Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в частці від заробітку (доходу) на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час їх спільного проживання була народжена у 2011 році дитина. Після народження дочки стосунки з відповідачем погіршилися і вони вже три роки проживають окремо. Батько дитини не приділяє належної уваги дитині і лічені рази передавав грошові кошти в сумі, що не дозволяє належно вирішувати питання, пов`язані з придбанням продуктів харчування, одягу тощо. Оскільки його поведінка свідчить про відсутність бажання добровільно надавати належну матеріальну допомогу, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та прав малолітньої дочки, яку батько дитини зобов`язаний утримувати до настання повнолітнього віку. Відповідач має нормальний стан здоров`я і має можливість повноцінно працювати. Вона особисто має невеликі грошові надходження, що не дозволяють належно виховувати їх малолітню дочку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, якому була направлена судова повістка на адресу, за якою він проживає, особисто її отримав, а тому, відповідно до ст.74 ЦПК України, він вважається повідомленим належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про предмет спору, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення у відповідності до\~ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Також суд виходить з вимог, передбачених ст.157 ЦПК України, що справи про стягнення аліментів розглядаються протягом розумного строку, але не більше одного місяця. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] 10.01.2011 року народилась дочка [PERSON]. Позивач працює, але отримує незначні грошові кошти. Відповідач належної матеріальної допомоги дитині не надає і ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Доходи позивачки не дозволяють їй самостійно належно виховувати їх малолітню дочку. З пояснень позивача вбачається, що відповідач має нормальний стан здоров`я, є працездатним, має постійне місце роботи. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними і її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved