Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 квітня 1991 року видане Палацом реєстрації одружень та новонароджених м. Києва від 17.04.1991 р., актовий запис № 1117. Від шлюбу маємо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Дитина проживає з позивачем, та фактично позивач несе всі витрати з її утримання. Дитина зростає, потребує все більше витрат на харчування, одяг, взуття, відвідування кружків, груп для розвитку, духовного збагачення. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.06.2018 р.. В судове засідання позивач з'явилась, позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що на його утриманні перебувають: -непрацездатний батько [PERSON], який є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 17.01.2006 р.; -непрацездатна мати [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи, пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС (І категорія), що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 29.10.1997 р. та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 12.11.1997 р.. Таким чином значну частину свого доходу добровільно витрачає на утримання своїх непрацездатних батьків. Вважає, що це є поважною обставиною фінансових можливостей при визначені розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та просить визначити розмір аліментів у частці 25% від його доходу. Суд, заслухавши позивача та відповідача, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 квітня 1991 року Палацом реєстрації одружень та новонароджених м. Києва від 17.04.1991 р., про що зроблений актовий запис № 1117 Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На даний час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Дитина проживає з позивачем, та фактично позивач несе всі витрати з її утримання. Дитина зростає, потребує все більше витрат на харчування, одяг, взуття, відвідування кружків, груп для розвитку, духовного збагачення. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, не надає коштів для утримання дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені в позові пояснення позивача, суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити розмір аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача стягується на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі наведеного та,

Outcome: partial