overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач та відповідач в судове засідання надали заяви (а.с.16, 20), в яких просять розглянути справу без їх участі, та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 року (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №522 (а.с.5), [INFO] у вказаному шлюбі народився [PERSON]. Як вказує позивач, і що визнано відповідачем, на теперішній час малолітній [PERSON] проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімумом для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, те, що [PERSON] визнав заявлені позовні вимоги (а.с.20), а також, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні умови для її розвитку і забезпечення організації її життя, враховуючи передбачені законом обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог. Судовий збір, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 516 гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви. В судове засідання сторони надали заяви про задоволення позову та розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2009 року по 27 травня 2013 року (а.с.4, 5). У вказаному шлюбі [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). На теперішній час малолітній [PERSON] проживає окремо від батька - з матір'ю (а.с.6), та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вказує стаття 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, те, що у справі відсутні будь-яка інформація про працевлаштування відповідача, що [PERSON] погодився з заявленим розміром аліментів, а також, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні умови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховуючи передбачені законом обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення змінених позовних вимог. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь суми боргу у розмірі 12 588,74 гривень, та суми сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що вона, як поручитель за кредитним договором, виконала обов'язки по сплаті кредиту перед банком замість позичальника [PERSON], але останній відмовляється відшкодувати їй зазначені витрати. В судове засідання позивач надала заяву (а.с.36) про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений в порядку, передбаченому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.28, 35). Пояснень або заперечень по суті заявлених позовних вимог суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Третя особа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про розгляд справи була повідомлена належним чином (а.с.27, 34), проте в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих причин, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 11 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-37/1274-32 (а.с.3-9), згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 16 000 гривень зі сплатою 29,5% річних, строком 36 місяців. Крім того, 11 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем [PERSON] укладено договір поруки №014/17-37/1274-32 (а.с.10-12), за яким поручитель зобов'язалась відповідати перед банком за борговими зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором №014/17-37/1274-32 від 11 червня 2008 року. Як вказує позивач [PERSON], вона виконала перед банком зобов'язання за кредитним договором замість [PERSON], що також підтверджується копією квитанції №14F673743 (а.с.16), та встановлено рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року у справі №2/337/2740/2013 (а.с.14-15), у зв'язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 61 КПК України, вказана обставина не потребує доказуванню. Після виконання поручителем [PERSON] зобов'язання забезпеченого порукою, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вручив їй відповідні документи (а.с.38, 39), які підтверджують цей обов'язок боржника. Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При цьому, дотримуючись положення ч.1 ст. 557 ЦК України [PERSON], яка виконала зобов'язання, забезпечене порукою, повідомила про це поручителя (а.с.13, 37). Зважаючи на викладене, оскільки вказані обставини не спростовані відповідачем, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь 1000 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди . Мотивує свій позов тим, що відповідач о 02.30 год. 11.02.14 року з хуліганських спонукань в квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, розбив чотири віконні скла розміром 1,57х0,65 м.2, чим спричинив матеріальну шкоду . В результаті завданої матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача, позивачу спричинена моральна шкода. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала.. Відповідач позов не визнає, тому що віконне скло позивачці він не розбивав. Суд, вислухавши покази позивача, відповідача,перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю з наступних підстав: Згідно п.3 ст..60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виник спір. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь 1000 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. В підтвердження її вимог судом оглянуто матеріали перевірки Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області заяви №274 [PERSON], відповідно до яких особу , що розбила вікна у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON], не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода та ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно п.1 ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачами не доведено вини відповідача у спричиненні матеріальної та моральної шкоди, то в задоволенні заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позивач від сплати судового збору звільнена .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Ф»юче Мобайл» заборгованості по заробітній платі у розмірі 17504 гр. 66 коп., посилаючись на те, що працювала у відповідача головним бухгалтером з 02 січня 2008 року по 30 квітня 2010 року і при звільненні їй не виплатили заборгованість по заробітній платі. Також просила нарахувати та стягнути грошові кошти за невикористані дні щорічної відпустки. В подальшому у судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути тільки суму заборгованості по заробітній плати 17504 грив. 66 коп. Відповідач - представник ТОВ «Ф»юче Мобайл» у судове засіданні не з»явився, повідомлявся про розгляд справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Позивач просила задовольнити позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно трудовій книжці [PERSON] була прийнята наказом № 2-к від 2 січня 2008 року головним бухгалтером ТОВ «Ф»юче Мобайл». Наказом № 24-к від 30 квітня 2010 року була звільнене на за власним бажанням. