Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області 08.11.2008 року за актовим записом № 196. Позов мотивувала тим, що спільне життя із відповідачем у неї не склалось, шлюбні відносини біля одного року фактично припинені через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї, між ними постійно виникали непорозуміння, сварки. Зазначила, що на даний час між ними склалася відчуженість, кожен живе своїм життям, а оскільки відповідач проявляє агресію по відношенню до неї, застосовує фізичне насилля, що негативно впливає на психічний стан малолітньої дитини, сумісне проживання між ними припинено. Тому вона дійшла переконання, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, у зв'язку з чим і був поданий до суду даний позов. Позивач у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що у них є неповнолітня дитина і він не бажає розривати шлюб, а просить суд надати ще строк на примирення три місяці. Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Так, судом встановлено, що 08.11.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділіреєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 08.11.2008р. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Як з'ясовано у судовому засіданні у даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків через різні характери та погляди на життя, між ними не існує взаємопорозуміння та прагнення зберегти шлюб та сім'ю. З метою врегулювання даного спору, ухвалою суду від 15.03.2016р. сторонам був наданий двомісячний строк на примирення, який у їхніх відносинах нічого не змінив. Із пояснень сторін судом з'ясовано, що примирення між ними за вказаний період не відбулось, подружні стосунки відновились. Основною причиною цьому, на переконання позивача, є те, що між ними не існує взаємопорозуміння. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За правилами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін є неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинено, сторони спільно не проживають біля одного року. Крім того, позивач категорично не бажає перебувати у зареєстрованому шлюбі, вважаючи, що він буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно вимог статтей 51 Конституції України, 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи вищезазначене, а також те, що протягом строку наданого судом для примирення сторони не примирилися, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування у шлюбі суперечитиме інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved