Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання двох непоінолітніх дітей. В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що має з відповідачем спільних двох синів, які на даний час проживають з нею. В зв'язку з тим, що діти навчаються в школі, позивачка понесла додаткові витрати на придбання необхідних для цього речей для них. Окрім того, менша дитина хворіє і на її лікування теж були витрачені значні кошти. Відповідач по справі добровільно не надає додаткових коштів на утримання дітей. Просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 19183грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти даного позову, вказав, що позивач ставить вимогу про відшкодування частини витрат на харчування дитини в дитячому садочку, проте, не надає належних доказів на підтвердження вказаних в позові сум грошових витрат. Щодо проведення позивачкою оздоровлення дітей, вважає, що позивачем не доведена обставина щодо необхідності такого оздоровлення, оскільки не надано висновку лікаря про те, що такі дії були необхідними для здоров'я дітей. Придбання комп'ютерного столу та стільця, ноутбука, олівців, ручок, зошитів, шкільного і спортивного одягу, взуття не було узгоджено з ним і це було самостійним рішенням позивача. Вважає, що витрати понесені позивачкою відносяться до сплачених ним щомісяця аліментів по утриманню дітей. За придбання медичних припаратів для лікування дітей, позивачем не надано доказів щодо необхідності такого придбання та відсутні висновки лікарів щодо призначення саме таких ліків на лікування дітей. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується відповідними записами в свідоцтвах про народження дітей (а.с.4-5). Згідно рішення Костопільського районного суду від 06.11.2013 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 18.10.2013р. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дітей, позивачка просить стягнути кошти понесені нею на оплату за харчування сина Андрія в дитячому садочку в розмірі 1 362 грн., на підготовку дітей до школи(придбання одягу та канцтоварів) в розмірі 7 453 грн., витрат на оздоровлення (оплата за квитки до м. Одеса) 688,12 грн., придбання ноутбука та комп'ютерного стола з стільцем на суму 9249 грн. та витрат на купівлю ліків 431,30 грн., разом 19 183 грн. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Суд вважає, що витрати понесені позивачкою на придбання одягу та канцтоварів дітям в зв'яку з початком нового навчального року, оплата харчування в дитячому садочку, хоча є додатковими витратами, однак охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки відповідну підготовку до школи має пройти кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача половини витрат понесених нею на дітей для їх лікування, а саме придбання ліків, суд виходить з наступного. На підтвердження своїх вимог у цій частині позивачка надала суду аптекарські чеки на загальну суму 431,30 грн., однак не надала суду докази на підтвердження необхідності придбання саме таких ліків, тобто не підтвердила дану обставину медичною документацією, тому суд не може визнати вказані докази належним підтвердженням витрат позивача на лікування дітей. Звертаючись до суду із позовом позивачка також просить суд стягнути з відповідача витрати на оздоровлення дітей, які складаються з витрат на проїзд до місьця оздоровлення загальною вартістю 688,12 грн., на підтвердження чого позивачка надала суду копії проїзних документів. Суд приймає до уваги вартість проїздних квитків, половина вартості вказаних послуг розрахована судом і становить 344,06 грн., які підлягають стягненню з відповідача, як додаткові витрати на оздоровлення дітей. Також суд вважає, що придбання ноутбуку вартістю 6999 грн. та комп'ютерного столу з стільцем вартістю 2250 грн., є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а саме розвитком дітей та їх потребою використання комп'ютерної техніки під час навчання Суд вбачає можливість стягнення з відповідача половини цих коштів, а саме 4624 грн., як додаткових витрат на дітей. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в загальній сумі 4958 грн., як додаткові витрати на утримання двох неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: partial