Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] (далі ФОП [PERSON]М.) про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 75 у будинку № 21 по вулиці Новокузнецька у м. Запоріжжі 25.11.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди вказаного нежитлового приміщення. В результаті систематичного невиконання ФОП [PERSON], умов зазначеного договору оренди нежитлового приміщення, вона звернулась до суду з позовом про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та виселення. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2015 року, яке набуло законної сили, позовні вимоги задоволено частково. 23.04.2015 року позивачем були направлені письмові вимоги про звільнення нежитлового приміщення. Зазначена вимога не була отримана відповідачем. До теперішнього часу відповідач не бажає у добровільному порядку звільнити приміщення. До початку розгляду справи по суті, позивач подала заяву про часткову зміну позовних вимог, в якій посилаючись на приписи ст.ст. 15, 16, 316, 391, 785 ЦК України, остаточно просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належним їй на праві власності нежитловим приміщенням № 75 у будинку № 21 по вулиці Новокузнецька у м. Запоріжжі шляхом виселення ФОП [PERSON] з вказаного нежитлового приміщення; зобовязати ФОП [PERSON] передати [PERSON] ключі від замків дверей вказаного нежитлового приміщення та надати данні коду охоронної сигналізації, встановленої у цьому приміщенні, а також вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, надала аналогічні пояснення. Відповідач ФОП [PERSON], будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, причини не явки суду не повідомив. Крім того, слід зазначити, що відповідач ФОП [PERSON] не одноразово надав заяви про перенесення розгляду справи через те, що вимушений виїхати за межі міста та через те, що не має можливості самостійно представляти та захищати свої інтереси, проте жодного доказу на підтвердження цього суду не було надано. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши інші докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 75 у будинку № 21 по вулиці Новокузнецька у м. Запоріжжі, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 25.11.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди вказаного нежитлового приміщення строком до 25.11.2015 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 75 у будинку № 21 по вулиці Новокузнецька у м. Запоріжжі від 25.11.2013 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення за період з травня 2014 року по березень 2015 року в сумі 76363 грн. 11 коп., пеня за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 59231 грн. 63 коп. та 3% річних з простроченої суми у розмірі 973 грн. 67 коп., вирішено питання про судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. Відповідно до пунктів 4.9, 4.10 Договору оренди нежитлового приміщення від 25.11.2013 року при припиненні договору орендар зобовязується протягом одного місяця передати орендодавцеві орендоване майно в належному стані та про передачу обєкту складається акт. На момент звернення [PERSON] до суду з позовом про усунення перешкод шляхом виселення, нежитлове приміщення відповідачем ФОП [PERSON] не звільнено. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки пройшов місячний термін з моменту розірвання договору оренди нежитлового приміщенні від 25.11.2015 року, а права [PERSON], як власника зазначеного нежитлового приміщення порушені, суд дійшов висновку, що остання набула права на захист свого порушеного права. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~\~особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені в ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Суд звертає увагу позивача на те, що чинним законодавством не передбачено право виселення осіб з нежитлового приміщення.\~Порядок виселення осіб передбачений\~Житловим Кодексом України, який не регулює правовідносини між власником нежитлового приміщення та орендарем. Вказане приміщення має статус нежитлового, що підтверджується матеріалами справи, а тому підстав для виселення ФОП [PERSON]М з нежитлового приміщення\~в усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням немає. Вимогами ч. 2 ст.\~10, ч. 1 ст.\~60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 4\~ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вимог позивача про зобовязання ФОП [PERSON] передати [PERSON] ключі від замків дверей вказаного нежитлового приміщення та надати данні коду охоронної сигналізації, встановленої у цьому приміщенні, слід зазначити наступне. Суду на підтвердження вказаної позовної вимоги не надано жодного належного та допустимого доказу. Як пояснив у судовому засіданні представник [PERSON] у позивача взагалі відсутні будь які докази на підтвердження цієї позовної вимоги. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed