Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований її колишній зять [PERSON] , який більше двох років у ній не проживає. Відповідач не несе витрати по утриманню житла, тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, та зазначила що є сусідкою [PERSON] . [PERSON] жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання у яких вказала що є сусідкою [PERSON] . З 1995 року проживає на поверх вище квартири [PERSON] . Бачила як до [PERSON] приходив внук. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 2000 року (а.с.7). У даній квартирі зареєстрований [PERSON] , що судом встановлено із будинкової книги на квартиру (а.с.5). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 391 та ст. 405 ЦК України. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідача у належній позивачу квартирі підтверджується показаннями свідків, конвертом, що повернувся до суду за закінченням терміну зберігання. Отже, відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] більше року, не несе витрати по утриманню житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 908 гривень судового збору в користь позивача На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved