Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в частці від заробітку (доходу) на утримання їх двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час перебування в шлюбних стосунках з відповідачем були народжені двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. Восени 2013 року відповідач виїхав за межі України, і вона переїхала на проживання у м.Борзну, де проживають її батьки. Відповідач надає матеріальну допомогу, але вона хотіла б, щоб допомога надходила регулярно і в обов`язковому порядку, оскільки вона доглядає за малолітнім сином і не має можливості працевлаштуватися, щоб регулярно отримувати заробітну плату. На даний час вона має невеликі грошові надходження, що не дозволяють належно виховувати їх двох малолітніх дітей. Спілкуючись з відповідачем, нещодавно вона дізналася про те, що він працевлаштувався буровиком в Росії і має можливості утримувати дітей шляхом сплати аліментів. Він не має ніяких обмежень за станом здоровя, а тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в частці від його заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте суд, виходячи з того, що сторони перебувають на час розгляду справи в шлюбних стосунках і позивачем надані докази доведеня нею до відома [PERSON] суті позовних вимог та необхідності з`явитися в судове засідання з розгляду даної справи, вбачає ознаки вручення судової повістки, що передбачені ст.76 ч.3 ЦПК України. Водночас позивач погодилася на ухвалення у цій справі заочного рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, з'ясувавши доводи позивача в обґрунтування позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що під час перебування позивача та відповідача в шлюбних стосунках були народжені двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З причини конфлікту поглядів на життя позивач та відповідач проживають окремо. Відповідач не завжди належно виконує батьківські обов`язки, передбачені сімейним законодавством України, щодо утримання своїх дітей і їх матеріального забезпечення, що створює перешкоди у позивача в забезпеченні належних умов для виховання дітей, оскільки вона на даний час не має можливості повноцінно працювати і регулярно отримувати заробітну плату. З пояснень позивача вбачається, що відповідач має постійну роботу і, маючи регулярні доходи, здатний надавати на потреби двох дітей грошові кошти. Він не має ніяких обмежень за станом здоровя, а тому здатний сплачувати аліменти на утримання дітей в частці від його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що вимога позивача є правомірною і її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved