Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири №12 в житловому будинку №64 по проспекту Свободи (колишня назва 60 років Жовтня) у м.Кременчуці. Відповідачі по справі є її онуками та зареєстровані у вказаній квартирі з 1983р. та 1986р., але фактично не проживають у квартирі більше 10 років. Вона зверталась до них з вимогою про добровільне зняття з реєстрації за вказаною адресою, але вимога була залишена без задоволення. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахуванням їх реєстрації у спірній квартирі, хоча вони не приймають участі в оплаті комунальних послуг. Позбавлення відповідачів права користування є формою захисту нею як власником своїх прав які порушуються. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №12 в буд.64 по проспекту Свободи в м.Кременчуці. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились. Про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Частиною 4 ст.169 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, Автозаводський районний відділ ДМС України у Полтавській області, в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS](колишня назва 60 років Жовтня) в м.Кременчуці, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1993р.. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У спірній квартирі значаться зареєстровані [PERSON] та [PERSON]/дошлюбне прізвище [PERSON]/ О.О.. Вказана обставина підтверджується відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Факт тривалого непроживання відповідачів у зазначеній квартирі підтверджується актом від 28.09.2016 року, відповідно до якого свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 1999 року, а [PERSON] з 1986 року. Згідно з абз.6 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. В п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5, вказано, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Враховуючи те, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], вони мають право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною їм часткою квартири. За таких обставин, позбавлення відповідачів права користування квартирою в даному випадку не є належним способом вирішення спору з приводу оплати комунальних платежів, оскільки призведе до порушення прав та інтересів відповідачів, як співвласників квартири. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed