Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на відсутність порозуміння між подружжям та наявності різних поглядів на життя, що призвело до неможливості збереження сім`ї. У подружжя від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначила про не можливість примирення, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , не заперечує, зазначив про не можливість примирення, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданими сторонами по справі заявами про розгляд справи за їх відсутності та визнанням відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі у підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 158, під час державної реєстрації шлюбу позивач залишила прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 лютого 2012 року) (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ) (а.с.15,16). Згідно свідоцтва про зміну імені, [PERSON] , [INFO] , [INFO] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », свідоцтво видане повторно Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.08.2019 року (серія [NUMBER] ) (а.с.5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що сторони на примирення категорично не згодні, їх сім`я розпалася остаточно, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дітей на даний час немає, в позовній заяві позивач зазначила, що діти проживають з нею. При реєстрації шлюбу заявник прізвище не змінювала. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved