Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Ясинуватським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що складено актовий запис № 149. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися, проживають окремо, втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. З огляду на зазначене, позивачка вважає збереження шлюбу неможливим, а строк для примирення надавати не варто. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у позовній заяві зазначила, що просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити та розірвати шлюб укладений між ним та позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Ясинуватським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Шлюбні відносини сторін фактично припинені, сторони проживають окремо, на примирення не згодні, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Доказів іншого суду не надано. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, суперечить правам та інтересам позивача, розлад їх подружніх стосунків носить стійкий характер, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . За правилами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved