Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дітей [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2018 року народження, в розмірі 40 157,66 грн., а також пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 12.06.2020 року по 01.04.2021року в розмірі 63 56,59 грн. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.08.2020р. розірвано шлюб між нею та відповідачем. Також рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14.09.2020р. з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 12.06.2020р. При цьому, як вказує позивач, станом на 01.04.2021р. у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 40 157,66 грн. Також згідно ст. 196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача пеню, яка згідно її розрахунку складає суму 63 556,59 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.07.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, за якою вона вказує про те, що зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за своєчасну сплату аліментів на утримання дітей за період з 12.06.2020р. по 01.04.2021р. в розмірі 63 556,59 грн. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Як встановлено, позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог не додано доказів направлення цієї заяви відповідачу, тому з огляду на положення ч. 5 ст. 49 ЦПК України заява про зменшення розміру позовних вимог не приймається судом до розгляду та повертається позивачу. Відповідач надав до матеріалів справи письмовий відзив на позов, за яким просить задовольнити позовні вимоги частково, зазначаючи про те, що станом на 09.08.2021р. у нього відсутня заборгованість по аліментам. Крім того, відповідачем наданий розрахунок розміру пені, за яким сума пені, що має бути стягнута, на його думку, з нього, складає 42 958,78 грн. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 12.03.2006р. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29.07.2020р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14.09.2011р. у справі №752/11360/20 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 12.06.2020р. Матеріали справи свідчать, що на виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів. Також державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП №64345872 з виконання виконавчого листа №752/11360/20 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , про що 02.02.2021р. винесено відповідну постанову. Позивач з посиланням на розрахунок заборгованості №64345872 від 08.04.2021р., який складений Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), просить стягнути з відповідача заборгованість за аліментами в розмірі 40 157,66 грн. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивач щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.ст. 194-197 Сімейного Кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. (ч. 2, 4 ст. 194 Сімейного кодексу України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувається за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. У рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості в судовому порядку за окремим рішенням суду. Додатково слід зазначити, що згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.08.2021р. №64345872, складеної державним виконавцем Тертичною В.В. Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість відповідача перед позивачем за аліментами станом на 09.08.2021р. відсутня. Щодо стягнення з відповідача розміру пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові від 03.04.2019р. у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За таким правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивач просить стягнути з відповідача суму пені за період прострочення сплати аліментів з 12.06.2020 р. по 01.04.2021р. За розрахунком позивача розмір пені складає суму 63 556,59 грн. Відповідач надав суду контррозрахунок суми пені за прострочені аліменти та вважає, що сума пені, які підлягає до стягнення, складає 42 958,78 грн. Перевіривши розрахунок позивача та відповідача з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, суд отримав наступну суму пені за заявлений позивачем період прострочення сплати аліментів, а саме за період з 12.06.2020р. по 01.04.2021р.: 2 359,00 грн. х 356 (період з 01.07.2020р. по 21.06.2021р.) х 1% = 8 398,04 грн. 3 989,33 грн. х 325 (період з 01.08.2020р. по 01.04.2021р.) х 1% = 12 965,32 грн. 3 934,33 грн. х 294 (період з 01.09.2020р. по 01.04.2021р.) х 1% = 11 566,93 грн. 4 036,33 грн. х 264 (період з 01.10.2020р. по 01.04.2021р.) х 1% = 10 655,91 грн. 4 301,67 грн. х 233 (період з 01.11.2020р. по 01.04.2021р.) х 1% = 10 022,89 грн. 4 057,33 грн. х 203 (період з 01.12.2020р. по 01.04.2021р.) х 1% = 8 236,38 грн. 4 766,67 грн. х 172 (період з 01.01.2021р. по 01.04.2021р.) х 1% = 8 198,67 грн. 4 215,00 грн. х 141 (період з 01.02.2021р. по 01.04.2021р.) х 1% = 5 943,15 грн. 4 249,00 грн. х 113 (період з 01.03.2021р. по 01.04.2021р.) х 1% = 4 801,37 грн. 4 249,00 грн. х 82 (період з 01.04.2021р. по 01.04.2021р.) х 1% = 3 484,18 грн. 8 398,04 грн. + 12 965,32 грн. + 11 566,93 грн. + 10 655,91 грн. + 10 022,89 грн. + 8 236,38 грн. + 8 198,67 грн. + 5 943,15 грн. + 4 801,37 грн. + 3 484,18 грн. = 84 272,84 грн. Таким чином, сума пені за вказаний позивачем період заборгованості зі сплати аліментів складає суму 84 272,84 грн. Разом з тим, за ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України сума пені не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості. Враховуючи вказану норму, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума пені в розмірі 40 157,66 грн. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial