Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання , яку мотивувала тим , що сторони розірвали шлюб 02.08.2010р.. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], 18.04.1997р.н., який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Наразі їх повнолітній син навчається у ВПУ №24. Матеріальну допомогу на повнолітнього сина, що продовжує навчання відповідач [PERSON] не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється. Тому, позивачка звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 199 , 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З матеріалів справи вбачається , що шлюб між сторонами розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.08.2010р.. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], 18.04.1997р.н., який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №3730 від 31.08.2015р.. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №152002, виданого 28.09.2012р. Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, актовий запис №6, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Сєвєродонецьке вище професійне училище» №324 від 02.09.2015р., [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Сєвєродонецьке ВПУ» з 01.09.2015р. по 20.03.2017р.. Відповідно до довідки Відділу освіти Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №212 від 27.08.2015р., [PERSON] дійсно працює в СШ №4 на посаді секретар-друкарка та має середню заробітну плату в розмірі 2156,50грн. на місяць. Відповідно до довідки про доходи №104 від 03.09.2015р., виданої Державним навчальним закладом «Сєвєродонецьке вище професійне училище», загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.03.2015р. по 30.06.2015р. за винятком аліментів становить 1955,02грн.. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006р., обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], 18.04.1997р.н., який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та який продовжує навчання у Державного навчального закладу «Сєвєродонецьке вище професійне училище» з 01.09.2015р. по 20.03.2017р.. Оскільки [PERSON] навчається на денному відділенні та знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], він позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно себе утримувати. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням віку , стану здоров'я, відсутності на утриманні відповідача інших осіб, які потребують матеріальної допомоги, його матеріального забезпечення, матеріального забезпечення повнолітнього сина, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], 18.04.1997р.н., у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно , починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання до 20.03.2017р.. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 487,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved