Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 51/100 частин будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Зазначене спадкове майно належало померлому на підставі договору довічного утримання від 04.08.2004 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його батьки - [PERSON] , [PERSON] , син - [PERSON] та позивач [PERSON] (дружина померлого). Ніхто із спадкоємців до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується листом П`ятої державної нотаріальної контори від 21.09.2018 року. Позивач зазначає, що вона разом із чоловіком почали проживати за адресою: [ADDRESS] , з 1997 року. 25 квітня 1998 року вони одружилися. Під час спільного шлюбу народилася дитина [PERSON] . Отже, з 1997 року позивач із чоловіком [PERSON] проживали разом до його смерті за адресою: [ADDRESS] , однак він був зареєстрований за іншою адресою: спочатку - з батьками по [ADDRESS] , а після набуття права власності за договором довічного утримання на будинок [ADDRESS] він зареєструвався 25.12.2008 року. Таким чином, позивач одна серед спадкоємців є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно разом проживала зі своїм чоловіком на час його смерті. А інші спадкоємці, згідно норм ЦК України щодо спадкування, вважаються такими, що не прийняли спадщину. Однак, через те, що позивач була зареєстрована з чоловіком за різними адресами, для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, їй необхідно підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті. Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання в порядку окремого провадження, але під час розгляду справи був виявлений спір про право і її заява була залишена без розгляду. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Ленінського районного суду м. Харкова від 04.07.2019 року вищевказана цивільна справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 10.07.2019 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019 року, для розгляду даної цивільної справи було обрано головуючого суддю Рубіжного С.О. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання. Клопотання позивача про виклик та допит свідків в судовому засіданні - задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року замінено співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на відповідача Харківську міську раду по цивільній справі №642/3945/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року клопотання позивача задоволено. Витребувано із Другої Харківської міської державної нотаріальної контори інформацію про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (спадкова справа № 205П/2019) 04 листопада 2019 року, через канцелярію суду, на виконання ухвали суду, надійшла відповідь з Другої ХДНК. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року клопотання позивача про виклик та допит свідків задоволено. 17 грудня 2019 року через канцелярію суду, від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовної заяви заперечували з наступних підстав. У відзиві відповідач зазначає, що порушення прав позивача, так як наслідок необхідність їх судового захисту не встановлено, оскільки остання не зверталася у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх спадкових прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому. Отже, позивачем по справі не було вжито заходів для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання право власності є передчасним. Окрім того, в матеріалах справи є ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 02.11.2018, в якій вказано, що [PERSON] (батько померлого [INFO] [PERSON] ) заявив в судовому засіданні, що він претендує на спадщину після смерті сина [PERSON] , тому наявний спір про право. Рішення у цій справі може порушити права та обов`язки третіх осіб щодо спірного будинку, які не залучені до участі у справі. З матеріалів справи вбачається, останне обстеження домоволодіння по [ADDRESS] здійснено у 2004 році, тобто на даний час минуло 15 років з моменту останнього обстеження, однак технічний паспорт в матеріалах інвентаризаційної справи відсутній. Тобто, існування житлового будинку, збереження його технічних характеристик ставиться під сумнів. Щодо факту сумісного проживання, матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець [PERSON] був зареєстрований з 25.12.2008 року за адресою [ADDRESS] , а тим паче докази підтвердження щодо спільного проживання зі спадкодавцем позивачем також не надано. 27 грудня 2019 року, через канцелярію суду, від позивача, надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Матеріали справи містять постанову державного нотаріуса Другої ХДНК Теленкової І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.08.2019 року, а тому посилання відповідача, що позивач не зверталася у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх спадкових прав не відповідає дійсності. Окрім того, під час підготовчого судового засідання на підставці відомостей отриманих від державного нотаріуса, та особисто від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було з`ясовано, що дані особи не скористалися своїм правом прийняття спадщини, тому рішення у цій справі не може вплинути на їхні права або обов`язки щодо спадкового майна, а отже їх залучення до участі не є доречним. Також, позивач зазначає, що її чоловікові [PERSON] належала 51/100 частка житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Зазначене майно належало померлому на підставі договору довічного утримання від 04.08.2004 року. На час набуття чоловіком право власності на зазначене майно самочинних будівель в його складі не було, це вбачаєтьсяз технічного паспорту. За життя [PERSON] його частка в праві власності на зазначений житловий будинок та склад належного йому майна не змінювались. Значна частина відзиву на позов містить опис набуття права власності на самочинно побудовані об`єкти нерухомості. Однак, позовна заява не містить вимоги визнання за позивачем права власності на об`єкти самочинного будівництва. Відповідач, також, помилково стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] був зареєстрований з 25.12.2008 року по [ADDRESS] , це спростовується записом в будинковій книзі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення його без її участі, та за участю її представника. Раніше у судовому засіданні надала пояснення, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а також просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Василенко Т.В., яка діє на підставі ордеру серії ХВ № 000139 від 05.08.2019 року, в судовому засідання позов підтримала, та просила його задовольнити. Представник відповідача Хрущ [PERSON] І., яка діє на підставі довіреності від 19.12.2019 №08-21/4279/2-19, в судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила, раніше надано суду відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане м. Харків, Україна, Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану, серія [NUMBER] від 25.04.1998. (а.с. 8) [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2016 року. (а.с.11) Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається з 51/100 частин будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Дане майно належало померлому на підставі договору довічного утримання від 04.08.2004 року, р.№ 6785, посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., також даний факт підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.08.2004. (а.с. 38-39) Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його батьки [PERSON] , [PERSON] , син [PERSON] , дружина [PERSON] . З відповіді П`ятої ХДНК від 21.09.2018, вбачається, що позивачем було пропущено строк на прийняття спадщини, а тому вона вважаєтесь спадкоємцем що не прийняв спадщину. Згідно довідки зі спадкового реєстру інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини також не зверталися, спадкова справа не заводилася. (а.с.12) Позивач пояснила, що з 1997 року вона із її чоловіком [PERSON] проживали разом до його смерті за адресою: [ADDRESS] , однак її чоловік був зареєстрований за іншою адресою: спочатку з батьками по [ADDRESS] , а потім по [ADDRESS] , що також вбачається з домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] . (а.с.14-15) Під час спільного шлюбу у позивача та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.9) З технічного паспорту який є додатком до звіту про незалежну оцінку майна нерухомого майна від 05.04.2019, вбачається, що на час набуття права власності [PERSON] на спірне майно самочинних будівель в його складі не має. (а.с. 40-41) З відповіді Другої ХДНК від 29.10.2019 вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] , була заведена спадкова справа №205П/2019 року, яка містить у собі заяву дружини [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на 51/100 частку житлового будинку [ADDRESS] , заяви від матері [PERSON] та сина [PERSON] , про те, що вони спадщину після померлого не прийняли, та не претендують і не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю за законом, постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, надана [PERSON] , у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, спадкова справа не містить(а.с.119) Опитані в судовому засідання свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (кожний окремо) пояснили, що померлий [PERSON] є чоловіком позивача, та з 1998 року вони постійно проживали разом за адресою [ADDRESS] , мали повноцінну сім`ю, вели спільне господарство та бізнес. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку позивач від спадщини не відмовлялася. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи наведене, позивачем [PERSON] в судовому засіданні доведено відповідними доказами, що вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , внаслідок чого після його смерті прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, до складу якої входить спірний будинок. Інші спадкоємці першої черги мати та син спадкодавця від спадщини відмовились. Батько спадкодавця [PERSON] проживав окремо від спадкодавця, не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Перебуваючи по справі в статусі відповідача, заперечень проти позову не надав, будь яких заяв та повідомлень про вчинення ним дій щодо прийняття спадщини від нього до суду також не надходило. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved