Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними придбано кватиру № 151 по вул. Академіка Павлова, 140-В в м. Харкові, зроблено ремонт у вказаній квартирі, замінено вікна, двері, змонтовано та обладнано нове кухонне приладдя, змонтовано теплу підлогу, встановлено сантехнічне обладнання, придбані нові якісні меблі, побутова техніка. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 поділено майно подружжя та за сторонами визнано право власності на 1/2 частину квартири за кожним, проте фактично позивач не мала змоги користуватись квартирою через перешкоди відповідача, а коли за допомогою правоохоронних органів 14.07.2016 потрапила до квартири, виявила, що вона втратила жилий вигляд, є непридатною для використання в якості житла, так як в квартирі пошкоджено, зруйновано та демонтовано все оздоблення, меблі, кухонне приладдя, вивезено побутову техніку. Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості побутової техніки та меблів (далі Звіт), вартість вивезеного відповідачем майна без врахування ПДВ становить 120587,00 грн. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив її права та інтереси, завдав збитків, в якості відшкодування яких просить стягнути з останнього вартість 1/2 частини зазначеного у Звіті майна у розмірі 60293,00 грн. Крім того, посилається на завдання їй моральної шкоди, яка виразилась у необхідності відстоювати протягом тривалого часу свої права шляхом звернення до правоохоронних органів, суду, витрачати час та гроші на отримання юридичних консультацій, перебуванні у постійному нервовому напруженні, внаслідок чого стан її здоровя та якість життя погіршились, та просить в рахунок її відшкодувати стягнути з відповідача 20000,00 грн., а також витрати, повязані із визначенням ринкової вартості майна у розмірі 2000,00 грн. і судові витрати. В подальшому позивач уточнила позов, зменшивши розмір позовних вимог, та просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 48050,00 грн. без ПДВ, в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн., а також судові витрати і витрати, повязані з визначенням ринкової вартості майна у розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, згідно обставин, викладених у позовній заяві, просили її задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, пославшись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, неможливість врахування Звіту, так як під час його складання не досліджувалось майно та невірний спосіб захисту, обраний позивачем. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши надані докази встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009, під час якого 22.02.2010 придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 позов [PERSON] (на той час [PERSON]) Н.О. до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволений, за кожною з сторін визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. На тепер шлюб між сторонами розірваний, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Вказані обставини сторонами визнаються, отже не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України (а.с. 54-56, 58, 59). На підтвердження здійснення в квартирі у період шлюбу ремонту, заміни вікон, придбання меблів, побутової техніки позивачкою надані чеки, квитанції, накладні та договори (а.с. 14-31). Відповідно до Звіту від 08.09.2016 загальна ринкова вартість обєктів дослідження склала 120587,00 грн. без врахування ПДВ, вартість виконання Звіту 2000,00 грн. (а.с. 32-43). Допитана в суді у якості свідка [PERSON] показала, що сторони у справі раніше були її сусідами по сходовій клітці. Після того, як вони розійшлись позивач не мешкала у квартирі, а приблизно в 2016 році запросила її до квартири, де не виявилось меблів, кухонного приладдя, міжкімнатних дверей. До того, вона бачила в квартирі [PERSON], чула звуки, схожі не пересування меблів, проте, що саме це було, вона не знає та не бачила щоб з квартирі виносились громіздкі речі останнім. Показання свідка суд оцінює критично, так як вони не є інформативними з точки зору позовних вимог, не доводять і не спростовують фактів, на які посилається позивач. Звертаючись з вищевказаним позовом до суду позивачем визначено спосіб захисту своїх прав та інтересів відповідно до вимог ст.ст. 22, 386, 1166 ЦК України, тобто відшкодування шкоди власнику, права якого порушені. Так, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідача, внаслідок яких майно було пошкоджено, зіпсовано або відчужено, і, як наслідок, завдано моральної шкоди позивачу, останнім не надано. З часу набрання рішенням суду про поділ майна подружжя законної сили, а саме з 04.06.2013, позивач питання про порушення її права користування квартирою, вселення до квартири, поділу іншого майна, набутого за час шлюбу не порушувала, з відповідними вимогами до суду не зверталась. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно розяснень, які містяться у абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вимоги про поділ майна, набутого під час шлюбу (меблів, побутової техніки, тощо), визнання на нього права власності в порядку поділу майна подружжя, позивачем не заявлені, відповідно суд позбавлений можливості врахувати вартість майна при його поділі та стягнути відповідну суму. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у звязку з їх недоведеністю та обранням невірного способу захисту.

Outcome: dismissed