Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель» про усунення перешкод у користуванні майном та просить усунути їй перешкоди у користуванні капітальним гаражем №1109, який розташований на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель» шляхом зобовязання Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель» вчинити дії щодо підключення капітального гаража №1109 до мережі електропостачання. Свої вимоги мотивує тим, що обслуговуючий гаражний кооператив «Цитадель» здійснює свою діяльність на підставі Статуту, затв. загальними зборами членами кооперативу № 2 від 11.07.2005 р. та зареєстрованого 25.07.2005 р. [PERSON] є членом ОГК «Цитадель» та власником капітального гаража №1109, який розташований в цьому кооперативі. В ніч з 12.09.2016 р. на 13.09.2016 р. керівництвом ОГК «Цитадель» належний їй гараж був відключений від мережі електропостачання, що не дає їй можливості повноцінно користуватися своїм майном та порушує її права, передбачені Статутом ОГК «Цитадель» і діючим законодавством, у тому числі Законом України «Про громадські обєднання», Законом України «Про кооперацію». До теперішнього часу належний їй гараж відповідачем не підключений до мережі електропостачання без пояснення причин. Заборгованість по сплаті внесків і оплати витрат за електропостачання у неї відсутня. Такими своїми діями відповідач здійснює перешкоди у повноцінному користуванні гаражем. Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 15.06.2017 р. про усунення перешкод у користуванні гаражем, де ставилась вимога про вжиття заходів щодо підключення гаража №1109 до мережі електропостачання. Проте на вказану претензію відповідач не відреагував і не підключив гараж №1109 до мережі електропостачання, чим порушив її права, передбачені Статутом ОГК «Цитадель», Законом України «Про громадські обєднання», Законом України «Про кооперацію». Вказані незаконні дії відповідача змушують її звернутися до суду з даним позовом з метою захисту прав як члена ОГК «Цитадель». До суду зявився представник позивача [PERSON] [PERSON], який позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. На питання представника відповідача [PERSON] представник позивача [PERSON] зазначив, що дійсно він використовував подовжувач з гаража до гаража. Він ремонтував автомобіль в гаражі [PERSON], а електроенергію брав зі свого гаража. До суду зявився представник позивача [PERSON] [PERSON], який позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також представник позивача зазначив, що у питанні виносу лічильників на вулицю не зрозуміло звідки виникла така вимога. Рішення правління про відключення на його думку прийнято за межами повноважень, порушує права позивача. Щодо належності гаража представник позивача вказав, що у 2009 році [PERSON] передав гараж у власність [PERSON], проте право власності не зареєстровано. До суду зявився представник відповідача [PERSON], який заперечував проти позову, зазначив, що позивачу надавалось розяснення з приводу причини відключення, пропонувалось винести лічильник на стіну гаража. На теперішній час переважна частина власників гаражів вже винесли лічильники на вулицю, а позивач цього не зробив. До суду зявився представник відповідача [PERSON], який заперечував проти позову, зазначив, що є рішення правління по виносу лічильників, а також про відключення двох осіб, зокрема й позивача. Від сусіднього гаража, який орендував [PERSON], він живив свій гараж. На зборах 22.09.2016 р. були присутні приблизно 40 чоловік, представник кожного з блоків, яких у кооперативі 24. Збори були правомочні. [PERSON] відключили ще до цих зборів за рішенням правління 06.09.2016 р. через відмову виносити лічильник. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] є матірю його сусіда по гаражу та господарем самого гаража. Він є користувачем гаража під № 1107, є членом кооперативу приблизно з грудня 2016 року. Він був свідком того, як гараж № 1109 відключили від електроенергії. Через деякий час це пояснили тим, що було неправильне підключення. Його попередили, щоб він не дозволяв підключати електроенергію через свій гараж. У 2016 році він був присутній на загальних зборах, але чи розглядалось питання відключення гаражів не памятає. При ньому гараж позивача не відключали. Наскільки йому відомо причиною відключення гаража позивача було те, що він краде електроенергію. З 2017 року з гаражів почали виносити лічильники електроенергії. Оскільки у позивача немає електроенергії, то лічильник не винесено. Відключення гаража позивача відбулось до загальних зборів членів кооперативу. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] вона не знає. [PERSON] [PERSON] як сусіда по гаражу. Вона є членом гаражного кооперативу з перших днів його діяльності, користується гаражем № 1008. Памятає, що їй зателефонував [PERSON] і сказав, що їй відключили світло у гаражі. Електрик їй сказав, що [PERSON] краде електричну енергію через її гараж. Електричної енергії в її гаражі немає дотепер. Андрій дійсно мав ключі від гаража, самостійно знімав показання лічильника та сплачував кошти. В гаражі він інколи ставив свою машину. У 2016 році в своєму гаражі вона була 4-5 разів. За рік сплатила приблизно 12 гривень за електроенергію. Осінню минулого року відбулись збори. На зборах вирішувалось питання щодо виносу лічильників, але скільки осіб винесли лічильники на вулицю не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що знає [PERSON] як користувача гаража, проте сам не є членом кооперативу. Якось він підійшов до [PERSON] і він сказав, що електрик йому опломбував споживання електроенергії. Він викликав поліцію, яка зафіксувала незаконне відключення. По нинішній час він не користується електроенергією. Осінню 2016 року були збори на яких були присутні 30-40 чоловік. Він був присутній на зборах, оскільки його поросила власник гаража, яким він користується та за який виплачує кошти. На зборах розглядалось питання по виносу лічильників на вулицю, підвищення цін. Ніяких рішень, начебто, прийнято не було. Чому відключили гараж позивача не знає. Також відключили ще 3-4 гаражі. [PERSON] [PERSON] відключили ще до зборів. Раніше він там ремонтував автомобілі. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Матеріали справи містять посвідчення, пропуск на імя [PERSON], за змістом яких [PERSON] є членом автостоянки ГСК «Цитадель». Посвідчення містить печатку товариства автолюбителів по будівництву і експлуатації «Цитадель». У пропуску у графі «блок, гараж» зазначено № 1109. Як видно з наданих квитанцій, саме позивач сплачує членські внески за гараж №\~1109. У відповідності до п. 1 Статуту ОГК «Цитадель» у другій редакції, ОГК «Цитадель» є правонаступником товариства автолюбителів «Цитадель». Отже, позивач [PERSON] є членом Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель». Матеріали справи не містять правовстановлюючих документів позивача [PERSON] на гараж, що розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель». Даних про те, що цей гараж у передбаченому законом порядку було закінчено будівництвом, підключено до мережі енергопостачання немає. Згідно договору купівлі-продажу гаража № 11.09 від 14.06.2006 р. [PERSON] придбав у [PERSON] капітальний гараж 11.09 в гаражному кооперативі «Цитадель» Запорізького району Запорізької області. Даний договір підписаний продавцем, покупцем, а також головою ГОК «Цитадель» [PERSON] За змістом ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 657 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладання вищевказаного договору, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ст. 657 ЦК України в редакції, що діє на час звернення до суду, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір від 14.06.2006 р. нотаріально не посвідчувався, то у силу вимог ст. 657 ЦК України він є нікчемним, адже за твердженням позивача гараж є капітальним. Відомостей про те хто саме наразі є власником гаража № 1109 матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на наявність у [PERSON] права власності чи права користування на гараж № 1109. Згідно ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). За приписами ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Оскільки при зверненні до суду позивач не надав документа, який засвідчує певне майнове право на гараж № 1109 в ОГК «Цитадель» (право власності, право користування тощо), наразі немає підстав вважати, що [PERSON] є власником вказаного гаража або його користувачем на підставі закону чи договору. Сам лише факт членства позивача у ОГК «Цитадель» не дає достатніх підстав вимагати підключення гаража до електричної мережі, оскільки членство як таке не породжує у особи права власності чи права користування на певний гараж та можливість його подальшого захисту, адже членам кооперативу у користування надається саме земельна ділянка, а не гараж. Свідки [PERSON] [PERSON] взагалі пояснили, що користувачем гаража №\~1109 є саме [PERSON], який є представником позивача у даній справі. Відомостей про наявність родинних звязків між позивачем та представником позивача [PERSON] матеріали справи не містять. Дані обставини у сукупності вказують на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що відключенням гаража № 1109 у ОГК «Цитадель» порушені його права. Крім того, суд також враховує наступне. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.\~16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (стаття 12 ЦК України). До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать субєктам цивільного права. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Звертаючись до суду позивач просить усунути перешкоди у користуванні капітальним гаражем №\~1109, який розташований на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель» шляхом зобовязання Обслуговуючого гаражного кооперативу «Цитадель» вчинити дії щодо підключення капітального гаражу №1109 до мережі електропостачання. Проте прохальна частина позову не містить прямої вказівки на те, які саме дії щодо підключення має вчинити відповідач на виконання такого рішення у разі задоволення позову. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить звернути вагу на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином обраний ним спосіб захисту зможе забезпечити реальний та ефективний захист його порушеного (невизнаного) права, адже позивач не просить відновити електропостачання гаража як таке, а просить лише зобовязати відповідача вчинити певні, невизначені дії, спрямовані на підключення гаража, зміст яких, виходячи із змісту прохальної частини позову, має визначити сам відповідач. Проаналізувавши зміст позовних вимог та обставини, якими вони обґрунтовані, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не призведе до відновлення його порушених прав у разі задоволення позову, а для відповідача таке рішення є невиконуваним, оскільки не містить прямої вказівки на те, який кінцевий результат має бути досягнутий у результаті виконання судового рішення у разі задоволення позову. Вказані обставини також виключать можливість задоволення позовних вимог. У контексті зроблених судом висновків, показання свідків та відеозапис загальних зборів членів ОГК «Цитадель» жодним чином не спростовують висновків суду та не підтверджують обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed