Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що крім неї в будинку зареєстрована сім`я її сина -відповідачі по справі, які з 2014 року в житловому будинку не мешкають, оскільки переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, перевезли туди всі свої речі, отримали громадянство Російської Федерації, намірів повертатися до України не мають, не претендують на проживання у будинку, не здійснюють оплату комунальних послуг та не несуть витрат по утриманні житла. Реєстрація відповідачів в будинку заважає позивачу скористуватись правом субсидії, у зв`язку з чим просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви, зі змісту яких вбачається, що останні позов визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та [PERSON] надали заяви в інтересах неповнолітньої [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що вони отримали громадянство Російської Федерації, мають постійне місце проживання, їх донька [PERSON] відвідує школу. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилась, надала заяву зі змісту якої вбачається, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. З копій договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). Згідно актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 15.04.2019 року та 21.07.2018 року, відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року (а.с.31-36). З копій паспортів відповідачів та копії свідоцтва про реєстрацію за місцем мешкання вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] . За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області та згідно копії домової книги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.43-44). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За змістом позовної заяви, відповідачі не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі у спільному побуті. Позивач не чинив ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам, особистих речей та майна, яке належить відповідачам в зазначеному житловому приміщенні немає. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях316,317,319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Відповідно до статті 317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-709 цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідачі не є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймають, самостійних дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснюють, що порушує права власника житла, оскільки вона зобов`язана нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved