Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просить надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженця м. Одеси, на виїзди за межі України до Іспанії у супроводі його матері - [PERSON], [INFO] без дозволу/згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO] строком з 30 травня 2016 року по 10 червня 2016 року та надати дозвіл [PERSON], [INFO] на оформлення документів (включаючи візи) на поїздку за межі України до Іспанії, її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], строком з 30 травня 2016 року по 10 червня 2016 року, без дозволу/згоди батька дитини - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що у березні 2016 року нею було заброньовано та викуплено авіаквитки та готель у Іспанії (м. Барселона) строком з 30.05.2016 року по 09 червня 2016 року на її ім'я та ім'я її сина [PERSON], однак на її звернення до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, відповідач ігнорує прохання матері, тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на виїзд неповнолітнього сина на відпочинок за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON], [INFO], тому з метою захисту прав дитини позивачка вимушена була звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце засідання повідомлялася належним чином, звернулася до суду із заявою, у якій позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не з'явився, звернувся до суду із заявою, у якій просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення в інтересах неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву належить задовольнити.Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 27.04.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Першим відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис № 72. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Першим відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси зроблений відповідний актовий запис № 57 від 14.08.2008 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] раніше вже надавав нотаріально посвідчені згоди на виїзд за кордон з дитиною без його (батька) супроводу. Остання нотаріально посвідчена заява на вивіз дитини за кордон у ряд держав без його супроводу була видана строком на один рік, проте на даний час зазначена згода вже не діє. Відповідно до ст.ст. 141, 155 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи положення статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 цього ж Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до з п. 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу відповідно до рішення суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за межі України, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на тимчасовий виїзд її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON],[INFO], в супроводі матері - [PERSON], [INFO] до Іспанії строком з 30 травня 2016 року по 10 червня 2016 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка довела, що отримання дозволу на виїзд дитини за межі України повністю узгоджується з її правами та на сьогодні не має жодних обставин, що обмежують згідно із діючим законодавством України право тимчасового виїзду неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за межі України.

Outcome: approved