Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в частці від заробітку (доходу) на утримання їх неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час перебування в шлюбі з відповідачем народився син. 03.02.2014 року рішенням Борзнянського районного суду шлюб був розірваний, й вони з відповідачем проживають окремо. Син залишається з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не приділяє належної уваги своєму сину і не бере участі у його матеріальній підтримці. Оскільки його поведінка свідчить про відсутність бажання добровільно надавати належну матеріальну допомогу, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та прав малолітнього сина, якого батько дитини зобов`язаний утримувати до настання повнолітнього віку. Позивач в судове засідання з розгляду її позову не з`явилась і просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач, якому була направлена судова повістка на адресу, за якою він проживає, яка була отримана його матір`ю, відповідно до ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про спір між сторонами, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення у відповідності до\~ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Також суд виходить з вимог, передбачених ст.157 ЦПК України, що справи про стягнення аліментів розглядаються протягом розумного строку, але не більше одного місяця. З`ясувавши доводи позивача в обґрунтування позову, дослідивши наявні у справі документи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі з відповідачем 06.12.2004 року, народився син [PERSON]. 03.02.2014 року рішенням Борзнянського районного суду шлюб був розірваний, а тому позивач та відповідач не підтримують сімейних стосунків. Син залишається з [PERSON] і перебуває на її утриманні. Відповідач не приділяє належної уваги своєму сину і не бере участі у його матеріальній підтримці. Оскільки його поведінка свідчить про відсутність бажання добровільно надавати належну матеріальну допомогу, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та прав малолітнього сина, якого батько дитини зобов`язаний утримувати до настання повнолітнього віку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними і її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved