 2 лютого 2006 року. Вважає , що строк пропустила з поважних причин і просить встановити додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Представник Дулівської сільської ради в судове засідання не зявився, хоч про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, проти позову не заперечив, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті був власником житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані в с. Дулово по вулиці Шевченка, №28 Тячівського району( 10, 11). 4 листопада 2014 року [PERSON] помер, що стверджується даними його свідоцтва про смерть( а.с. 5) і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в с. Дулово по вулиці Шевченка, №28 Тячівського району, які належали йому на праві приватної власності. Згідно до письмового заповіту від 4 листопада 2013 року [PERSON] заповів їй все своє майно [PERSON], яка є позивачкою по справі( а.с. 7). До цього існував заповіт від 2 лютого 2006 року, за яким [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON]( а.с.8). Постановою державного нотаріуса Тячівської держнотконтори від 11 квітня 2016 року відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви для прийняття спадщини( а.с.20). Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А згідно до ст. 1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви на прийняття спадщини. Враховуючи наведене та доводи позивачки про причини пропуску строку, суд вважає наведену причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною, а тому позов слід задовольнити та визначити їй додатковий трьохмісячний строк, достатній для прийняття спадщини.

Outcome: approved