Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання, посилаючись на те, що 19.04.2017 року між ними розірвано шлюб, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги не надає, хоча працює на АЗС «Колвік» та має таку можливість. Просить стягнути з [PERSON] аліменти у частці від заробітку, а саме ? частину всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, погоджувався на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження виданого 09.07.2012 року, виконавчим комітетом Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 5) Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Кліводинської сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області № 394 від 03.05.2017 року, вбачається, що на утриманні матері [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка посилається на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Доказів на спростування даних обставин відповідач суду не подав, позов визнав частково, тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення сином повноліття, суд вважає 1/3 частину всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліттям. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із цим, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183,\~ 184,\~ 191, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved