Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила (а.с.56-61). Позовні вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON], є єдиною дочкою своїх батьків: [PERSON] та [PERSON], і постійно проживала з ними в колгоспному дворі в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області. В період з 1980 року по 1982 рік за колгоспним двором були додатково зареєстровані її перший чоловік [PERSON], [PERSON] (племінниця батьків) та її син від першого шлюбу [PERSON].В період з 1983 року по 1985 рік за колгоспним двором додатково були зареєстровані її другий чоловік [PERSON] та син від другого шлюбу [PERSON], натомість вибула з реєстрації племінниця батьків [PERSON]. З 1986 року, в зв'язку зі смертю її батька [PERSON], головою колгоспного двору стала її мати [PERSON] та вибув її колишній чоловік [PERSON]. Таким чином, з 1986 року по 2000 роки за колгоспним двором були зареєстровані 5 (п'ять) членів двору: [PERSON] (голова двору), вона, [PERSON], її чоловік [PERSON], її сини: [PERSON] (син від першого шлюбу) та [PERSON] (син від другого шлюбу). В 1999 році [PERSON] був призваний на військову службу до лав Збройних сил України і з того часу та станом на даний час, уже понад 17 років, по [ADDRESS] не проживає, а проживає та працює в м. Вінниці. В 2002 році [PERSON] також був призваний на військову службу до лав Збройних сил України і з того часу та станом на даний час, уже понад 15 років, по [ADDRESS] не проживає, а проживає в м. Вінниці. [INFO] року померла її мати [PERSON]. Вона є єдиною дитиною спадкодавиці. Вона постійно проживала разом з матір'ю за її життя за адресою: [ADDRESS] та у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємницею першої черги за законом.Її сини ні [PERSON], ні [PERSON] свої частки в колгоспному дворі не витребовували та спадщини після смерті їх баби [PERSON] не приймали. В 2008 році нею було подано до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та в подальшому отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року на таке спадкове майно:земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що знаходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, реорганізованого в СТОВ «Мізяківські Хутори», що знаходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області в розмірі 1139 грн. Однак, після смерті матері у спадок залишилася її частка в будинковолодінні, що знаходиться в [ADDRESS] [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який також був членом колгоспного двору. Після його смертінею одноосібно було прийнято спадщину на належне останньому майно, яка складалася з земельної ділянки площею 1,6193 гектарів, кадастровий номер: [NUMBER], що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиний син спадкодавця - [PERSON] з батьком на момент смерті в будинку [ADDRESS] не проживав та спадщину не приймав, подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини.При цьому, свідоцтво про право на спадщину - на частку в житловому будинку, господарських будівлях і спорудах видано не було, оскільки на вищевказане нерухоме майно були відсутні жодні документи на право власності на ім'я [PERSON] як члена колишнього колгоспного двору. Таким чином, вона вважає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] має бути узаконений, тому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку будинковолодіння як за членом колгоспного двору, на 1/3 частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], на 1/3 частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги зі зміненим предметом позову підтримує і просить задовольнити, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], і представник відповідача - сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданих заявах зазначили, що позов визнають і не заперечують проти його задоволення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2007 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, до складу якого входить також частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею приміщень 55,2 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, який згідно відомостей технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» від 26.01.2017 року, складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», ганку, сараю літ. «Б», погребу літ. «П/Б», убиральні літ. «В», криниці № 1, огорожі № 2, воріт з хвірткою № 3, огорожі № 4 (а.с.18-23). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 20.08.2008 року (а.с.6) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], яким підтверджується зміна прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.41). Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] немає, що підтверджується копією довідки № 275, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 01.02.2017 року (а.с.7), та копією спадкової справи № 850/2008, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.35-47). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті матері позивач прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна вже отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією вищезгаданої спадкової справи № 850/2008. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну [PERSON] частку вищевказаного будинковолодіння позивач не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній, що підтверджується копією постанови Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 231/02-31 від 03.02.2017 року (а.с.17). Крім того, вказане будинковолодіння згідно копій погосподарських книг належить колгоспному двору (а.с.65-75). Згідно до вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті [PERSON].), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом також встановлено такі обставини. Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], 1910 року народження, та [PERSON], 1928 року народження, і постійно проживала з ними в колгоспному дворі в [ADDRESS], що підтверджується копією її паспорта (а.с.12-13); копією погосподарської книги (колгоспних дворів) - особисті рахунки на ім'я [PERSON] (голови сім'ї, колгоспного двору) № 351 за 1964, 1965, 1966 роки, № 857 за 1967, 1968, 1969 роки, № 873 за 1971, 1972 роки, № 889 (по земельній шнуровій книзі № 984) за 1974, 1975, 1976 роки (а.с.65-75). Крім того, в період з 1980 року по 1982 рік за колгоспним двором були також зареєстровані перший чоловік позивача [PERSON], [PERSON] (племінниця батьків позивача) та син позивача від першого шлюбу [PERSON] (копія витягу з погосподарської книги № 888 (по земельній шнуровій книзі № 984) (а.с.69). В період з 1983 року по 1985 рік за колгоспним двором були також зареєстровані другий чоловік позивача [PERSON] та син позивача від другого шлюбу [PERSON], натомість вибула з реєстрації [PERSON] (копія витягу з погосподарської книги № 880 (по земельній шнуровій книзі № 984) (а.с.70). З 1986 року, в зв'язку зі смертю [PERSON] (батька позивача), головою колгоспного двору стає мати позивача [PERSON], а вибув колишній чоловік позивача [PERSON] (копія витягу з погосподарської книги № 869 (а.с.72). Таким чином, з 1986 року по 2000 роки за даним колгоспним двом були зареєстровані 5 (п'ять) членів двору: [PERSON] (голова двору та мати позивача), позивач [PERSON], чоловік позивача [PERSON], сини позивача: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією витягу з погосподарської книги (колгоспних дворів) - особистого рахунку на ім'я [PERSON] № 869 за 1986-1990 роки (а.с.72), № 856 за 1991-1995 роки (а.с.73), № 857 (по земельнокадастровій книзі № 831) (а.с.74). В 1999 році [PERSON] був призваний на військову службу до лав Збройних сил України і з того часу та станом на даний час, уже понад 17 років, по [ADDRESS] Вінницької області не проживає, а проживає та працює в м. Вінниці, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 578 від 13.03.2017 року (а.с.78), а також його письмовою заявою до суду (а.с.135). В 2002 році [PERSON] також був призваний на військову службу до лав Збройних сил України і з того часу та станом на даний час, уже понад 15 років по [ADDRESS] не проживає, а проживає в м. Вінниці, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 577 від 13.03.2017 року (а.с.79), а також його письмовою заявою до суду (а.с.138). Сини позивача: ні [PERSON], ні [PERSON] свої частки в колгоспному дворі не витребували та спадщини після смерті баби [PERSON] не приймали, що підтверджується копією спадкової справи № 850/2008, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.35-47). [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2013 року (а.с.95), який також являвся членом даного колгоспного двору. Після смерті чоловіка [PERSON] позивачем одноосібно було прийнято спадщину на належне йому майно та на частину майна отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 446/2013, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.112-133). Також з копії вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] (син спадкодавця) та [PERSON] (пасинок спадкодавця) в установлений законом строк подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.114 зі звороту, 115). З аналізу вищевикладеного вбачається, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оскільки [PERSON] та [PERSON] вибули з даного колгоспного двору відповідно в 1999 році та в 2002 році, то на момент смерті [PERSON] кожному з членів колгоспного двору, за виключенням [PERSON] та [PERSON], належало по 1/3 частці будиноковолодіння, саме тому після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку будинковолодіння, а після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку будинковолодіння. Факт належності вищевказаним особам житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян (а.с.8-11); копією технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» від 26.01.2017 року, (а.с.18-23) та копіями погосподарських книг (а.с.65-75). Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки будинковолодіння в [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспного двору, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на дане будинковолодіння, позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має, позивач спадщину після смерті своєї матері та свого чоловіка прийняла у встановленому законом порядку, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін і відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб. Крім того, згідно позовної заяви позивач просить залишити за нею судові витрати, тому суд вважає за необхідне залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved