Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], стверджуючи, що з 2002 року [PERSON] не проживає у вищезазначеному житлі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає і нею він взагалі не цікавиться. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на докази, зазначені у позовній заяві. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Позивач надав суду письмову заяву про згоду на ухвалення заочного рішення відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Відповідач повторно до судового засідання не з'явився, повідомлявся про день, час, місце слухання справи через оголошення в газеті «Одеські вісті». Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню за наступних підстав. Квартира за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 29.01.1993 року (а.с.4-5). Квартира за адресою [ADDRESS] належить тільки позивачеві. Відповідач права власності на частку в вищезазначеному житлі не має. Відповідач був чоловіком [PERSON] 22.12.1997 року позивач надав згоду на реєстрацію [PERSON] у вищезазначеному житлі, як чоловіка. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.05.2011 року шлюб між сторонами було розірвано(а.с.7) [PERSON] постійно проживав в квартирі до 2002 року, і за місцем проживання має реєстрацію. Позивач зареєстрований один в цій квартирі разом з відповідачем та донькою (а.с.9). Актами про відсутність особи за місцем реєстрації, складеними сусідами позивача підтверджено, що [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с.10-11). Крім того, позивач зазначив у позові, що наявність у відповідача реєстрації в квартирі, порушує його право на користування спірним житлом, тому як він повинен сплачувати комунальні послуги за осіб, які не проживають у квартирі. Наявність у відповідача реєстрації в квартирі значно обмежує право власника щодо розпорядження квартирою. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як відповідач більше 13 років не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS], не несе витрат по утриманню квартири, не цікавиться цим житлом. Наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує право власності позивача на цю квартиру. Відповідно, до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved