Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначено в обґрунтування позову, 13.11.2012 року поблизу с.Довговоля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач та її чоловік [PERSON] отримали травми, від яких [INFO] [PERSON] помер. Оскільки за життя на утриманні чоловіка перебувало троє дітей, в т.ч. двоє неповнолітніх дітей та повнолітня дитина, яка навчається, вони мають право на відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, за рахунок відповідача, який був визнаний винним у вчиненні ДТП та засуджений за ст..286 ч.2 КК України. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили стягнути з [PERSON] по 500 грн. щомісячно на кожного з утриманців, починаючи з часу смерті [PERSON] і до досягнення дітьми повноліття (припинення навчання). Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що з нього за вироком суду стягнуто в користь потерпілої, з урахуванням дітей, 200 тис. грн. моральної шкоди, яку він зобов'язується виплачувати. В той же час, позивачем не доведено розмір доходів покійного чоловіка. Також просив врахувати, що він не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та двох повнолітніх дітей, які навчаються. Виходячи з викладеного, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Так, вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року , який набрав законної сили 13 січня 2014 року, відповідач [PERSON] визнаний винним за ст..286 ч.2 КК України у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2012 року поблизу с.Довговоля Володимирецького району, від якої постраждали [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер від травм отриманих внаслідок вказаної пригоди, що підтверджується вироком суду та свідоцтвом про смерть. На утриманні [PERSON] перебували його діти - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження та довідкою Довговільської сільської ради №1607 від 20.11.2013 року. [PERSON] навчається в Національному університеті «Острозька академія» на контрактній формі навчання, що підтверджується довідками №13189, 2097 від 15 червня 2013 року. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою Довговільської сільської ради №1609 від 20.11.2013 року. Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею 18 років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включається пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що всі діти [PERSON], в т.ч. двоє неповнолітніх дітей та повнолітня дитина, яка навчається, перебували на його утриманні, у зв'язку з цим мають право на відшкодування шкоди за втратою годувальника, і така шкода підлягає стягненню з відповідача в користь [PERSON], на утриманні якої в даний час перебувають діти. Як вбачається з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення шкоди підлягають задоволенню з часу смерті [PERSON], тобто з [INFO]. При встановленні розміру шкоди суд приймає до уваги, що [PERSON] був інвалідом 2-ої групи захворювання, пов'язано з аварією на ЧАЕС, перебував на обліку в органах Пенсійного Фонду України та отримував пенсію по інвалідності. З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення коштів в сумі 350 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі наведеного,

Outcome: partial