Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, [PERSON] , державного реєстратора Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденка Андрія Михайловича про визнання незаконним та скасування рішення Богданівської сільської ради від 17.11.2017 року № 442 про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] , скасування рішення державного реєстратора Свириденка А.М. індексний номер: 38672871 від 12.12.2017 року про державну реєстрацію прав та обтяжень. Зазначила, що на підставі договору дарування від 26 жовтня 2006 року за №1222, вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право приватної власності на вказаний будинок зареєстровано у Знам`янському районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 14 лютого 2007 року. На підставі її заяви Богданівською сільською радою 23 жовтня 2009 року прийнято рішення № 552 про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яким сільська рада надала їй дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки загальною площею 0,30 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебувають в землях запасу [ADDRESS] . 12 грудня 2016 року вона звернулася до сільської ради з листом щодо погодження технічної документації. Листом сільської ради від 29 грудня 2016 року за № 729-02/16 її повідомлено, що дане питання розглянуто на засіданні земельної комісії з питань землекористування, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів Богданівської сільської ради та прийнято рішення, яким їй відмовлено у погодженні схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків на зберігання, на підставі того, що частина земельної ділянки, яка перебуває в її фактичному користуванні, зареєстрована на праві власності за [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . Згідно з графічними матеріалами, відображеними в технічній документації, дійсно виявлено накладання земельної ділянки за адресою по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , на земельну ділянку по [ADDRESS] , користувачем якої є вона. Вказане накладення було також виявлено після того, як було перероблено технічну документацію із землеустрою. Після цього позивачем виявлено, що так само, як і [PERSON] інші її сусіди [PERSON] та [PERSON] приватизували земельні ділянки під своїми житловими будинками, збільшивши площу землі під будинками за рахунок земельної ділянки позивача. 17 листопада 2017 року Богданівською сільською радою прийнято рішення № 442 про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] , затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2333 га, у тому числі: 0,2333 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,2333 га, у тому числі: 0,2333 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Просила визнати незаконним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Знам`янського району № 442 від 17 листопада 2017 року, яким порушено її право користування земельною ділянкою, яка закріплена за нею як власником житлового будинку. Також просить скасувати державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , яка внесена на підставі незаконного рішення Богданівської сільської ради. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Також зазначила, що доводи відповідачів не можуть братися судом до уваги оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Відповідач намагається довести відсутність у позивача права на отримання земельної ділянки у власність в порядку ст.118 Земельного кодексу України. Зокрема зазначає, що для отримання земельної ділянки необхідно здійснити розроблення проекту землеустрою, а не технічної документації із землеустрою. Однак, межі предмету даного позову обмеженні виключно оскаржуваним рішенням та рішенням державного реєстратора про здійснення державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку. У даному судовому процесі до уваги можуть братися лише ті пояснення, докази сторін, що направлені на доведення законності чи незаконності зазначених рішень органу місцевого самоврядування. Разом з тим, вважає за необхідне окремо відреагувати на посилання сільської ради щодо того, що для отримання земельної ділянки у власність в порядку ст.118 Земельного кодексу України згідно з законодавством України необхідно здійснювати розроблення виключно проекту землеустрою. Так, частинами 1 та 2 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Абзацом 8 статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Отже, для отримання земельної ділянки у власність в порядку статті 118 Земельного кодексу України, на якій перебуває будинок та право власності на який зареєстровано згідно з чинним законодавством, достатньо технічної документації із землеустрою. Позивач має зареєстроване право приватної власності на будинок по [ADDRESS] . На спростування доводів щодо дати розроблення технічної документації із землеустрою зазначено, що всі роботи щодо її розроблення здійснювалися в 2015 році, що підтверджується укладеним договором із сертифікованим інженером-землевпорядником та квитанцією на оплату робіт. Також відповідачем зазначено, що рішення «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] » від 23.10.2009 №552 суперечить генеральному плану села. Проте, дане рішення органу місцевого самоврядування суперечить генеральному плану села лише в частині 0,05 га земельної ділянки, виділеної для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебувають в землях запасу по [ADDRESS] . В цій частині рішення сільської ради не є предметом позову в даному судовому спорі. В іншій частині рішення сільської ради, тобто в частині 0,25 га земельної ділянки для обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, відповідає генеральному плану у повному обсязі. Крім того, межі переданої органом місцевого самоврядування земельної ділянки [PERSON] охоплюють площу земельної ділянки, що завжди використовувалася позивачем, в тому числі і для обслуговування власного будинку. Факт відсутності за позивачем реєстрації права власності на дану земельну ділянку не позбавляє її права на приватизацію в порядку статті 118 Земельного кодексу, а також жодним правовим актом не наділяє правом інших осіб на приватизацію даної земельної ділянки. Також таке право позивача не обмежується в часі. Отже, нереалізованість права позивача на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, не наділяє правом здійснити її приватизацію іншими особами. Представник відповідача Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Вказав, що позивачу дійсно сільською радою надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою для подальшої приватизації земельних ділянок. Проте, позивач вказану документацію не виготовила, а у зв`язку зі змінами в законодавстві України, той вид документації, дозвіл на виготовлення якого надавала сільська рада, на сьогоднішній день не виготовляється, відведення земельних ділянок здійснюється шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (що стосується земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, ч.6 ст.118 Земельного кодексу України) та технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (що стосується земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ч.8 ст.55 Закону України «Про землеустрій»). При цьому, на момент виготовлення [PERSON] технічної документації щодо становлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під належним йому житловим будинком, право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] не реєструвалося, земельні ділянки, на які вона претендує у власність, їй не передавалися, відсутні будь-які рішення з цього приводу, крім того не встановлено, що саме з такою конфігурацією у позивача була земельна ділянка у користуванні. [PERSON] зазначає, що подавала у грудні 2016 року до сільської ради заяву про погодження технічної документації. Однак, до сільської ради [PERSON] технічну документацію не надавала, а надала на погодження схему земельної ділянки та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, що підтверджується заявою останньої від 19.12.2016. Відповідно до листа сільської ради від 29.12.2016 №729-02/16, наданого на вказану заяву, [PERSON] повідомлено про те, що її заяву розглянуто 28.12.2016 на засіданні земельної комісії з питань землекористування, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів Богданівської сільської ради та прийнято рішення, яким їй відмовлено у погодженні схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів. На момент виготовлення [PERSON] технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під належним йому житловим будинком, право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] не реєструвалося, земельна ділянка, на яку вона претендує у власність їй не передавалася. Крім того, в порушення вимог ст.55 Закону України «Про землеустрій» конфігурація земельної ділянки [PERSON] не відповідає генеральному плану населеного пункту. Згідно з ч.3 ст.28 Закону України «Про землеустрій», відповідальність за достовірність та якість документації із землеустрою, в тому числі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості), покладається на її розробників. Однак, в порушення вимог вказаної норми, інженером-землевпорядником [PERSON] під час виготовлення технічної документації недоліки щодо часткового накладення меж земельних ділянок усунуто не було, незважаючи на перероблення технічної документації. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що [PERSON] , як житель с. Богданівка, має право на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У встановленому законом порядку він звернувся до Богданівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і такий дозвіл отримав. У встановленому законом порядку відповідачем було замовлено та отримано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подано заяву про його затвердження та передачу земельної ділянки згідно вказаного проекту у приватну власність. Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 17.11.2017 року №442, було затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.2333 га з кадастровим номером [NUMBER] із земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться на території с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області. Таким чином, відповідачем при вчиненні дій, спрямованих на отримання земельної ділянки у власність, не було порушено жодним чином вимог закону тим паче прав позивача, так як в останньої не було права власності на земельну ділянку, а також у відповідності до земельго кодексу не встановлено меж в натурі між ділянками. Надання позивачем у якості доказу технічного паспорту на належний їй будинок, у якому зображено межі садиби з урахуванням спірної земельної ділянки, є незаконним, а техпаспорт неналежним доказом, оскільки особа, яка виготовляє технічний паспорт будівлі не має права встановлювати межі земельної ділянки без наявності відповідних документів, що посвідчують право власності або користування. При виготовленні технічного паспорта на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] позивач будь-яких правовстановлюючих документів на вказану у технічному паспорті земельну ділянку не мав. Жодних доказів наявності цивільних прав, щодо порушення яких подано позов, позивачем не надано. Відповідач державний реєстратор Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденко А.М. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенніпозовних вимог позива з мотивів викладених у відзиву. З відзив уреєстратора на позовну заяву, вбачається, що він просить визнати його неналежним відповідачем та залучити його до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Пояснив, що він здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на підставі рішення Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області відповідно до чинного законодавства без порушення жодної вимоги. При підготовці та проведення реєстраційних дій, ним проведено перевірку відповідності наданих документів й відсутності наявних обмежень та зареєстрованих речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прийняв рішення про проведення відповідних реєстраційних дій. Також роз`яснив, що відповідно до ч.2 ст. 26 вказаного закону в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був землевпорядником при Богданівській сільській раді, при оформленні тежнічної документації позивачем не погоджувальси межі із сільською радою, отже про існування земельної ділянки саме такої конфігурації у користуванні [PERSON] не було відомо, крім того дана конфігурація не відповідає генеральному плану села. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач у встановленому законом порядку на підставі договору дарування, посвідченого 26 жовтня 2006 року, є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . За відомостями, відображеними в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, значиться земельна ділянка площею 3000 кв.м., з них під будівлями 144,2, під двором 780,3, під городом 2075,5. Рішенням № 552 від 23 жовтня 2009 року Богданівською сільською радою надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,30 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебувають в землях запасу [ADDRESS] . Якщо при встановлені меж земельної ділянки в натурі будуть виявлені розбіжності в даних про розмір земельної ділянки з фактичними її розмірами, то остаточно розмір земельної ділянки буде затверджено сесією сільської ради Рішенням №273 від 27 січня 2017 року Богданівською сільською радою відмовлено в наданні дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,05 га (а.с.79). Рішенням №442 від 17 листопада 2017 року Богданівською сільською радою передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2333 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Право власності на цю земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] державним реєстратором Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденком А.М. 12 листопада 2017 року індексний номер: 38672871. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до пункту б) ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до ч.ч. 1-2, 6-10 цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Виходячи зі змісту ч. 7, ч. 8, ч. 9 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі документації із землеустрою (технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір, межі та місце розташування земельної ділянки). Відповідно до п. в) ст. 2 Закону України «Про землеустрій» землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів. За змістом п. г) ст. 20 того ж Закону землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути). Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. і ч.1 ст. 25 Закону). Вимоги до технічної документації із землеустрою передбачені ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Зокрема, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Водночас, згідно ст. 63 цього Закону функції по проведенню самоврядного контролю при здійсненні землеустрою покладаються на сільські, селищні, міські, районні та обласні ради відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як встановлено судом, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,30 га, рішенням № 552 від 23 жовтня 2009 року Богданівською сільською радою. Однак, до сільської ради із заявою щодо вирішення питання про погодження схеми земельної ділянки та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів позивач звернулась лише 19.12.2016. Також суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що в порушення вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» конфігурація земельної ділянки позивача не відповідає генеральному плану населеного пункту. Із пояснень [PERSON] насальника Знам`янського КПБТІ допитаної в судовому засіданні в якості спеціаліста, встановлено, що конфігурація земельної ділянки не визначається при виготовленні технічного паспорту на будинок в разі відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на неї, при складанні технічного паспорту на будинок техніком БТІ лише схематично відображається земельна ділянка на якій розташований будинок без конкретних меж земельно ділянки. Відповідно до п.5 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за №127 та зареєстрованої у Мінюсті України 10.08.2001 року за №582/5773, в редакції, що діяла на час складання наданого позивачем технічного паспорту на належний їй будинок, під час обмірювальних робіт складаються абриси на земельну ділянку з нанесенням усіх наявних будинків, господарських будівель і споруд, меж та угідь (двору, саду, городу тощо (додаток 1.13).В абрисі зазначається номер будівельного кварталу, номер житлового будинку, назва вулиці, найменування власника, підстава права власності, дата зйомки, контролю та підписи виконавців. Абриси складаються на земельні ділянки, які входять до складу кварталу (району), або на кожну земельну ділянку окремо. Абрис земельної ділянки є невід`ємною частиною інвентаризаційної справи і його форма визначається додатком 1.13 до вказаної вище інструкції. При дослідженні інвентаризаційної справи встановлено, що абрис земельної ділянки у ній відсутній, відсутні також будь-які дані про надання земельної ділянки під забудову чи іншої мети, тобто у технічний паспорт земельна ділянка внесена безпідставно. Відтак технічний паспорт є неналежним доказом права користування земельною ділянкою, оскільки особа, яка виготовляє технічний паспорт будівлі не має права встановлювати межі земельної ділянки без наявності відповідних документів, що посвідчують право власності або користування, а при виготовленні технічного паспорта на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] позивач будь-яких правовстановлюючих документів на вказану у технічному паспорті земельну ділянку не мав. Відповідно до стаття 38 ЗК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Відповідно до статті 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до ч.1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Таким чином, право власності, користування земельною ділянкою може бути набуте громадянином лише в порядку, передбаченому Земельним Кодексом або іншими законами України та підтверджено відповідними доказами. Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» відповідальність за достовірність та якість документації із землеустрою, в тому числі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості), покладається на її розробників. Однак, в порушення вимог вказаної норми, інженером-землевпорядником [PERSON] під час виготовлення технічної документації недоліки щодо часткового накладення меж земельних ділянок усунуто не було. Факт накладення земельних ділянок одна на одну був заздалегідь відомий позивачу, про що свідчить зміст позовної заяви. На виклики до суду для дачі пояснень інженер-землевпорядник [PERSON] не з`являвся без поважних причин. Таким чином, на підставі наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивач має право на безоплатну приватизацію земельної ділянки відповідно до Земельного кодексу України, як і інші громадяни України. Позивач не надала доказів користування саме спірною земельною ділянкою на момент приватизації її частини відповідачем [PERSON] , тому не довела порушене її право чи інтерес. Квитанція про сплату позивачем податку за земельну ділянку в 2017 році не містить відомостей про те, за яку саме земельну ділянку вноситься податок (тобто за земельну ділянку якої площі - лише тої, на якій знаходяться будівлі, чи з урахуванням городу), тому не може бути доказом користування конкретної земельної ділянки. В судовому засіданні досліджувались погосподарські книги по [ADDRESS] з яких встановлено, що у користуванні [PERSON] бувшого власника будинку [ADDRESS] , було у користуванні з 1986 року по 30 сот. земельної ділянки і це розмір змінювався до моменту передання [PERSON] у власність земельної ділянки , а у [PERSON] залишилось у погосподарській книзі у користуванні 30 сот. Однак в погосподарських книгах не зазначене місцезнаходження земельної ділянки чи декількох ділянок. Також судом досліджувалось витребуване з Державного архіву Рішення Богданівської сільської ради про надання Свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння по [ADDRESS] з метою встановлення можливого визначення розмірів земельних ділянок наданих власникам, однак в даних документах відсутні відомості про земельні ділянки та їх розмір (т.2 а.с. 12-15). Крім того суд не знайшов доказів надання земельних ділянок будь-якого розміру позивачу ( [PERSON] бувшому власнику будинку) Богданівською сільською радою, їх розмір та місце розташування. З цього приводу рішення сільською радою не приймалися. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено порушення її прав та інтересів відповідачем, суд вважає необґрунтованими її доводи про те, що оспорюване рішення прийняте з порушенням вимог законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 17 листопада 2017 року №442, та як наслідок не підлягає задоволенню друга вимоги позивача про скасування рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі вказаного рішення сільської ради. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити по фактично понесеним . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed