Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03.04.1981 року. Шлюб зареєстрований в Шевченківському відділі РАЦС м. Запоріжжя. Від шлюбу мають двох дорослих дітей. ЇЇ чоловік [PERSON] помер 19.06.2012 р. За життя чоловіка в них існувала заборгованість по комунальним послугам у квартирі по вул. Бочарова 8-а кв.47 у сумі 7036, 57 грн. Житлове підприємство на той час КП «ВРЕЖО 3» (наразі Шевченківське територіальне відділення по управлінню жилим фондом) звернулось до суду про стягнення з неї та її чоловіка вказаного боргу. 21.03.2013 р. було відкрито виконавче провадження Шевченківським ВДВС ЗМУЮ по виконавчому листу № 2-1371/10 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 06.04.2010 року на суму стягнення 7036,57 грн. солідарно з неї та її чоловіка. Виконавче провадження відкривалось також раніше 07.10.2011 року про стягнення зазначеної суми а також цією постановою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] Зазначений борг КП «ВРЕЖО № 3» вони погасили й після смерті чоловіка вона остаточно сплатила всю суму. Існує довідка від 18.06.2013 року про те, що на її особовому рахунку 31505651 заборгованості по комунальним послугам за квартиру не має. 24.09.2013 року виконавче провадження про стягнення заборгованості з неї та її чоловіка [PERSON] закрито та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак арешт з майна її чоловіка так і не знято. Після смерті її чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно та рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.03.2015 року за позивачкою визнано право власності на це майно в порядку спадкування за законом. Для реєстрації зазначеного майна вона звернулась до Реєстраційної служби Камянсько-Дніпровського району управління юстиції Запорізької області. Однак 14.04.2015 року за № 20667971 прийнято рішення вказаною реєстраційною службою про відмову у реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки накладено арешт на майно [PERSON] З всіма документами позивачка звернулась до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ з питанням про зняття вказаного арешту, оскільки борг сплачен, а сам боржник помер. Однак 11.06.2015 року їй було повідомлено, що її заява в частині зняття арешту накладеного на майно її покійного чоловіка задоволенню не підлягає та рекомендовано на підставі ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися для вирішення даного питання до суду. На підставі вищевикладеного просить суд зняти вказаний арешт з майна [PERSON] та скасувати державну реєстрацію заборони відчуження всього майна [PERSON] накладеного постановою Шевченківського ВДВС ЗМУЮ. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та позов просила задовольнити, підтвердила обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що такої організації як Шевченківське територіальне відділення по управлінню жилим фондом не існує та на всі повноваження останнього перейшли до МКП «Основаніє». Долю позову просила вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ від 07.10.2011 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1371/2010 виданого 06.04.2010, по примусовому стягненню у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВРЕЖО № 3 боргу на суму 7036, 57 грн. (а.с.9). Цією ж постановою державним виконавцем було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. 24.09.2013 року державним виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ винесено постанову про закінчення вказаного вище виконавчого провадження у звязку з погашенням боргу (а.с.10). Але питання про зняття арешту з майна боржника [PERSON] в цій постанові не вирішено. Позивачка з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Останній помер 19.06.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.03.2015 року за позивачкою визнано право власності на це майно в порядку спадкування за законом. (а.с.14-15). Але вказане майно вона не має можливості оформити через існуючий арешт, накладений державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ, що підтверджується рішенням державного реєстратора прав та нерухоме майно Реєстраційної служби Камянсько-Дніпровського РУ юстиції Запорізької області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20667971 від 14.04.2015 року (а.с.16). Звернувшись з заявою до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ про вирішення питання стосовно зняття накладеного арешту, їй було повідомлено, що її заява в цій частині задоволенню не підлягає та рекомендовано було звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.17-18). З довідки від 18.06.2013 року виданої МКП «Основаніє» вбачається, що позивачка яка зареєстрована за адресою: [INFO] станом на 18.06.2013 року заборгованості за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № 31505651 немає (а.с.12). Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 15 ЦК України).. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 319, 321,391 ЦК України,

Outcome: approved