Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є наймачем кімнати [ADDRESS] . В квартирі крім неї зареєстровані її колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Зазначила, що відповідач з листопада 2019 року не мешкає за місцем реєстрації, витрат по утриманню житла не несе, комунальні платежі не сплачує. Реєстрація відповідача в кімнаті створює додатковий тягар зі сплати комунальних послуг, у зв`язку з чим просила визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Згідно копії ордеру №226 від 22.09.2004 року, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради на ім`я [PERSON] , остання є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З копії свідоцтва про зміну імені, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 13 травня 2014 року, актовий запис №18 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » ( а.с.8). Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2019 року, не веде спільного господарства, його речі у квартирі відсутні, [PERSON] не чинила перешкод у користуванні жилим приміщенням (а.с. 7). З довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області та за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с.11,16). За змістом позовної заяви, відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Позивачка не чинила ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу, особистих речей та майна, яке належить відповідачу в зазначеному житловому приміщенні немає. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців, в зв`язку з чим позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Outcome: approved