Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрованим є також її брат, відповідач - [PERSON] , який проживає у м.Рівне, більше 10 років, відповідно, більше року відсутній по місцю реєстрації. Вказані обставини порушують права позивача, як власника вказаного майна, а тому, на думку позивача, є достатні правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. В судове засідання позивач подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Клопотань під час судового провадження сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Надана суду копія договору дарування від 21 грудня 2011 року доводить, що позивач набула на підставі вказаного правочину право власності на будинковолодіння із господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] . В позовній заяві позивач вказує, що вул.Кузнецова на даний час перейменована на вул.Квітневу. Відповідно до довідки №02/8-654 від 10 грудня 2018 року, наданої на запит Сарненського районного суду Вирівською сільською радою Сарненського району Рівненської області - [PERSON] дійсно зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач протягом кількох років у належному їй житлі не проживає. Вказані обставини доводяться наданою суду позивачем копією акту про встановлення факту проживання від 15 листопада 2018 року, із якого вбачається, що комісією в складі працівників Вирівської сільської ради встановлено, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 10 вересня 2017 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї ж норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі відповідача порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved