Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] та Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування на частину земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Частина земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд повинна перейти у її власність в порядку спадкування за наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] чоловік позивачки. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 25 травня 2012 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим номером 1-1085, за умовами якого все своє майно він заповів [PERSON] . Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , не мав. 6 листопада 2012 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 526 про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] була заведена спадкова справа № 526/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 15 листопада 2012 року після померлого [INFO] [PERSON] Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на 1131/1800 частку житлового будинку [ADDRESS] . Чоловік позивачки [PERSON] набув право власності на 1131/1800 частину жилого будинку [ADDRESS] сті на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 липня 2012 року у справі № 2-1784/12, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 1 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Судом при цьому встановлено наступне. [PERSON] мала обов`язкову частку у спадщині після померлої [INFO] дочки [PERSON] . [PERSON] за заповітом від 1 жовтня 2008 року, посвідченим Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-2842, все своє майно заповіла [PERSON] . На день смерті [PERSON] єдиною її спадкоємицею за законом була її мати [PERSON] , яка на день смерті своєї дочки досягла пенсійного віку і мала право на обов`язкову частку у спадщині. Спадщину [PERSON] фактично прийняла шляхом постійного проживання та реєстрацією за однією адресою з [PERSON] на день відкриття спадщини та юридично не оформила її. На час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, обов`язкова частка її матері [PERSON] становила половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Як єдина спадкоємиця за законом [PERSON] успадкувала після померлої дочки [PERSON] обов`язкову частку в розмірі Ѕ частини її майна. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту [PERSON] не залишила. На день смерті [PERSON] єдиним її спадкоємцем за законом був її син [PERSON] . 15 вересня 2011 року в Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі на підставі заяви № 1125, поданої від імені [PERSON] , була заведена спадкова справа № 506/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Суд визнав за [PERSON] право власності на 1131/1800 частину жилого будинку [ADDRESS] сті в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] та відсутність у [PERSON] права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 29 грудня 2015 року встановлено, що спадкове майно належне на час смерті чоловіку позивачки складається не тільки із частини житлового будинку. До його спадщини входить також земельна ділянка. 29 грудня 2015 року Управління Держгеокадастру у Києво- Святошинському районі при листі від 22 грудня 2015 року надало до Києво- Святошинського районного суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 379561 на право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і госп. будівель (справа № 369/8726/15-ц, а.с. 78,79). Оскільки [PERSON] прийняла обов`язкову частку у спадщині після померлої [INFO] дочки [PERSON] шляхом постійного проживання та реєстрацією за однією адресою з [PERSON] на день відкриття спадщини, це стосується і частини вказаної земельної ділянки. [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви № 1125, поданої 15 вересня 2011 року Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі, це стосується і частини вказаної земельної ділянки. [PERSON] прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви № 526, поданої 6 листопада 2012 року Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі Київської області, це стосується і Ѕ частини вказаної земельної ділянки. Як спадкоємиця [PERSON] за заповітом [PERSON] 26 січня 2016 року звернулась до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Постановою Панікар В.М. , державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, від 26 січня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі після померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 25 травня 2012 року на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Оскільки як спадкоємець майна за заповітом померлого [INFO] [PERSON] позивачка має право отримати у спадщину частину вказаної земельної ділянки, вона звернулась з відповідним позовом до Києво-Святошинського районного суду, за яким відкрите провадження у справі № 369/1309/16-ц. Просила визнати за нею, [PERSON] , право власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В процесі розгляду справи розмір вимог було збільшено. При цьому позивач просила визнати за нею, [PERSON] , право власності в порядку спадкування на 1131/1800 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує. [INFO] померла її тітка [PERSON] . [PERSON] за заповітом від 1 жовтня 2008 року, посвідченим Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-2842, все своє майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] 26 жовтня 2010 року звернулась до Першої Київської обласної нотаріальної контори із заявою № 493 за заповітом. На підставі вказаної заяви була відкрита спадкова справа № 256/ 2010 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Вказаний заповіт складений відповідно до вимог закону, ніким не оскаржувався і є чинним. Відповідно до ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1223 ч. 2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Тобто відповідно до ст. 1261 ЦК України Перша черга спадкоємців за законом Ч. 1. ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1262 ЦК України. Друга черга спадкоємців за законом Ч.1. ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Ст. 1263 ЦК України. Третя черга спадкоємців за законом Ч.1. ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Ст. 1264 ЦК України. Четверта черга спадкоємців за законом Ч.1. ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ст. 1265 ЦК України. П`ята черга спадкоємців за законом Ч.1. ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ч.2. ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування Позивачка [PERSON] надала суду копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 липня 2012 року у справі № 2-1784/12, згідно якого чоловік позивачки [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за законом на 1131/1800 частину жилого будинку [ADDRESS] сті. На підставі рішенняКиєво-Святошинського районного суду позивачці [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2014 року. Позивачка [PERSON] надала суду постанову Панікар В .М. , державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, від 26 січня 2016 року , якою [PERSON] відмовлено у видачі після померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 25 травня 2012 року на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Дана постанова згідно норм цивільного законодавства у судовому порядку не оскаржувалась. Просила суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, відмовити в повному обсязі. Відповідач Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області просила розгляд справи проводи без участі її представника. Представник позивачки надав суду письмові пояснення, якими позов підтримав в повному обсязі. Просив розгляд справи провести за його відсутності. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] , її представник та представник відповідача Віто-Поштової сільської ради у судове засідання не з`явились. Про час і місце розгляду справи належним чином попереджені. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 20 липня 2005 року [PERSON] виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 379561, Києво-Святошинський районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 29 березня 2005 року про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 1 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Панікар В.М., державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-2842, за яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] 26 жовтня 2010 року звернулась до Першої Київської обласної нотаріальної контори із заявою № 493 за заповітом. На підставі вказаної заяви була відкрита спадкова справа № 256/ 2010 до майна померлої [INFO] [PERSON] . На день смерті [PERSON] єдиною її спадкоємицею за законом була її мати [PERSON] , яка на день смерті своєї дочки досягла пенсійного віку і мала право на обов`язкову частку у спадщині. Спадщину [PERSON] фактично прийняла шляхом постійного проживання та реєстрацією за однією адресою з [PERSON] на день відкриття спадщини та юридично не оформила її. На час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, обов`язкова частка її матері [PERSON] становила половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Як єдина спадкоємиця за законом [PERSON] успадкувала після померлої дочки [PERSON] обов`язкову частку в розмірі Ѕ частини її майна. [INFO] [PERSON] померла Заповіту [PERSON] не залишила. На день смерті [PERSON] єдиним її спадкоємцем за законом був її син [PERSON] . 15 вересня 2011 року в Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі на підставі заяви № 1125, поданої від імені [PERSON] , була заведена спадкова справа № 506/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 28 жовтня 2011 року постановою Золотухіної О.М. , державного нотаріуса Першої Київської обласної нотаріальної контори відмови [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, належну [PERSON] 25 травня 2012 року [PERSON] вчинив заповіт, посвідчений Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим номером 1-1085, за умовами якого все своє майно він заповів [PERSON] . 6 липня 2012 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-1784/12, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 1 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] чоловік позивачки [PERSON] набув право власності на 1131/1800 частину жилого будинку [ADDRESS] сті. Вказаним рішенням відмовлено [PERSON] в задоволенні її зустрічного позову до [PERSON] про зменшення обов`язкової у спадщині та визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування. [INFO] [PERSON] чоловік позивачки помер. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , не мав. 6 листопада 2012 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 526 про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] була заведена спадкова справа № 526/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 15 листопада 2012 року після померлого [INFO] [PERSON] Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на ім`я [PERSON] , ім`я видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на 1131/1800 частку житлового будинку [ADDRESS] . 29 грудня 2015 року Управління Держгеокадастру у Києво- Святошинському районі при листі від 22 грудня 2015 року надало до Києво-Святошинського районного суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 379561 на право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і госп. будівель (справа № 369/8726/15-ц, а.с. 78,79). 26 січня 2016 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Постановою Панікар В.М. , державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, від 26 січня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі після померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 25 травня 2012 року на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га розташованої за адресою; [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. 11 травня 2016 року Грисюк О.В. , державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори, реєстраційний № 12-473, відповідачці [PERSON] видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом у спадковій справі № 256 за 2010 рік, до майна померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Рішенням про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 295507346 від 11 травня 2016 року держаним реєстратором Грисюк Оленою Василівною , державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, внесений запис номер 14459255 11 травня 2016 року про реєстрацію права власності на вказану ділянку [PERSON] . 5 вересня 2016 року відповідачкою [PERSON] надано суду Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2016 року реєстраційний № 12-473. В жовтні 2016 року [PERSON] пред`явлений позов до Києво-Святошинського районного суду про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11 травня 2016 року Грисюк О.В. , державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори, реєстраційний № 12-473 та визнання незаконним і скасування рішення держаного реєстратора Грисюк Олени Василівни , державного нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 295507346 від 11 травня 2016 року. 7 березня 2017 року рішенням Києво-Cвятошинського районного суду Київської області у справі № 369/9304/16-ц позов [PERSON] задоволений частково. Цим рішенням суд ухвалив: Визнати недійсним та скасувати в Ѕ частині Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1608 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, видане 11 травня 2016 року державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори, реєстраційний № 1-473на ім`я [PERSON] . Визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію права індексний номер 295507346 від 11 травня 2016 року, державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк Олени Василівни про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1608 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, в Ѕ частині за [PERSON] . 10 липня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Києво-Cвятошинського районного суду Київської області від 7 березня 2017 року у справі № 369/9304/16-ц залишене без змін. 30 жовтня 2019 року постановою Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 369/9304/16-ц (провадження № 61-32910св18) касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду від 7 березня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 10 липня 2017 року залишені без змін. Таким чином рішення Києво-Cвятошинського районного суду Київської області від 7 березня 2017 року набрало законної сили 10 липня 2017 року. Рішенням Києво-Cвятошинського районного суду Київської області від 7 березня 2017 року у справі № 369/9304/16-ц та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 липня 2012 року у справі № 2-1784/12, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 1 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, встановлено наявність вище наведених обставин, які підтверджують право власності в порядку спадкування [PERSON] на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:006:0079, площею 0,1608 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право власності в порядку спадкування [PERSON] на 1131/1800 частину вказаної земельної ділянки із вказаних обставин не вбачається. Ст. 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 131 Земельного кодексу України 2001 року передбачає, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право на майно, що виникло до набрання чинності цим Законом визнається дійсним, якщо на момент виникнення такого права проведена реєстрація відповідно до діючих норм або чинне законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації такого права. В п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» детально роз`яснено, що «право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК. Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 373, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233 -1236, 1241, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 79, 81, 83, 86 - 88, 120, 131, 152, 158 Земельного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial