Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.2013 року вона передала [PERSON] аванс в розмірі 20 000 грн., в рахунок майбутнього збору урожая кукурудзи комбайном, про що останній написав письмову розписку. Відповідач наполягав надати йому аванс, оскільки він поніс затрати на заправку комбайна пальним, провів розрахунки з водієм трала який здійснював перевезення комбайна, та послався на те, що йому потрібно терміново закупити певні вузли та агрегати для поточного ремонту комбайна. Пізніше позивачка дізналась, що [PERSON] зловживаючи її довірою, шляхом обману заволодів належними їй коштами в сумі 20 000грн., оскільки комбайн, який було доставлено в с. Пліщин Шепетівського району, йому не належав, а справжній власник нічого про видані [PERSON] кошти в розмірі 20 000 грн. не знав. При цьому власник зернозбирального комбайну повідомив, що з [PERSON] він взагалі не відомий і що всі затрати по доставці комбайна в с. Пліщин поніс він, а не [PERSON] Неодноразові звернення позивачки з приводу повернення коштів відповідач проігнорував. 04.07.2014 року на адресу [PERSON] позивач направила письмову вимогу про відмову від виконання зобов'язання та повернення коштів, проте відповідь не надіслана та кошти не повернуто. Просила суд стягнути з [PERSON] збитки в розмірі 20 000 грн., завданих невиконанням зобов'язання, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Даного висновку суд дійшов з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2013 року позивачка [PERSON] передала [PERSON] аванс в розмірі 20 000 грн., в рахунок збору урожая кукурудзи, про що останній написав письмову розписку (а.с.4). Відповідач не виконав домовленостей взятих на себе, щодо проведення робіт по збору урожая кукурудзи, відповідно до направленої відповідачу вимоги про відмову від виконання зобов'язання та повернення коштів, сума боргу станом на 15.07.2014 року складає 20 000,00 грн. (а.с.6). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив передачу коштів [PERSON] [PERSON] в сумі 20 000 грн. Саме даний свідок познайомив даних осіб. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 п. 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до п.3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Збитками в даному випадку є сума коштів в розмірі 20 000 грн., які [PERSON] отримав від позивачки в якості авансу на проведення робіт, які ним фактично виконанні не були, та в повернені яких він відмовляється. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивачка [PERSON] 15.07.2014 року направила [PERSON] вимогу про відмову від виконання зобов'язання та повернення коштів в розмірі 20 000 грн., однак станом на 27.10.2014 року(на момент звернення до суду) відповідач кошти не повернув. Права позивачки порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки збитки відповідно до розписки від 02.11.2013 року в сумі 20 000,00 грн. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 243, 60 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved