Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить 178/1000 частин квартири спільного заселення №2 в будинку №12 корп. 3 по вулиці 25 Чапаєвської Дивізії в місті Одесі. Крім позивачки у вказаній квартирі зареєстроване проживання її доньки [PERSON], яка взагалі фактично ніколи в даній квартирі не проживала. Позивачка до відповідачки з проханням, щоб вона добровільно виписалась з належної позивачки квартири не зверталась, оскільки не знає де вона мешкає. Комунальні послуги за квартиру відповідачка не сплачує, її місце проживання та засоби звязку позивачці не відомі. Крім того, відповідачка не проживає з позивачкою та не допомагає їй вести господарство, а її реєстрація не дозволяє позивачці розпорядитися належної позивачці квартири. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідачки існує формально, та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судові засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідачки при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2002 року [PERSON] подарувала, а позивачка прийняла в дар 178/1000 частин квартири спільного заселення під № 2, що знаходиться в будинку під №12 в корпусі під №3 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії в місті Одесі, що підтверджується договором дарування від 23.10.2002 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №7311. Даний договір зареєстровано 24.12.2002 року в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з довідки (витягу з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №356 від 30.01.2017 року виданої на імя [PERSON], яка постійно мешкає без реєстрації за адресою: місто Одеса, вулиця 25-ї Чапаєвської Дивізії[ADDRESS], особовий рахунок відкритий на [PERSON] разом з нею зареєстрована [PERSON] донька, [INFO], з 25.12.2006 року. З акту про не проживання від 20.03.2017 року складеного сусідами підпис яких завірений начальником виробничої дільниці №1 КП «ЖКС «Черьомушки» вбачається, що [PERSON], [INFO], у квартирі [ADDRESS] не проживає з листопада 2012 року. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамп Центр поштового звязку № 1 № 08-04-765-766-ЮК від 12.04.2017 року на імя [PERSON] за адресою: 65070, місто Одеса, вулиця 25-ї Чапаєвської дивізії, 12 [ADDRESS], за період з березня 2017 року по 10.04.2017 року, в надходженні значиться наступна кореспонденція: рекомендований лист №6503905949539 із Одеси-39 до відділення поштового звязку №70 м. Одеси надійшов 06.04.17 року, повернутий на зворотну адресу 07.04.2017 р. зі слів мешканців комуни [PERSON] не мешкає. Як вбачається з відповіді головного лікаря Комунальної установи «Міська поліклініка №1» №242 від 06.04.2017 року, медичної карти амбулаторної хворої [PERSON], [INFO] в КУ «МП №1» не має, за медичною допомогою не зверталась, лист непрацездатності не видавався, в поліклініку №1 за медичною допомогою не зверталась. В електронному регістрі населення не значиться. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved