Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що 17.12.2014 в магазині «Дітто», що розташований на території ТРЦ «Дафі», у фізичної особи підприємця [PERSON] придбала жіноче зимове шкіряне взуття вартістю 1799,00 грн., проте одягнувши його 08.01.2015 виявила, що підошва на морозі втратила гнучкість, стала жорсткою, що заважало ходити, а через неякісний барвник були пофарбовані її шкарпетки, які довелося викинути. 09.01.2015 позивач звернулась до продавця магазину з вимогою повернути гроші, так як придбаний товар є неякісним, проте їй було відмовлено. Того ж дня позивач написала на імя [PERSON] заяву щодо неякісного взуття, в наступному, 27.01.2015 скаргу на адресу Департаменту підприємництва та споживчого ринку Харківської міської ради стосовно бездіяльності відповідача, яка полягає у неповерненні коштів, сплачених за товар, що має істотні недоліки, копію якої скерувала керівництву ТРЦ «Дафі», проте зазначені звернення залишились без відповіді, як і лист від 27.01.2015 з вимогою провести експертизу взуття на імя відповідача. Враховуючи бездіяльність відповідача, позивач просить стягнути з останнього вартість взуття 1799,00 грн., інфляційні витрати в сумі 300,43 грн., 3% річних від суми невиконаного грошового зобовязання що становить 17,30 грн., а також компенсацію завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює у 300,00 грн. До суду від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, в якій остання просила задовольнити позов в повному обсязі та ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, що, враховуючи заяву представника позивача дає змогу розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 17.12.2014 в магазині «Дітто» позивачкою придбано товар вартістю 1799,00 грн. (а.с. 8, 9). Придбаним товаром, як зазначає позивачка, було зимове шкіряне взуття, яке вона через виявлені недоліки намагалась повернути до магазину, проте в цьому їй було відмовлено (а.с. 7). Намагаючись повернути сплачені за взуття кошти, позивач зверталась з відповідними заявами до відповідача, як до директора магазину «Дітто», а також скаржилась на бездіяльність останнього до контролюючих органів (а.с. 10-15). Отже, матеріали справи містять документи, які підтверджують факт придбання в магазині «Дітто» зимового взуття, проте жодного доказу, який би підтверджував, що придбаний товар є неякісним чи має певні недоліки судові не надано. Клопотань про витребування чи забезпечення доказів, допит свідків або проведення експертизи взуття від позивача не надійшло. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, крім іншого, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на факт придбання у відповідача неякісного чи такого, що має суттєві недоліки взуття і, як наслідок, завдання цим моральної шкоди, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed