Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення автомобіля з-під арешту, мотивуючи його тим, що на підставі постанови відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції від 22.10.2013 р. майно [PERSON], зокрема, автомобіль ИЖ - 271790, вантажнопасажирський - В, 2003 року випуску, р/н [NUMBER], було передано їй в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію, а саме 14020,00 грн. Однак оформити вказаний автомобіль на своє ім'я та розпоряджатись ним вона не може, оскільки ухвалою Вінницького райсуду Вінницької області від 05.12.2011 р. забезпечено позов [PERSON], накладено арешт на транспортні засоби, які належать на праві власності [PERSON], в тому числі і на зазначений автомобіль. На підставі вказаної ухвали МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області наклав арешт на зазначений транспортний засіб. На даний час арешт з автомобіля не знято, що не дає можливості їй зареєструвати його на своє ім'я та розпоряджатись ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Додатково суду пояснили, що позивач - єдина зі стягувачів зведеного виконавчого провадження щодо боржника [PERSON], яка виявила бажання на пропозицію держвиконавця отримати у власність зазначений автомобіль в рахунок погашення боргу, оскільки торги автомобіля не відбулись. Усі арешти автомобіля вже зняті, залишився один. В порядку скасування забезпечення позову вирішити питання неможливо, тому що позивач не була стороною у справі, в якій забезпечено позов [PERSON] у виді арешту автомобіля. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, надали письмові заперечення (а.с.64-65). Суду пояснили, що [PERSON], як стягувач, не отримував листа-пропозиції держвиконавця отримати автомобіль у власність з метою погашення боргу. Арешт на автомобіль накладено на підставі ухвали Вінницького райсуду Вінницької області від 05.12.2011 р. про забезпечення позову за заявою [PERSON] На їх думку, арешт автомобіля, як захід забезпечення позову, може бути скасований в порядку ст. 154 ЦПК України лише Вінницьким райсудом Вінницької області. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином. (а.с. 60, 61) Суд, з»ясувавши думку учасників процесу, вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з»явились. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького райсуду Вінницької області від 05.12.2011 р. у справі №2-1926/2011 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на транспортні засоби, які належать на праві власності [PERSON], в тому числі на автомобіль ИЖ-271790, червоного кольору, 2003 року випуску, № кузова [NUMBER]. (а.с. 6) На підставі зазначеної вище ухвали МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 14.12.2011 р. вніс автомобіль до автоматизованого обліку транспортних засобів, на які накладено арешт. (а.с. 7) З листа заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельника А.К. від 10.10.2013 р. за №14/57/02-25/02, адресованого стягувачам за зведеним виконавчим провадженням №34024099 про стягнення боргу з [PERSON] (в тому числі позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON]), вбачається, що за вищезазначеним зведеним виконавчим провадженням на реалізацію через прилюдні торги Вінницькій філії 02 Приватного підприємства «Нива -В.Ш.» було виставлено автомобіль ИЖ - 271790, вантажнопасажирський - В, 2003 року випуску, р/н [NUMBER], що є власністю боржника [PERSON] Арештоване майно згідно з повідомленнями торгівельної організації реалізовано не було у зв'язку з відсутністю зареєстрованих учасників. Враховуючи викладене, та на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець запропонував стягувачам у 15-денний строк заявити про своє бажання залишити за собою непродане майно. (а.с. 70, 71) Відповідно до ст. 62 ч. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (ст. 62 ч. 9 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання з урахуванням черговості, визначеної статтею 44 цього Закону (ст. 62 ч. 10 Закону України «Про виконавче провадження»). 21.10.2013 р. на адресу відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції надійшла заява від стягувача [PERSON], в якій вона виявила бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника [PERSON], а саме автомобіль ИЖ - 271790, вантажнопасажирський - В, 2003 року випуску, р/н [NUMBER]. (а.с. 72) Інших заяв від стягувачів на адресу відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції не надходило. Про це пояснив в судовому засіданні свідок - заступник начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельник А.К. 22.10.2013 р. заступник начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельник А.К. виніс постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якої стягувачу [PERSON] передано в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій ціні вартості майна (14020,00 грн.) автомобіль ИЖ - 271790, вантажнопасажирський - В, 2003 року випуску, р/н [NUMBER]. (а.с. 75, 76) 31.10.2013 р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельником А.К. складено акт про передачу зазначеного вище автомобіля стягувачу [PERSON] (а.с. 73, 74) Зазначені вище дії державного виконавця ніким зі сторін виконавчого провадження у встановленому законом порядку не оскаржувались. Згідно з ст. 60 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача по 121,80 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved