Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2007 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Біленківській сільській раді Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з 2014 року з підстав різних розглядів на життя, спільне господарство не ведеться. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву на надав. Від відповідача надійшла заява в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути справу в його відсутність. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 01.06.2007 Біленківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 14, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2007. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року, спільне господарство не ведеться. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу не прізвище не змінювала. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Позивач не просила суд стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved