Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Вінницького районного сектору Державної міграційної служби УМВС України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької РДА про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей на постійне проживання. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 2002 року вона з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася дочка [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Після народження дітей відповідач ніякої уваги їм не приділяв, у вихованні участі не приймав та не приймає, дітьми не цікавиться взагалі. Крім того, відповідач ніколи не виконував своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей. Крім того, син [PERSON] має деякі вади мовлення та страждає на алергію на види рослин, що ростуть у місцевості їх проживання, у період цвітіння яких у дитини трапляються алергічні напади. У зв'язку із цією обставиною, вона неодноразово ставила питання перед відповідачем про переїзд у іншу місцевість з метою ізолювання дитини від джерел, які викликають у неї алергічні реакції. Однак, відповідач ніяким чином не реагує на нагальну потребу зміни місцевості для проживання сина, здоров'я дитини його не цікавить. Враховуючи наведені обставини, вона вирішила переїхати із дітьми на постійне проживання до [ADDRESS]. Приводом для цього стала пропозиція її батька - [PERSON], який є громадянином Росії. Дідусь її дітей болісно переживає ставлення до них рідного батька та має можливість і готовий надати як матеріальну підтримку своїм онукам так і сприяти, на допомогу їй, їхньому вихованню, освіті та належному медичному забезпеченню, для чого є кращі умови - як щодо медичного закладу так і щодо місцевості, у якій відсутні рослини, що є подразниками для [PERSON]. Крім того, її [PERSON] виявила бажання забезпечити її із дітьми житлом, так як має вільну квартиру, яку готова надати для нашого проживання. Позивач [PERSON] просила дозволити без згоди батька [PERSON] оформити документи для виїзду на постійне проживання в Російську Федерацію неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дозволити [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] виїхати за межі України та в'їхати до Російської Федерації на постійне проживання у супроводі матері [PERSON]. [PERSON] в ході розгляду справи уточнила позовні вимоги та просила дозволити без згоди батька [PERSON] оформити документи для виїзду за кордон неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дозволити [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] виїхати за межі України у супроводі матері [PERSON]. 29.10.2013 року відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької РДА про визначення місця проживання дитини, яка мотивована тим, що він не може протистояти бажанню бувшої дружини виїхати проживати до свого батька до Росії, але категорично заперечує проти того, щоб вона брала з собою їх дітей. Між ним та дітьми створено атмосферу взаєморозуміння, теплоти турботи та поваги один до одного. Вони, хоча і таємно від матері, отримують достатній догляд з його сторони, він займається їх вихованням, піклується про стан їх здоров'я, матеріально їх підтримую. Вважає, що може забезпечити дітям всі належні умови, та враховуючи те, що середовище де вони зараз навчаються та проживають є звичним та комфортним. Тому, виходячи з інтересів дітей, вважає, що доцільно визначити їх місце проживання разом зі ним. Ухвалою суду від 14.11.2013 року вказані позовні заяви були об'єднані в одне провадження. Позивач - відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька підтримує та просить їх задовольнити. Позовні вимоги про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька просить залишити без розгляду. В задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дітей просила відмовити. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач - позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька визнає, а в задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. Крім того, просив його позовну заяву до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької РДА про визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, справу розглянути у його відсутність. Представник Служби у справах дітей Вінницької РДА Сас Т.Г. в судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька, але за умови, що мати зобов'язується визначити спосіб участі батька у вихованні дітей. Розгляд справи просила провести у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 25.06.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Вінницького районного сектору Державної міграційної служби УМВС України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької РДА про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей на постійне проживання, а також позовну заяву [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької РДА про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що вони з 2002 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.06.2004 року та серії [NUMBER] від 12.04.2005 року, згідно яких матір'ю дітей являється позивач - [PERSON], а батьком відповідач - [PERSON] (а.с. 4,5). Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Враховуючи обставини справи, інтереси неповнолітніх дітей та те, що позбавлення їх можливості виїхати за кордон порушує їх законні права та інтереси, зокрема ст. 33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 114 грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: approved