Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], по якій просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 93 333 грн. 33 коп., що становить 2/3 частини вартості автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та відповідач 25.08.2012 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу ДРАЦС ГУЮ у Кіровоградській області було зроблено відповідний актовий запис за №553. Від шлюбу 16.05.2014 року народилася донька [PERSON]. Спільне подружнє проживання з відповідачем не склалось, в результаті чого в жовтні 2014 року сторони припинили спільне проживання. За час шлюбу на праві спільної сумісної власності набуте майно - автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На даний час дійсна вартість спірного майна - вищевказаного автомобіля становить 140 000 грн. На теперішній час взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, а тому розподіл майна має вирішити суд. З позивачем проживає донька [PERSON], [INFO], відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, тому для забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини вважає, що її частка в спільній сумісній власності подружжя має бути збільшена до 2/3. Вважає, що в порядку поділу майна спірний автомобіль вартістю 140 000 грн. має перейти у власність відповідачу, а він має сплатити їй грошову компенсацію за його 2/3 частини в сумі 93 333 грн. 33 коп. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; відступити від засади рівності часток подружжя згідно ч.2 та ч. 3 ст.70 СК України та в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя стягнути із [PERSON] на корить [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 85 256 грн. 91 коп., що становить 2/3 частини автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви, суму сплаченого судового збору при поданні заяв про забезпечення позову. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити частково: визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 63 942,68 гривень 68 копійок, що становить 1/2 частини вартості автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 6/, на теперішній час спільне проживання припинено. У шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОЛ №163866, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 23 травня 2014 року /а.с. 7/. Також встановлено, що під час перебування у шлюбі, 04.12.2012 року сторони придбали автомобіль Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрували на відповідача, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 303068, виданим Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області 04.12.2012 року /а.с. 8/. Згідно з ст.60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, з винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1ст.61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжям. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України. Судом встановлено, що автомобіль Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], набутий в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому даний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та відноситься до неподільних речей. Згідно з ч.1 ст.70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], звертаючись до суду із вказаним позовом, просила відступити від засад рівності часток у спільному сумісному майні, з урахуванням того, що в неї на утриманні перебуває малолітня донька [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 516 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2015 року до 16 травня 2032 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 54-55/. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову 08.01.2015 року і до досягнення донькою трьох років, тобто до 16.07.2015 року /а.с. 224-225/. Виконавчі листи до виконання позивач не предявляла. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Згідно довідки про доходи №34-18-0-00/85 від 26.02.2015 року, [PERSON] працює в Одеській обласній дирекції АТ «[PERSON] Аваль» з 16 грудня 2009 року по теперішній час на посаді головного експерта управління проблемних кредитів і її заробітна плата за період з січня 2011 року по грудень 2012 року становила 162998,74 грн. /а.с. 187/. Відповідно до копій квитанцій відповідачем сплачено позивачу аліменти: за січень 2015 року 500 грн., лютий 2015 року 1000 грн., квітень 2015 року 1200 грн.; травень 2015 року 2000 грн., червень 2015 року 1500 грн., липень 2015 року 1990,05 грн. (т. 1 а.с. 59, 60, 223, т. 2 а.с. 8, 48). Таким чином, у матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини або їх розмір недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування. За наведених обставин, позивачем не надано, а судом не здобуто доказів на підтвердження доводів про збільшення її частки у спільному майні в зв'язку із утриманням, вихованням і доглядом за дитиною. Також позивач не позбавлена можливості звернутись до суду за вирішенням спору про збільшення розміру аліментів та/або стягнення додаткових витрат на дитину, відтак відсутні правові підстави в розумінні ч.3 ст.70 СК України для відступлення від засад рівності часток подружжя. З огляду на наведене, підстави для відступлення від начала рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна відсутні, тому частки сторін у спірному майні є рівними. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, що визначено ч.1 ст.70 СК України, відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, а також за відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя шляхом збільшення частки майна позивача та/або відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності на Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є рівним та становить 1/2 частину даного автомобіля за кожним. Частиною 4 ст.71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому не суперечитиме закону передання у натурі усього майна лише одному з подружжя з присудженням другому з подружжя за його згодою грошової компенсації вартості його частки. В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2015 року по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградської філії Одеського НДІСЕ /а.с. 228/. Згідно висновку експерта №848 судової автотоварознавчої експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.05.2015 року, ринкова вартість колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 19.05.2015 року складає 127885, 37 грн. /а.с. 240-245/. За вказаного до стягнення на користь позивача підлягає грошова компенсація у розмірі 63942,69 грн. /127885,37 грн. /2= 63942,69 грн./. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial