Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 23 лютого 2006 року між нею та [PERSON] було укладено спадковий договір відповідно до умов якого вона повинна забезпечувати [PERSON] ліками, продуктами харчування, сплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги, роботи в квартирі поточний ремонт, а в разі смерті останньої набуде у власність квартиру [ADDRESS], належну на праві власності останній. Умови покладені на неї договором позивач виконувала належним чином. Однак після смерті [PERSON], яка померла [INFO], при зверненні до Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська Миколаївської області, їй було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на квартиру, [ADDRESS] в зв'язку з тим, що право приватної власності на 1/4 частку зазначеної квартири вже зареєстровано за [PERSON] Зазначила, що не оскаржує право власності [PERSON] на 1/4 частку даної квартири, однак просить визнати з нею право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась. Надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Відповідно до надісланої ним на адресу суду заяви, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив суд проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи надіслав на адресу суду аналогічну заяву. Зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на майно, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 12 - зворот). 23 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір, відповідно до якого [PERSON], після своєї смерті передає в особисту приватну власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується виконувати розпорядження [PERSON] зазначені в п. 6 даного договору. Пунктом 5.1 .даного договору зазначено, що відчужувач пловідомляє, що квартира є його приватною власністю, т.я 1/2 її частки набута нею в результаті реалізації права на приватизацію житла безкоштовно, а інша 1/2 частки в результаті одержання спадщини після смерті чоловіка (а.с. 9). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу [PERSON], та в зв'язку з укладенням договору накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] (а.с 10). Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2009 року визнано недійсним в частині 1/4 частки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.07.2002 року державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області (зареєстроване в реєстрі за № 2126) на ім'я [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. За [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 14 - 15). Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] померла (а.с. 13). Та, відповідно до умов спадкового договору від 23 лютого 2006 року, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак, в реєстрації зазначеного права їй було відмовлено. Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 37913617 від 02 листопада 2017 року було виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме, відповідно до спадкового договору від 23.02.2006 року передбачається виникнення права власності на 1/1 частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], за [PERSON], однак під час пошуку було виявлено, що на 1/4 частки даної квартири вже зареєстровано право власності за [PERSON] Зазначена обставина стала підставою для відмови в реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1302 Цивільного кодексу України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ухвали ВССУ України від 23.02.17 у справі № 638/2581/16-ц, до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права. Згідно з Цивільним кодексом України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Із положень глави 90 Цивільного кодексу України вбачається, що набувач здійснює покладені на нього договором обов'язки за свій рахунок і не має права на відшкодування витрат та сплату винагороди за рахунок майна, призначеного йому відчужувачем. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Спадковим реєстром є електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про посвідчені спадкові договори. У разі недодержання сторонами зазначених вимог спадковий договір визнається нікчемним. З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору, до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів майном відчужувача є 3/4 частки квартири [ADDRESS], та саме зазначену частку квартири після смерті [PERSON] згідно договору спадкування на вищенаведених вимог Закону набуває [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS].

Outcome: approved