Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в які просить встановити факт її приналежності та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до німецької національності. Свої вимоги мотивує тим, що вона походить із родини німців. Вона народилась в с.Дачне, Біляївського району Одеської області і відповідно до її свідоцтва про народження її батьком записаний [PERSON] - українець, а матір'ю - [PERSON] - німкеня. ЇЇ мати зберігала мову, культурні звичаї німецького народу. У зв'язку з тим, що в жодному документі, що підтверджують її особу, не передбачені відомості про належність до будь-якої національності, вона не може її підтвердити. Встановлення даного факту їй необхідно для вільного в'їзду на територію Німеччини, можливого працевлаштування, проживання. В судове засідання заявниця не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в які просив розглянути справу у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON]. народилась [INFO] в с. Дачне, Біляївського району Одеської області, її батьком зазначено [PERSON] за національністю - українець, а матір'ю - [PERSON] за національністю - німкеня. З свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 01 березня 2003 року вбачається, що позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження належність заявниці [PERSON] до німецької національності. В свідоцтві про народження [PERSON] - [INFO], [NUMBER] виданого 28.08.2006 року відсутні відомості щодо національності його батьків, а відповідно і нього ( а.с.10) Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку іх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. В силу ч.2 ст.300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статтями 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в України» гарантовано громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в України» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці та можливість встановлення факту її належності та її неповнолітнього сина [PERSON] до німецької національності.

Outcome: approved