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Як встановлено у судовому засіданні, при звільненні позивача 30 квітня 2010 року, не був проведений повний розрахунок. На звернення позивача, Територіальною державною інспекцією праці у Харківській області була здійснена перевірка додержання законодавства про працю на ТОВ «Ф»юче Мобайл». Встановлено, що при звільненні [PERSON] не була здійснена виплата усіх сум належних позивачу. Перевіркою встановлена сума заборгованості - 17504 грив. 66 коп. Порушення, пов»язані з невиплатою належних сум також підтверджуються листом прокуратури Червонозаводського району м. Харкова від 28 квітня 2011 року. Суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «Ф»юче Мобайл» на користь позивача заробітну плату не виплачену при звільненні у розмірі 17504 грив. 66 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті тітки - [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на все майно, яке належало померлій. Позивач вчасно не дізналася про смерть [PERSON], яка померла під час пожежі у власній квартирі [ADDRESS], після чого довгий час займалася впізнанням померлою та отриманням свідоцтва про смерть. Постановою від 22 січня 2014 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], [INFO] під час пожежі, що мала місце у кімнаті № 1, у квартирі [ADDRESS], померла та була доставлена до міської клінічної лікарні № 10. [PERSON] було доставлено до лікарні, як невідому особу, та у свідоцтві про смерть виданому, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції від 16.04.2012 року, серії [NUMBER], у графі прізвище було зазначено - «невідоме». Коли позивач дізналась про смерть рідної тітки - [PERSON], було проведено впізнання, про що свідчить протокол впізнання, складений Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14 червня 2012 року. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28 березня 2013 року встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] за місцем свого проживання. 16 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт, що усе майно яке буде належати їй на день смерті, заповідає [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. При визначенні поважності пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини позивачем, суд приймає до уваги, що позивач довгий час займалася процесом впізнання померлої та у подальшому - отриманням свідоцтва про смерть.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 22.09.2007 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ в Харківській області, актовий запис № 223. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Внаслідок постійних сварок та неприязних відносин, з серпня 2014 року вони спільно не мешкають, господарство не ведуть та не мають єдиного бюджету. Дитина мешкає разом з позивачкою. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довір'я. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач у судове засідання не з'явилась. В наданій суду заяві позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився неодноразово (10.09.2014 року та 26.09.2014 року). Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надходило. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.09.2007 року (а.с.3). Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.4). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Заперечень проти позову або клопотань про примирення до суду не надходило. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», не зазначила про намір змінити шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15.10.2015 року відділом ДРАЦС Балаклійського РУЮ у Харківській області, актовий запис №237. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. З березня 2016 року їх шлюб носить формальний характер. У відповідача вже створена інша родина. Вказує, що примирення з відповідачем неможливе, буде суперечити її інтересам. У судове засідання позивач не зявилась, у наданій заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності. Її представник [PERSON] також надала заяву, про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову, клопотань про примирення від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди представникапозивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ВЛ №280209, виданого 15.10.2015 року відділом ДРАЦС Балаклійського РУЮ у Харківській областівстановлено, що шлюб між сторонами укладено 15.10.2015 року, актовий запис №237 (а.с.5). Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ВЛ №430596, виданого відділом ДРАЦС Балаклійського РУЮ у Харківській області 30.10.2015 року(а.с.6). Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить формальний характер. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22.03.2002 року відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ м.Харкова, актовий запис №113. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. З липня 2015 року їх шлюб носить формальний характер. Вказує, що примирення з відповідачем неможливе, буде суперечити її інтересам. У судове засідання позивач не зявилась, у наданій заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову, клопотань про примирення від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ВЛ №149818, виданого 22.03.2002 року відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ м.Харковавстановлено, що шлюб між сторонами укладено 22.03.2002 року, актовий запис №113 (а.с.17). Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ВЛ №059701, виданого Веселівською сільською радою Балаклійського району Харківської області (а.с.7). Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить формальний характер. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved