Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 7 серпня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 119, визначивши місце проживання малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], із позивачем. Крім цього, позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що між сторонами систематично виникали непорозуміння, також, мало місце насильства з боку відповідача по відношенню до позивача, через що подружнє життя припинено, сторони по справі стосунків не підтримують. Крім цього, позивач зазначає, що малолітні діти сторін по справі на даний момент проживають із нею, через що є доцільним визначити їх місце проживання саме з матір'ю. Відповідач у судовому засіданні заявлений позов не визнав, заперечив проти розірвання шлюбу, вказує на бажання зберегти сім'ю. На думку відповідача - малолітні діти подружжя мають проживати із ним, так як у нього більш комфортні умови для проживання дітей. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Сарненської РДА, залученої до участі у справі судом, подав письмову заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи у його відсутність, при ухваленні рішення у цій справі врахувати висновок, наданий суду. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наданим позивачем свідоцтвом про шлюб від 29 травня 2012 року. Відповідно до ст.112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що між подружжям систематично виникали конфлікти на побутовому грунті, через що подружнє життя припинено. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як вбачається із наданих суду копій свідоцтв про народження, подружжя має неповнолітніх дітей : [PERSON], 2005 року народження та [PERSON], 2006 року народження. Враховуючи наявність у сторін неповнолітніх дітей та за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення, визначений судом у 6 місяців, по закінченню якого з'ясовано, що примирення між сторонами не відбулось, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім цього, позивачем ставиться вимога про визначення за рішенням суду місця проживання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей. Із наданого суду третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - органом опіки та піклування Сарненської РДА, висновку від 4 вересня 2017 року, встановлено, що в ході обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін по справі встановлено, що [PERSON] створені задовільні санітарно-гігієнічні умови, однак, матеріально-побутові умови потребують покращення. У житлі [PERSON] не дотримані санітарно-гігієнічні норми і низький матеріально-побутовий рівень. Однак, враховуючи, що відсутні виняткові обставини для розлучення дітей із матір'ю, про що зазначено у Принципі №6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією ООН № 1386 від 20 жовтня 1959 року, а також з огляду, що діти на даний час проживають із позивачем - доцільним є проживання дітей сторін по справі із матір'ю. Таким чином, враховуючи вік дітей, які є малолітніми, висновки, зроблені органом опіки та піклування, з якими погоджується суд - вимога позивача про визначення місця проживання дітей : [PERSON] та [PERSON] із позивачем, також підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов до обґрунтованості заявлених позивачем вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати : 640 грн. сплаченого судового збору, оплата яких підтверджена документально квитанцією № 185 від 23 січня 2017 року. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 161, 110-112 СК України,

Outcome: approved