Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в якому просить визнати нікчемним правочин, який викладений в пункті 7.2 кредитного договору № ZRRWAE00000180 від 13 липня 2007 року на суму 29078,84 долара США в частині того, що позичальник доручає без додатково узгодження перерахувати кредитні кошти в сумі 20604 долара США на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER], комісію банку в сумі 206,04 долара США на рахунок № [NUMBER] в ПриватБанку, МФО 305299, на сплату страхових платежів на поточний рахунок Страхової компанії «Інгострах», а також сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі вказаному в пункті 7.1 даного договору на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ №26002301813 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 30300465 з призначенням платежу: «ДН005098/11 ДФДП «Інформаційний центр МЮУ «За реєстрацію обтяжень рухомого майна». Позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним кредитним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку №______________, що відповідає платіжній картці №____ емітованої ПриватБанком. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що представник відповідача, який підписав вищевказаний кредитний договір, не мав не це повноважень. Позивач взагалі даний кредитний договір не підписувала та не надавала банку доручення на перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] З цих підстав просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, але надіслав суду заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZRRWAE00000180 (а.с. 58-62). За умовами цього договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 29078,84 долара США для придбання автомобіля. Згідно пункту 7.2 вищевказаного договору [PERSON] доручила банку без додатково узгодження перерахувати кредитні кошти в сумі 20604 долара США на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER], комісію банку в сумі 206,04 долара США на рахунок № [NUMBER] в ПриватБанку, МФО 305299, на сплату страхових платежів на поточний рахунок Страхової компанії «Інгострах», а також сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі вказаному в пункті 7.1 даного договору на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ №26002301813 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 30300465 з призначенням платежу: «ДН005098/11 ДФДП «Інформаційний центр МЮУ «За реєстрацію обтяжень рухомого майна». Також [PERSON] доручила банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним кредитним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку №______________, що відповідає платіжній картці №____ емітованої ПриватБанком (номер рахунку та картки в договорі не вказаний). Суд вважає, що законодавство в даному випадку не вимагає надання позивачем окремого доручення відповідачу на перерахування коштів, оскільки сторони таким чином погодили в договорі спосіб та порядок надання кредиту. Стосовно відсутності у представника відповідача повноважень на підписання кредитного договору позивач не надала жодних доказів, хоча згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того відсутність у представника відповідача повноважень на підписання кредитного договору також не робить його недійсним, оскільки відповідач виконав даний кредитний договір і надав позивачу кредит в розмірі 29078,84 долара США, а відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Ці обставини підтверджуються рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.09.2014 року, яким було встановлено, що відповідач надав позивачу кредит в розмірі 29078,84 долара США для придбання автомобіля (а.с. 55-57). Дане рішення було залишене в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2014 року (а.с.140-141). Суд також прийняв міри і для перевірки твердження представника позивача стосовно того, що позивач не підписувала вищевказаний кредитний договір, для підтвердження чого представник позивача просив призначити почеркознавчу експертизу. Суд врахував, що аналогічне клопотання він заявив і в іншій цивільній справі № 283/483/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору № ZRRWAE00000180 від 13.07.2007 року недійсним. Суд задовольнив дане клопотання ухвалою від 05 червня 2015 року (а.с. 144). Однак під час підготовки документів для експертизи було встановлено, що оригінал кредитного договору не містить аркуша, на якому маються підписи представника банку та [PERSON], а на підставі копій підписів експерт не може провести почеркознавчу експертизу, що підтверджується повідомленням експерта (а.с. 145-146). За таких обставин суд відмовив у призначенні експертизи у даній цивільній справі, але дав відповідну оцінку іншим наявним у справі доказам. Зокрема під час розгляду цивільних справ за участю позивача та відповідача суди встановили (а.с. 20-21, 55-57, 140-143), що позивач підписала з відповідачем кредитний договір № ZRRWAE00000180 від 13.07.2007 року за яким позивач отримала кредит в розмірі 29078,84 долара США. Крім того у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» проводилось службове розслідування під час якого також було встановлено, що між сторонами був укладений (в тому числі і підписаний) кредитний договір № ZRRWAE00000180 від 13.07.2007 року на суму 29078,84 долара США. Також слід зазначити, що загальні положення недійсності правочинів викладені у §2 глави 16 ЦК України. Зокрема в ст. 215 ЦК вказано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач не надала жодних доказів того, що відповідно до законодавства пункт 7.2 кредитного договору № ZRRWAE00000180 від 13.07.2007 року є нікчемним, а тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed