Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 17.03.2014 року під № 980 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], щодо звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому вона мотивує свої вимоги тим, що 20.08.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК», правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» та громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/217/2008, умовами якого передбачено надання банком [PERSON] кредиту. 22.02.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі продажу кредитного портфелю, укладеного між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», набуло усіх прав вимоги за вказаним кредитним договором. 17.03.2014 р. за заявою відповідача, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в порядку ст. 87 Закону України «Про нотаріат», було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]., що є предметом іпотеки по вказаному договору. У звязку з тим, що позивач не повідомлявся щодо усунення заборгованості і не міг скорегувати суму заборгованості, як того вимагає закон, що в свою чергу вказує на наявність спору щодо заборгованості і що, в свою чергу не дозволяє видати подібний виконавчий напис, який передбачає факт безспірності заборгованості. Також, на момент видачі спірного виконавчого напису, в суді розглядався спір між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON], [PERSON] по якому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2014 року № 522/19626/13-ц стягнуто на користь товариства суму заборгованості з відповідачів, що теж підтверджує наявність спору про заборгованість на момент видачі спірного виконавчого напису. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] надано заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник ТОВ «ОТП Факторинг» та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, викликані, про поважність причин не явки суду не повідомлено. Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши наявні докази суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. 20.08.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК», правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» та громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/217/2008, умовами якого передбачено надання банком [PERSON] кредиту. 22.02.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі продажу кредитного портфелю, укладеного між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», набуло усіх прав вимоги за вказаним кредитним договором. 17.03.2014 р. за заявою відповідача, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в порядку ст. 87 Закону України «Про нотаріат», було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]., що є предметом іпотеки по вказаному договору. У звязку з тим, що позивач не повідомлявся щодо усунення заборгованості і не міг скорегувати суму заборгованості, як того вимагає закон, що в свою чергу вказує на наявність спору щодо заборгованості і що, в свою чергу не дозволяє видати подібний виконавчий напис, який передбачає факт безспірності заборгованості. Також, на момент видачі спірного виконавчого напису, в суді розглядався спір між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON], [PERSON] по якому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2014 року № 522/19626/13-ц стягнуто на користь товариства суму заборгованості з відповідачів, що теж підтверджує наявність спору проо заборгованість на момент видачі спірного виконавчого напису. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, встановленим договором або законом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003 р. (зі змінами та доповненнями), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вказаними нормами Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса тільки за умови надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення, яка має відповідати всім вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Всупереч вимогам ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надсилалася позивачу письмова вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII від 02.09.1993 р. (зі змінами та доповненнями), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість щодо якої був вчинений виконавчий напис не є безспірною. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Оскільки доводи позивачів щодо помилковості вчинення виконавчого напису, підтверджені належними доками, заборгованість позивача [PERSON] не є безспірною, а відповідачем не надано доказів на спростування вказаних обставин, на думку суду позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Оскільки відповідачем не надано було доказів на спростування доводів позивачів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved