Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Золотоніського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] сільради про продовження строку відчуження землі сільськогосподарського призначення іноземним громадянином. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 вересня 2008 року помер її батько [PERSON], після смерті якого, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка успадкувала по 1/2 частині земельних ділянок, загальною площею 2,3534 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в с. Деньги Золотоніського району Черкаської області. Згідно з вимогами чинного законодавства землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Позивачка [PERSON] є громадянкою [PERSON] [PERSON] та має посвідку на постійне проживання в Україні. У звязку із суперечливістю положень чинного законодавства, відсутністю порядку відчуження земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також відсутністю ринку землі цього цільового призначення позивач не має можливості провести продаж вищевказаних частин земельних ділянок, а тому вона фактично позбавлена законним шляхом виконати приписи правових актів та відчужити свої земельні ділянки в строк визначений чинним законодавством. Оскільки у встановлений чинним законодавством термін [PERSON] земельні ділянки не відчужила із поважних причин, вона була змушена звернутися до суду із відповідним позовом, у якому просила продовжити строк, протягом якого вона зобовязана провести відчуження належних їй частин земельних ділянок, терміном на один рік з моменту вступу рішення у законну силу. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, від представника позивача за довіреністю [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача сільський голова с. Деньги в судове засідання не зявився, направивши до суду письмове клопотання, згідно з яким сільська рада просить розгляд справи проводити за відсутності свого представника та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Згідно з вимогами ч.2 вказаної статті у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Як вбачається з посвідки на постійне проживання (серії ЧР №16089 від 14.10.2010 року) [PERSON] є громадянкою [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії 1-СР №100598 від 03.11.2008 року) [PERSON] помер 04.09.2008 року. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №2682 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №2684, [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON], яке складається із земельних ділянок загальною площею 2,3534 га, кадастрові номери земельних ділянок 7121583100:30:001:0050, 7121583100:28:001:0052, та земельних ділянок загальною площею 2,35 га, кадастрові номери земельних ділянок 7121583100:28:001:0061, 7121583100:30:001:0021 переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в с. Деньги Золотоніського району Черкаської області і належали померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №710939 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №097068 на 1/2 його частину. У судовому засіданні також встановлено, що позивач є власником земельних ділянок переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується державними актами на право власності на земельну ділянку, а саме: Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №406003 від 15.04.2011 року відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1613 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №4066004 від 15.04.2011 року, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,154 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №406212 від 15.04.2011 року, відповідно до [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1613 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №406213 від 15.04.2011 року, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,0154 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності позивачки виникло після одержання державного акту , що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації 15.04.2011 року, після цього на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності і обчислення річного строку добровільного відчуження слід починати від часу одержання позивачем державних актів на право приватної власності на земельні ділянки. Однак суд зважає, що відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Суд бере до уваги, що станом на час розгляду вказаного спору судом Верховною Радою України закон про ринок земель не прийнято, а тому наразі відсутнє законодавче врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також відсутній і ринок земель вказаного цільового призначення. Проте відповідач [PERSON] сільська рада до суду не зверталася з позовом про примусове відчуження вказаних земельних ділянок, а визнала позовні вимоги та не заперечує щодо продовження строку, який буде достатнім для відчуження таких земельних ділянок. Таким чином, враховуючи неврегулюваність чинним законодавством правовідносин щодо продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка є власністю іноземця, що унеможливлює її відчуження позивачем в терміни визначені чинним законодавством, суд вважає за можливе продовжити строк [PERSON] для їх відчуження, а тому її позовні вимоги задовольняє у повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved