Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Позов мотивовано тим, що позивач - [PERSON] , [INFO] є матір`ю Відповідача - [PERSON] , [INFO] . У позивача є ще один син [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем разом, але надавати допомогу не взмозі оскільки має серйозні проблеми зі здоров`ям. 20 січня 1981 року між позивачем та [PERSON] було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З моменту народження сина, позивач займалася його виховання та розвитком. На даний час позивач потребує матеріальної підтримки з боку Відповідача, так як є непрацездатною особою, має багато важких хронічних хвороб, два рази на рік в обов`язковому порядку проходить лікування в лікарні, а вживати ліки має постійно, отримує пенсію в розмірі 1671 гривень 54 коп. Вказаної суми їй не вистачає на утримання себе, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування в достатньому обсязі для існування, придбання ліків. Позивач не одноразово зверталась до Відповідача з проханням надати їй будь- яку матеріальну допомогу, мотивувала тим, що виховувала Відповідача з дитинства, забезпечувала його всіма необхідними речами, стягнень по сплаті аліментів на утриманні Відповідача з позивача не проводилось, позивача не було позбавлено батьківства відносно відповідача. Але Відповідач відмовляв, казав, що пенсії позивача достатньо. Вважає, що Відповідач є особою працездатного віку, тобто має змогу надавати матеріальну допомогу, він офіційно працює, водієм тролейбуса. Стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводяться. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь - [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання як непрацездатної матері, у розмірі 3000 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і довічно. Ухвалою суду від 09.12.2019року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 20.01.1981року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.7). [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням»1912105224, виданого 25.06.2008року - довічно (а.с.6). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2019року по 2 квартал 2019 інформація про доходи відсутня (а.с.9). Відповідно до довідки №3689 від 20.11.2019року [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ м. Вінниці і отримала пенсію за віком, в період з травня 2019 по жовтень 2019 в розмірі 10 029,24грн. (а.с.10). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] має ряд захворювань (а.с.11). До матеріалів справи надано чеки на оплату лікарських препаратів, однак суд дані чеки не бере до уваги як доказ, оскільки суду не надано доказів в підтвердження того, що саме вказані в чеку препарати призначалися [PERSON] для лікування. Крім того, із виписки медичного картки [PERSON] в графі лікувальні і трудові рекомендації відсутні будь які призначення для лікування. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з частиною першою ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. За змістом ст. 202 СК України необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків і потреба у матеріальній допомозі. Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого у [PERSON] виявлено ряд захворювань та призначено лікувальні і трудові рекомендації (а.с.77). [PERSON] має сина [PERSON] , який навчається в Національному авіаційному університеті, якому в добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Станом на час звернення до суду [PERSON] отримувала пенсію у розмірі, яка перевищувала розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, у тому числі і для осіб, які втратили працездатність (з 1 січня 2020 року - 1638 гривень). При цьому, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що пенсія позивача не забезпечує йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи обставини справи, та те що позивач є пенсіонером, має двох синів, які зобов`язані порівно надавати матеріальну допомогу матері, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1500,00грн. аліментів, щомісячно, починаючи з 28.11.2019року і довічно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 7, 202, 205 СК України,

Outcome: partial