Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - Сьома Харківська державна нотаріальна контора у особі державного нотаріуса Хлистун О.В., в якому просить розірвати договір довічного утримання від 25.07.2008 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. в реєстрі правочинів від 25.07.2008 р. за № 4-1325, повернути позивача та відповідача у первісний стан шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., скасувати заборону відчуження вищезазначеної квартири, накладену державним нотаріусом Сьомої ХДНК Хлистун О.В. від 25.07.2008р. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй на праві особистої приватної власності належала квартира [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі позивач проживає з 07.04.1982 року і до теперішнього часу. 25.07.2008 року позивач уклала договір довічного утримання з [PERSON] , згідно умов якого позивачем передано у власність відповідачу вищевказану квартиру, а відповідач зобов`язалась забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно, а саме: забезпечити харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну. Відповідач 04.12.2000 року зі своїм чоловіком виїхала з території України на постійне проживання до Ізраїлю. З моменту укладення договору і до теперішнього часу жодних дій, направлених на утримання позивача чи її догляд ні відповідачем, ні її чоловіком не здійснювалось. Таким чином, в зв`язку з тим, що на протязі усіх років відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 року провадження по цивільній справі № 641/4898/20 зупинено до надходження відповіді на судове доручення від компетентного органу м. Кір`ят-Шмона, Ізраїль. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 року задоволено заяву представника позивача адвоката Грібової О.А. про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в протоколі допиту, який надано на виконання судового доручення, зазначила, що погоджується з позовними вимогами, в зв`язку з тим, що вона є особою з інвалідністю та проживає в Ізраїлі, та не заперечує проти розгляду справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1999 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] . 25.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської Державної нотаріальної контори Хлистун О.В., та зареєстрований Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою в реєстрі правочинів № 4-1325, що підтверджується копією договору довічного утримання від 25.07.2008 року та витягом з Державного реєстру правочинів від 25.07.2008 року. Відповідно до п. 1, п. 3 договору довічного утримання від 25.07.2008 року [PERSON] передала у власність на умовах довічного утримання [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом та необхідною допомогою. Згідно п. 4 договору довічного утримання від 25.07.2008 року вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Відповідно до п.п. 5, 6 договору довічного утримання від 25.07.2008 року на вищевказану квартиру накладається заборона відчуження, та квартира залишається у користуванні [PERSON] довічно та безкоштовно. Згідно п. 7 договору довічного утримання від 25.07.2008 року цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а на випадок невиконання його умов або відмовлення від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. З довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів від 16.06.2020 року встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого 25.07.2008 року Сьомою ХДНК, р. № 4-1325. 04.03.2020 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з заявою про розірвання договору довічного утримання, в зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, що підтверджується відповідною заявою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є онучкою рідної сестри позивача. Свідок зазначила, що знає про укладення договору про довічне утримання між [PERSON] та [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] проживає в Ізраїлі та останні 2 роки [PERSON] до України не приїжджає через карантинні обмеження та через те, що 2 роки тому зламала обидві ноги та, як наслідок, отримала інвалідність. Крім того, зазначила, що відповідач комунальні послуги за адресою місця мешкання позивача не сплачує. Також пояснила, що [PERSON] не перераховувала [PERSON] матеріальне забезпечення у розмірі мінімальної пенсії щомісячно, яке передбачено умовами договору довічного утримання. Таким чином, між сторонами склались договірні правовідносини щодо надання довічного утримання, які регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Згідно з ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК свідчить про те, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зазначає, що позивачем належними та допустими доказами доведено факт невиконання [PERSON] умов договору довічного утримання від 25.07.2008 року в частині надання позивачеві довічного утримання у розмірі мінімальної пенсії щомісячно, що підтверджується і самою [PERSON] у відповідних поясненнях. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 25.07.2008 року. Статтею 756 ЦК України визначено наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) з підстав невиконання або неналежного виконання набувачем обов`язків за договором. Враховуючи наявність підстав для розірвання договору довічного утримання від 25.07.2008 року в зв`язку з неналежним виконанням набувачем умов договору, суд дійшов висновку, що відчужувач [PERSON] набуває право власності на майно, передане нею за вказаним договором, а тому вимоги про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , та скасування заборони відчуження квартири також підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved