Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача 1: [PERSON] , відповідача 2: [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житлові приміщення в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі та була зареєстрована разом з ним, у зв`язку з чим фактично прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.2000 року №321, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності внаслідок приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з цього, частки усіх учасників спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівні, так як іншого не зазначено у свідоцтві. Спадкоємцями першої черги є позивач у справі, як дружина померлого, донька [PERSON] та син [PERSON] Інші особи, що зареєстровані за місцем мешкання померлого до кола спадкоємців першої черги не відносяться. Діти спадкодавця не звертались до нотаріуса з заявами про отримання спадщини. З метою отримання спадщини після померлого [PERSON] дружина останнього в квітні 2018 року звернулась до приватного нотаріуса з відповідною заявою. У зв`язку з розбіжністю в написанні імені спадкодавця та по батькові спадкоємця у правовстановлюючих документах, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, в постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено, що оскільки [PERSON] на момент смерті батька був зареєстрований за місцем мешкання останнього та не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, [PERSON] фактично не проживав за місцем реєстрації. З цих підстав, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В підготовче засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 07.10.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій зазначив, що [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 1 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що на даний час відбуває призначене вироком суду покарання в державній виправній колонії №89. У зв`язку з чим, не може бути присутнім під час розгляду справи. При цьому вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач 2 в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа 1 в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа 2 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). З матеріалів справи слідує, що 16.06.1998 року між [PERSON] , яка діяла за себе особисто та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 30,6 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О., зареєстрований в реєстрі за №881, та 17.06.1998 року зареєстрований в Запорізькому бюро технічної інвентаризації за №34602 (а.с. 15). Крім того, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.2000 року №321, виданого Жовтневою районною адміністрацією, про що записано у реєстровій книзі за №228р№36101 від 22.03.2000 року (а.с. 14). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.04.2004 року серії [NUMBER] , актовий запис №3374 (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , в період з 14.06.1977 року по 01.06.2004 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням з відділу реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.02.2018 року № 04-42/3-1/251 (а.с. 49). Крім [PERSON] , відповідно до зазначеного вище повідомлення, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 49). Таким чином, наведені вище докази свідчать, що частина квартири за адресою: [ADDRESS] , та квартира за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті спадкодавця належала останньому на праві власності. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи слідує, що 15.07.1967 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, повторно виданого 22.12.2000 року серії [NUMBER] , актовий запис №1202 (а.с. 9). Із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Доказів протилежного матеріали цивільної справи №333/2792/19 не містять та сторонами у справі не надано. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.06.1977 року серії [NUMBER] , актовий запис №1379 (а.с. 42). 09.10.1999 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 446 (а.с. 42). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2017 року у справі №333/4911/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначене рішення набуло законної сили - 12.12.2017 року (а.с. 43). Отже, судом встановлено, що відповідач 2 у справі - [PERSON] , [INFO] , є донькою спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] , [INFO] , позивач у справі була зареєстрована та фактично проживала із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 23.02.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій вказала, що іншими спадкоємцями, згідно з ст. 1261 ЦК України, є дочка спадкодавця, [PERSON] , 1977 року народження, та син - [PERSON] , 1971 року народження, а до складу спадкового майна входить: частка квартири [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] . На підставі зазначеної заяви приватним нотаріусом відкрито спадкову справу №15/2018 (а.с. 40). Крім того, 23.02.2018 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. звернулась [PERSON] з заявою, в якій зазначила, що їй відомо про спадщину, що залишилась після смерті [INFO] батька - [PERSON] . Строк для прийняття спадщини вона пропустила, на спадщину не претендує. За призначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду не зверталась та звертатись намірів не має. Претензій щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , яка її прийняла відповідно до чинного законодавства, не має (а.с. 40). 10.04.2018 року [PERSON] повторно звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 49). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. від 10.04.2018 року №219/02-31 відмовлено [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , у зв`язку з тим, що заявником не надано документів, потрібних для вчинення нотаріальної дії, та у зв`язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с. 51). Так, відповідно до зазначеної вище постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. від 10.04.2018 року № 219/02-31, на підтвердження факту перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] нотаріусу надано свідоцтво про одруження, повторно виданого 22.12.2000 року серії [NUMBER] . Але у вказаному свідоцтві зазначене ім`я чоловіка « [PERSON] » не збігається з написанням імені спадкодавця « [PERSON] », зазначеного в поданому свідоцтві про смерть від 09.04.2004 року серії [NUMBER] . Також, зазначене в свідоцтві про одруження по батькові дружини « [PERSON] » не збігається з написанням по батькові спадкоємця, згідно з її паспортом - « [PERSON] ». Оскільки, у поданих документах існують розбіжності в написанні імені спадкодавця та по батькові спадкоємця, встановити факт перебування спадкодавця та спадкоємця між собою у шлюбних відносинах не вбачається можливим. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, а також, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає позивачу у справі можливість оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, а також, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією особою. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольняються судом. Крім того, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі 1, 2 у справі визнали позовні вимоги [PERSON] та не заперечували проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачапро визнання за нею права власності на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , та на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 7 644,02 грн. судом покладається на відповідачів.

Outcome: approved