Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її та двох її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] являється колишньою невісткою позивача, шлюб між нею та сином позивача розірвано, відповідач та її неповнолітні діти зареєстровані у вказаному житлі та постійно там проживали до серпня 2015 року, коли [PERSON] разом з дітьми повернулись проживати до квартири батьків відповідачки, у квартирі [ADDRESS] більше ніж півроку не проживають, їх речі там відсутні, відповідач не бере участі у витратах на управління, утримання та збереження квартири, весь тягар витрат ліг на позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та пояснила, що будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу та її дітям не чинилось, [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] добровільно залишила квартиру та разом з двома дітьми проживає у квартирі своїх батьків. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнали. Відповідач підтвердила, що з літа 2015 року припинила проживати у квартирі [ADDRESS] та разом з дітьми на даний час проживає у квартирі [ADDRESS] за місцем проживання своїх батьків. Відповідач пояснила, що їй чиняться перешкоди у користуванні житлом за місцем реєстрації, оскільки після розірвання шлюбу її колишній чоловік [PERSON] побив її та фактично вигнав з квартири, замки від вхідних дверей квартири на даний час замінено і ключів від них вона не має, а у спірній квартирі [PERSON] на даний час проживає з іншою жінкою, що унеможливлює проживання її та дітей у спірному житлі. У письмових запереченнях відповідача йдеться про порушення прав неповнолітніх дітей у разі винесення рішення про визнання їх втративши ми право користування житлом. Представник органу опіки та піклування Ільїна А.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в частині визнання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на порушення в такому разі встановлених законодавством прав дітей на забезпечення належних умов виховання та навчання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши показання свідків, подані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності члена сім'ї наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З пояснень позивача, а також договору про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та надання комунальних послуг населенню № 1099 від 29.12.10 р. судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить територіальній громаді міста Кузнецовська. З ордеру на зайняття вказаного житла № 3981 від 06.11.81 р. судом встановлено, що вказана квартира була надана рішенням виконавчого комітету Володимирецької районної ради народних депутатів № 322 від 06.11.81 р. чоловіку позивачки, нині померлому [PERSON] на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Управління будівництва Рівненської АЕС на склад сім»ї: дружину [PERSON], дітей [PERSON], [PERSON] З довідки виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області № 638 від 14.09.16 р. судом встановлено, що на даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання позивача [PERSON], її синів [PERSON], [PERSON], невістки [PERSON] та онук [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з акту комісії ЖЕД-1 № 130/316 від 12.09.16 р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживають, їх речі там відсутні. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що колишня невістка позивача [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з літа 2015 року у квартирі [ADDRESS] не проживають. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] понад шість місяців не проживає у квартирі [ADDRESS]. Відповідачем суду не подано доказів у підтвердження будь-яких перешкод з боку позивача чи членів її сім'ї у користуванні їй та її дітям спірним житлом. Такі обставини відповідачем оспорюються, а тому суд визнає їх недоведеними. Крім того, судом з'ясовано, що відповідач не належить до категорії тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача, за якими відповідно до ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається понад шість місяців. Разом з тим, суд бере до уваги, що неповнолітні діти відповідача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вибули з житла за місцем реєстрації проживання разом з матір'ю [PERSON] та за її ініціативою, в силу неповнолітнього віку у вирішенні питання щодо власного місця проживання не приймали, не проживають за адресою реєстрації не з власної волі, у зв'язку з об'єктивною потребою проживати разом з матір'ю. Такі причини непроживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації суд вважає поважними, а тому не вбачає підстав для визнання неповнолітніх дітей відповідача такими, що втратили право користування квартирою. Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.ч.3, 4 ст.29 ЦК України, якими визначається, що місцем проживання дітей у віці від десяти до чотирнадцяти років, а також молодших десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, оскільки у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання батька неповнолітніх дітей [PERSON] Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial