Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.02.2001 року померла [PERSON], яка 13.02.2001 року вчинила на її користь заповіт і після смерті якої залишилась спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності колгоспу ім. Шевченка с. Драчинці Кіцманського району. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, інших спадкоємців та утриманців у померлої немає. Спадщину прийняла, але оформити право на спадщину позбавлена можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову та просила розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача Драчинецької сільської ради позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою. У позовній заяві як третю особу на стороні відповідача було зазначено відділ Держгеокадастру у Кіцманському районі Чернівецької області. Проте, відповідно до постанови КМУ від 31.08.2016 року за № 581 та наказу Державної служби України з питань геодезії. Картографії та кадастру від 07.11.2016 року за № 282 відділ Держгеокадастру у Кіцманському районі Чернівецької області, як юридична особа публічного права, ліквідований. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 27.02.2001 року померла [PERSON], яка 13.02.2001 року вчинила на її користь заповіт і після смерті якої залишилась спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності колгоспу ім. Шевченка с. Драчинці Кіцманського району. Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, інших спадкоємців та утриманців у померлої немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як розяснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), у звязку відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1234. 1235, 1258, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved