Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року. Позов обґрунтований тим, що 02.08.2000 року позивач зареєструвала розірвання шлюбу з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 448. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачкою. 04.06.2014 року донька змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], про що в книзі реєстрації зміни імені зроблено відповідний актовий запис № 41. [PERSON] навчається з 2015 року у Мелітопольському державному педагогічному університеті ім.. [PERSON] IV рівня акредитації за ступенем вищої освіти бакалавр і на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання природничо-географічного факультету. Позивач проживає разом з дочкою та несе всі витрати по її навчанню. Відповідач необхідної матеріальної допомоги на період навчання дочки не надає. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача [PERSON] не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання 22.06.2016 р., в судові засідання 29.06.2016 року, 19.07.2016 року та 04.08.2016 року не зявився, судові повістки про виклик його до суду повернулись без вручення, оскільки він не перебуває за зареєстрованим місцем проживання в зв'язку з тимчасовим виїздом. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилась, заяви про відкладення розгляду справи не надала. У відповідності з вимогами ст. ст. 74, 76, 77 ЦПК України суд визнає, що відповідач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Мелітополь Запорізької області, є повнолітньою дочкою відповідача [PERSON] і позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 22 травня 1998 року та свідоцтвом про зміну імені серії І-ЖС № 005513 від 04 червня 2014 року. [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] Відповідно до довідки Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б. Хмельницького № 05-п/950 від 31.05.2016 року, [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання природничо-географічного факультету, напрямку підготовки туризм, строк закінчення навчального закладу - 30.06.2019р., стипендія їй не нараховується та навчання відбувається на контрактній основі, що свідчить про її потребу в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Відповідач [PERSON]М.в добровільному порядку матеріальної допомоги, яку потребує донька в зв'язку з навчанням, не надає. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За роз'ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, являються: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. [PERSON] є особою працездатного віку, а тому має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки в період її навчання. Будь-яких фактичних даних, які б свідчили про неможливість надання відповідачем такої допомоги суду не представлено. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, з урахуванням вищезазначених обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до закінчення нею навчання. Вимога щодо визначення аліментів в розмірі, не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставною і не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] досягла повноліття та згідно ст. 6 СК України в зв'язку з цим втратила правовий статус дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору.

Outcome: partial