Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй, її донькам [PERSON] та [PERSON], її брату [PERSON] та колишньому чоловіку (відповідачу) [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 14.07.2003 рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано, саме з того часу останній за вищевказаною адресою не мешкає, особистих речей там не має, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. При цьому жодних перешкод для проживання за спірною адресою позивач відповідачу не створювала, відповідач після розлучення добровільно залишив місце свого проживання та виїхав. Місце його знаходження на теперішній час не відомо. Позивач просить задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою реєстрації та зняти останнього з реєстраційного обліку. До суду позивач не зявився, але від останнього надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не зявився, про дату і час слухання справи сповіщений належним чином, що, враховуючи заяву позивача, дає змогу розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Від третьої особи надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 5-А-99-172844 від 04.03.1999, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її родини [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно відомостей довідки з місця мешкання виданої КП «Жилкомсервіс» дільниці №41 від 21.08.2015 та відомостей наданих адресно-довідковим підрозділом Управління ДМС України в Харківській області станом на 09.09.2015 [PERSON] зареєстрований в квартирі № 44, розташованій в буд. 30 по вул. Героїв Праці в м. Харкові (а.с. 11, 13). Разом з тим, суд вважає доведеним той факт, що відповідач протягом тривалого часу не мешкає за адресою спірної квартири. Про це прямо свідчить зміст акту від 20.08.2015 (а.с. 10). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власника на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння передбачено ст. 391 ЦК України. З погляду на вищевикладене, беручи до уваги наявні докази суд вважає доведеним той факт, що відповідач з 2003 року, не мешкає за адресою спірної квартири. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в звязку з чим суд стягує суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved