overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживає з нею. На даний час донька [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання, бюджетній основі в Київському національному університеті біоресурсів і природо користування України на факультеті ветеринарної медицини, а донька [PERSON] навчається в ДПТНЗ Острозькому вищому професійному училищі. Стверджує, що вона самостійно утримує дітей, матеріально їх забезпечує, на даний момент не працює через, що і їй важко одній утримувати дітей, оскільки на це не вистачає коштів. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину на період навчання до досягнення дітьми 23 років. Позивачка в судовому засіданні просить суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не може сплачувати аліменти так як всі кошти ідуть на його лікування, також має на утриманні дітей від другого шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 1991 року, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 22 лютого 2005 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно довідки Державного професійно технічного навчального закладу Острозьке вище професійне училище від 04.11.2013 року №784 про те, що [PERSON] дійсно навчається в групі № 4 ДПТНЗ Острозьке ВПУ терміном з 01 вересня 2013 року до 28 червня 2014 року де знаходиться на неповному державному забезпеченні. Згідно довідки Київського національного університету біоресурсів і природокористування України, у тому, що вона дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету ветеринарної медицини, терміном навчання з 01.09.2013 року до 26.06.2016 року. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка не працює, тому їй важко одній утримувати доньку, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, проте сума аліментів в розмірі 400 грн. на кожну дитину є завищена так як відповідач має на утриманні дітей від другого шлюбу. Тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що син проживає з нею та на даний час навчається у Рівненському професійному ліцеї на денній формі навчання за професією слюсар-електрик з ремонту електроустаткування на автомобільному транспорті. Стверджує, що син потрібує матеріальної допомоги, так як позивачка сама не спроможна його утримувати. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 25% від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення дитиною навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій позов підтримала та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслав заяву у якій позов визнав та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно довідки Рівненського професійного ліцею від 08.09.2014 року № 653/01-45, [PERSON] навчається на денній формі навчання за професією слюсар-електрик з ремонту електроустаткування на автомобільному транспорті. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 26 червня 2015 року. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачці важко одній утримувати сина, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання, платній основі в Рівненському кооперативному економіко - правовому коледжі у відділенні комерційної діяльності і права. Стверджує, що син щоденно доїжджає до місця навчання, а тому потребує батьківської допомоги. Крім того, вона не в змозі оплатити навчання, проживання, харчування сина. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку щомісячно на період навчання до досягнення сином 23 років. Позивачка в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутність та стягнути з відповідача 683 грн. щомісячно до закінчіння навчання сина. В Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій позов визнав та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно довідки Рівненського кооперативного економіко - правового коледжу № 786 від 25.09.2013 року, [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання, платній основі у відділенні комерційної діяльності і права, терміном з 01.09.2011 року по 30.06.2014 рік. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачці важко одній утримувати сина, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. На даний час син навчається на першому курсі денної форми навчання в Національному університеті Острозька академія. Стверджує, що вона самостійно утримує сина, матеріально його забезпечує, однак їй важко одній утримувати сина, оскільки їй на це не вистачає коштів. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 900 грн. щомісячно на період навчання до досягнення сином 23 років. Позивачка в заяві на імя суду просить, розглянути справу без її участі та стягнути з відповідача 450 грн. щомісячно або до досягнення сином 23 років. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно довідки Національного університету Острозька академія видану [PERSON] про те, що він дійсно навчається в даному закладі на першому курсі денної форми навчання на гуманітарному факультеті. Терміном з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка не працює, тому їй важко одній утримувати доньку, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Тому позов підлягає до задоволення. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2007 року по 28 лютого 2014 рік. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання доньки. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно і до її повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просить суд їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та показав, що він ніде не працює і аліменти у розмірі однієї тисячі гривень вважає завищеними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2007 року, однак шлюб між ними було розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час ніде не працює. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частина доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі згідно ч.1 ст.184 СК України. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка на утримання дочки [PERSON], є завищеним. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання в розмір 400 (чотириста) грн. щомісячно. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що є власником 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . За даним будинком зареєстрований і відповідач [PERSON] . Більше року фактично не проживає за місцем реєстрації. А тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . В заяві на ім`я суду позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити та справу розглянути без її участі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №НАН №366668, [PERSON] , на підставі приватної власності належить 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . В акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №02-29/1382 від 28 жовтня 2019 року, вказано, що [PERSON] є власником 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , разом із нею зареєстрований [PERSON] , однак більше року не проживає за вказаною адресою. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що вказано в ч.1 ст.319 ЦК України. Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач добровільно покинув та не проживає в будинку позивача більше одного року, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. За даним будинком зареєстрований і відповідач [PERSON] Вказує, що з відповідачем особисто не знайома, в родинних відносинах не перебуває. З 1998 року фактично не проживає за місцем реєстрації. А тому, просить суд визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В заяві на ім'я суду позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити та справу розглянути без її участі. Відповідач повторно в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. 06 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №170. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 06 березня 2018 року, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно із актами обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 05 листопада 2016 року, 26 грудня 2017 року та 06 березня 2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований в даному будинку, але із 1998 року фактично не проживає, що підтверджується свідками. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що вказано в ч.1 ст.319 ЦК України. Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач добровільно покинув та не проживає в будинку позивача більше одного року, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку №16 на вул.Перемоги в с.Рясники, Гощанського району Рівненської області. За даним будинком зареєстрований і відповідач [PERSON] З 2000 року фактично не проживає за місцем реєстрації. А тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Рівненська область, Гощанський район, с.Рясники, вул. Перемоги, 16. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Додатково пояснила, що відповідач близько 18 років не проживає в даному домоволодінні та не здійснює жодних зусиль щодо його утримання та догляду. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, так як вважає, що йому належить 1/3 частини даного нерухомого майна, оскільки разом з матірю та братом проживали у вказаному домоволодінні та думав, що мати (позивач) належним чином оформила спадщину. Разом із тим, підтвердив факт не проживання в даному будинку протягом 18 років. Свідок [PERSON] суду показав, що є односельчанином позивача, добре знає сторін по справі. Додатково пояснив, що [PERSON] більше 18 років не проживає в будинку №16 на вул.Перемоги в с.Рясники, не веде господарства, не доглядає за будинком. Аналогічні показання надала свідок [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Житловий будинок №16 на вул.Перемоги в с.Рясники, Гощанського району, Рівненської області належить [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96022258 від 01 вересня 2017 року. Згідно із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №16 на вул.Перемоги в с.Рясники, Гощанського району, Рівненської області належить [PERSON]. В довідці №536 від 24 жовтня 2018 року виданої Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області вказано, що в будинку №16 на вул.Перемоги в с.Рясники, Гощанського району, Рівненської області, зареєстрований [PERSON], [INFO]. [PERSON] володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що вказано в ч.1 ст.319 ЦК України.\~ Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України,\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. [PERSON] майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно\~до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач добровільно покинув та не проживає в будинку позивача більше одного року, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом.\~ За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 02 жовтня 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають трьох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON] та синів [PERSON] і [PERSON]. Стверджує, що відповідач ухиляється від утримання дітей та матеріальної допомоги добровільно не надає, не приймає участі в їх вихованні. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 (чотириста) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася хоча про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій зменшила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача по 200 грн. на кожну дитину і розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслав заяву у якій позов визнав у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 02 жовтня 1999 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтва про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 200 (Двісті) грн. щомісячно на кожну дитину. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців та

Outcome: approved