Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної матері. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] , є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію і інших джерел доходів немає. При цьому, вона постійно хворіє різними хворобами, важко пересувається, потребує постійного медикаментозного лікування, стаціонарного лікування та один раз на рік санаторно-курортного лікування. Вказує, що її син, відповідач у справі, не надає їй належної матеріальної допомоги, хоча має заробіток та можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. У зв`язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі Ѕ частки його доходів щомісячно, починаючи з 01.02.2021 року. До початку розгляду справи по суті представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є сином позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.1964 року (а.с. 3). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 5), має ряд хронічних захворювань та потребує постійного медикаментозного лікування, що підтверджується випискою амбулаторного хворого (а.с. 7). Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, вік позивача 77 років, отримує мінімальну пенсію, має незадовільний стан здоров`я, то суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. На думку суду, з врахуванням перебуванням на утриманні позивача доньки, вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб непрацездатної матері. При цьому, доказів про те, що позивач ухилялася від утримання сина [PERSON] або позбавлялася батьківських прав щодо нього, суду не надано. Отже, законних підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено. Відповідно до ст. 79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 17.06.2021 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: partial