Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 21 листопада 2003 року Любиковицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 13. Крім цього, позивач просить залишити їй прізвище, отримане внаслідок реєстрації шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що між подружжям виникали непорозуміння через поведінку відповідача, який відносно дружини поводився неправомірно, внаслідок чого сторони вирішили шлюб розірвати. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою просить задоволити її вимоги, проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач також у судове засідання подав письмову заяву, якою заявлені позивачем вимоги визнав повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутність. Клопотань сторонами заявлено не було. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов'язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження від 21 листопада 2003 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Любиковицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 13. Відповідно до ст.112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що фактично сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що встановлено із позовної заяви та наданих суду копій свідоцтв про народження дітей. Однак, під час судового провадження із письмових заяв сторін судом з'ясовано, що сторони заперечують проти надання строку на примирення. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, з огляду на ті обставини, що позивач не вперше звертається до суду із вимогою про розірвання шлюбу - суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу отримане внаслідок реєстрації шлюбу прізвище. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Із дослідженої судом копії свідоцтва про одруження від 21 листопада 2003 року судом встановлено, що позивач після одруження змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved