Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20.11.2019 року за № 1559 «Про встановлення днів побачень гр. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] ». Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14.02.2019 року [PERSON] звернувся до комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації із заявою щодо встановлення днів та годин побачень із малолітнім сином [PERSON] 18.02.2019 року, змінивши свої вимоги, просив збільшити кількість днів та годин побачень із сином щодо встановлених днів та годин розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 466 від 30.07.2013 року, а саме: кожну першу та третю суботу місяця з ночівлею з 10 год. суботи до 18 год. неділі без участі матері; кожну другу та четверту неділю місяця з 10 год. до 18 год. без участі матері; державні вихідні: Різдво з 10 год. 07 січня до 18 год. 08 січня, День праці з 10 год. 01 травня до 18 год. 02 травня та День захисника України з 10 год. до 18 год. 14 жовтня; частину літніх канікул з 01 липня до 20 липня для організації санітарно-курортного відпочинку. Оскаржуваним розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 20.11.2019 року [PERSON] встановлено дні побачень із малолітнім сином [PERSON] : першу та третю суботу місяця з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., другу та четверту неділю місяця з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Комісією рекомендовано, щоб побачення батька з дитиною відбувались у присутності матері дитини. Позивач заперечує з приводу збільшення днів та годин побачень [PERSON] з малолітнім сином, зважаючи на те, що їхній син неодноразово страждав від домашнього насильства зі сторони відповідача, що підтверджується зверненнями позивачами в Залізничний ВП ГУ НП у Л/о, копією протоколу про адміністративне правопорушення від 11.02.2019 року, копією постанови від 03.04.2019 р., копією вироку Залізничного районного суду м. Львова від 22.07.2015 року, копією психодіагностичного обстеження дитини від 22.01.2015 року. Внаслідок вчиненого [PERSON] домашнього насильства їхньому сину була завдана шкода психічному здоров`ю, у зв`язку з чим дитині рекомендовано спостереження дитячого психіатра, курсове медикаментозне лікування, проходження психотерапії, дитина боїться контактів з батьком та категорично відмовляється від зустрічей з батьком. Незважаючи на те, що вона ніколи не чинила перешкод у зустрічах відповідача з їхнім сином, [PERSON] протягом тривалого часу не відвідував сина, не цікавився його вихованням та станом здоров`я, добровільно не бере участь у додаткових витратах на розвиток здібностей дитини та лікування. Про вказані факти позивач повідомляла комісію з питань захисту прав дітей письмовими заявами про захист прав малолітнього [PERSON] , однак засіданням комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, без врахування її заяв, висновку Відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління, рекомендовано збільшити дні та години побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , на підставі чого 20.11.2019 року Залізничною районною адміністрацією було прийнято розпорядження, яким збільшено дні та години побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] та розпорядження Залізничної районної адміністрації від 30.07.2013 року № 466 «Про встановлення днів побачень гр. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] визнано таким, що втратило чинність. Крім того, звертає увагу на те, що засідання вказаної комісії було неправомочним, оскільки член комісії [PERSON] не був затверджений розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 17.07.2019 року № 1080. Відповідно прийняте Залізничною районною адміністрацією розпорядження № 1559 від 20.11.2019 про встановлення відповідачу днів побачень є незаконним, просить його скасувати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.08.2020 року прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в даній справі, з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК розпочато підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 чітко встановлено процедуру розгляду звернення про встановлення днів побачень із дитиною, яку комісією з питань захисту дитини при розгляді заяви [PERSON] дотримано не було. Крім того, законодавством чітко визначено перелік документів, які повинні бути подані разом із заявою про визначенні порядку участі батька у вихованні дитини. При цьому, відповідач не довів факту вчинення нею перешкод у спілкуванні з сином, натомість неналежно виконує свої обов`язки як батька, добровільної допомоги на додаткові витрати сина не надає, зафіксовано факти вчинення ним домашнього насильства щодо малолітнього сина. Звертає увагу суду також на те, що відповідач разом із заявою про встановлення днів побачень з сином звертався до суду також із позовом про оспорення свого батьківства. Не заперечує проти побачень батька із сином, [PERSON] , але у форматі того графіку, який був встановлений розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 30.07.2013 року. Графік, який було рекомендовано відділом «Служба у справах дітей» до уваги комісією з питань захисту прав дитини до уваги не взято, натомість встановлено, що [PERSON] кожну суботу з 08 год. 30 хв. завозить разом з матір`ю сина на плавання, а потім відвозить дитину разом з матір`ю до 13 год. 00 хв. за адресою місця проживання, хоча наголошувала при розгляді звернення [PERSON] про те, що не впевнена чи син відвідуватиме заняття із плавання. З огляду на викладене та у зв`язку із порушенням процедури розгляду звернення та прийняття Залізничною районною адміністрацією розпорядження № 1559 від 20.11.2019 року просить позов задоволити, визнати незаконним та скасувати дане розпорядження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що вказане розпорядження позивачем у встановлений законодавством строк не оскаржувалось, відтак є обов`язковим до виконання та приймається органом опіки та піклування, а висновок комісії носить лише рекомендаційний характер, оскільки комісія з питань захисту прав дітей є лише консультативно-дорадчим органом і протокол її засідання не є остаточним рішення органу владних повноважень. Рекомендаційний характер також має і висновок відділу «Служба у справах дітей», остаточне рішення приймається органом опіки та піклування. Щодо зауважень позивача про відсутність всіх необхідних документів при прийнятті до розгляду звернення [PERSON] про встановлення днів побачень, зокрема відсутність у матеріалах розгляду заяви [PERSON] акту обстеження умов проживання батьків, пояснила, що здійснити обстеження умов проживання дитини не виявилось можливим, оскільки позивач не допустила відповідальних працівників і з даного приводу було здійснено виклик працівників поліції. Покликається на лист Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів № 4-260109-308 від 10.04.2019 року щодо погодження посадових осіб для участі у засіданнях комісії з питань захисту дітей, а саме у Залізничному районі [PERSON] в основному складі та [PERSON] в резервному складі. Вважає позов безпідставним, а тому просить у задоволенні такого відмовити. Третя особа - [PERSON] в суді позовні вимоги заперечив, пояснив, що звернувся в опікунську раду із заявою про встановлення днів побачень в інтересах малолітнього сина, оскільки розпорядження, яке було прийнято 30.07.2013 року позивачем спочатку більш-менш виконувалось, однак позивач надалі почала чинити перешкоди у побаченнях та спілкуванні із сином. Він дуже любить свого сина, тому звернувся в орган опіки та піклування з метою збільшити дні та час побачень з ним, оскільки із позивачем повністю відсутня можливість налагодити діалог та добровільно вирішити дане питання. Позивач не повідомляє йому у якій лікарні перебуває на лікуванні син, не надає інформації, які гуртки відвідує, лише наголошує на фінансовій допомозі. Дід та бабуся також позбавлені спілкування із внуком. У вихідні дні, часто приїжджав та чекав на сина у парку недалеко від місця проживання позивача з сином, однак позивач чинила перешкоди в побаченнях з малолітнім [PERSON] , завжди намагається допомогти фінансово та надає кошти на утримання сина. Вважає розпорядження Залізничної районної адміністрації від 20.11.2019 року № 1559 прийнятим із дотриманням встановленого порядку та законним, хоч на його думку воно не в повній мірі забезпечує реалізацію його права як батька щодо виховання сина. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку третьої особи, проти позову заперечив з підстав наведених відповідачем, просить в позові відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог такого. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . 16 грудня 2014 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 15 лютого 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ розірвано. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 жовтня 2017 року збільшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ч. 1-3 ст. 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 14 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про визначення порядку побачень, а саме із врахуванням доповнень до заяви від 18 лютого 2019 року, збільшення годин побачень із малолітнім сином, [PERSON] , визначених розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 30.07.2013 року. 20.11.2019 року Залізничною районною адміністрацєюї Львівської міської ради за результатами розгляду заяви гр. [PERSON] , із врахуванням висновку відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дійте» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради, протокол № 24 від 14.11.2018 року, прийнято розпорядження, яким, виходячи з інтересів дитини, враховуючи зайнятість батьків, вік дитини, встановлено дні побачень гр. [PERSON] кожну суботу місяця з 08 год. 30 хв. батько завозить разом з матір`ю сина на плавання, потім відвозить дитини разом з матір`ю до 13 год. 00 хв. за адресою місця проживання; 2 та 4 неділю місяця з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Побачення батька з дитиною мають відбуватись у присутності матері дитини. При цьому, матері дитини - [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька - [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON] . Як вбачається із тексту заяви [PERSON] від 14.02.2019 року до Комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та витягу з протоколу № 24 засідання комісії з питань захисту прав дітей від 14 листопада 2019 року передумовою звернення останнього із заявою про збільшення годин побачень та встановлення побачень без присутності матері щодо вже встановлених днів та годин побачень розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 30.07.2013 року, стало вчинення [PERSON] перешкод у спілкування батька з малолітнім сином, [PERSON] . Однак, доказів на підтвердження факту вчинення позивачем перешкод у спілкуванні відповідача із сином не долучено. В матеріалах справи міститься копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, поданої до суду 28.01.2019 року, тобто безпосередньо перед зверненням із заявою про встановлення днів побачень до Залізничної районної адміністрації. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2019 року недоліки вказаної позовної заяви позивачем у встановлений судом строк не усунуто та повернуто позивачу. Щодо долученої відповідачем до матеріалів справи переписки, здійсненої ним із позивачем у додатку-месенджері Viber, така не може бути прийнята судом до уваги як належний та допустимий доказ із врахуванням того, що в суду відсутня можливість однозначно ідентифікувати осіб, які здійснювали вказану переписку, крім того, у вказаному додатку доступна функція зміни та редагування надісланої іфнормації. Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866. Пунктом 73 Порядку визначено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Згідно витягу з протоколу № 24 засідання комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації від 14.11.2019 року та пояснень, наданих під час судового розгляду справи, позивач не заперечує щодо побачень батька з дитиною, однак відповідно до графіку, встановленого розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 30.07.2013 року. При цьому, в матеріалах справи міститься висновок Відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» ДГП ЛМР про встановлення днів та годин зустрічей гр. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , згідно якого вважає за доцільне, виходячи з інтересів дитини, враховуючи зайнятість батьків, вік дитини, встановити днями побачень гр. [PERSON] із його малолітнім сином [PERSON] 1 та 3 суботу місяця з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.; 2 та 4 неділю місяця з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Побачення батька з дитиною мають відбуватись у присутності матері дитини. Згідно довідки № 15 від 05.02.2019 року виданої Львівської державної хореографічної школи та довідки № 6 від 04.02.2019 року виданої Народним домом мікрорайону Левандівка на заняття дитину приводять мама - [PERSON] та бабуся [PERSON] , за вказаний час, батько дитини дитину на заняття не супроводжував та успіхами не цікавився. 11.02.2019 року ДОП Залізничного ВППП л-н поліції Курлайн Р.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 173 КУпАП, згідно якого 20.01.2019 року близько 13.00 год. гр. [PERSON] , перебуваючи на вул. Повітряній у м. Львові біля 3-ої міської поліклініки вчинив протиправні дії щодо сина, а саме кричав, залякував, вияснював сімейні стосунки із [PERSON] у присутності дитини. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.09.2019 року постанову від 27.05.2019 року щодо [PERSON] залишено без змін. Однак, дані факти при розгляді заяви [PERSON] про встановлення днів, годин побачень із сином та прийнятті Залізничною районної адміністрацією Львівської міської ради оскаржуваного розпорядження не враховувались. Щодо наявного в матеріалах справи вироку Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України суд зазначає наступне. Згідно вказаного вироку [PERSON] 11.06.2013 року близько 17.00 год., перебуваючи у квартирі [ADDRESS] на грунті тривалого конфлікту з потерпілою [PERSON] , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, наніс їй удари по обличчю, голові та тулубу, спричинивши останній тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 244/2013 від 12.06.2013 року відносяться до легкого ступеня тяжкості. Тобто, зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинене саме щодо позивача [PERSON] , та не стосувалось малолітнього сина сторін [PERSON] . Крім того, згідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Статтями 39, 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Пунктом 9 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що голови місцевих державних адміністрацій утворюють консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад. Згідно Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Комісія відповідно до покладених на неї завдань (п. 4 Положення), розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема: реєстрація народження дитини, батьки якої невідомі; надання дозволу бабі, діду, іншим родичам дитини забрати її з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я, якщо цього не зробили батьки дитини; позбавлення та поновлення батьківських прав; вирішення спорів між батьками щодо визначення або зміни прізвища та імені дитини; вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини; участь одного з батьків у вихованні дитини; побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав; визначення форми влаштування дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; встановлення і припинення опіки, піклування; утримання і виховання дітей у сім`ях опікунів, піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу та виконання покладених на них обов`язків; збереження майна, право власності на яке або право користування яким мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування; розгляд звернень дітей щодо неналежного виконання батьками, опікунами, піклувальниками обов`язків з виховання або щодо зловживання ними своїми правами; інші питання, пов`язані із захистом прав дітей. Згідно п. 6-10 Положення, комісію очолює голова районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Голова комісії може мати заступника (п.6). До складу комісії на громадських засадах входять керівники структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, заступники керівників територіальних органів МВС та Мін`юсту, а також працівник служби у справах дітей, який виконує обов`язки секретаря комісії (п.7). Основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання, які проводяться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Засідання комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини загальної кількості її членів. До участі у засіданнях комісії можуть запрошуватися представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які беруть безпосередню участь у вирішенні долі конкретної дитини, з правом дорадчого голосу (п. 8). Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує їх виконання (п.9). Рішення комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії (п.10). Розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради [NUMBER] № 1080 від 17.07.2019 року «Про затвердження нового складу комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради» затверджено новий склад комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради: [PERSON] - голова Залізничної районної адміністрації, голова комісії, [PERSON] - заступник голови Залізничної районної адміністрації, [PERSON] - головний спеціаліст-юрисконсульт відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей», членами комісії з питань захисту прав дитини затверджено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно витягу з протоколу № 24 засідання комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2019 року присутніми були: голова комісії - [NUMBER], заступник голови комісії - [PERSON], секретар комісії - [PERSON] та члени комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на наведене, покликання позивача щодо неправомочності комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації станом на день засідання з розгляду заяви [PERSON] про встановлення днів побачень з сином [PERSON] 14.11.2019 року у зв`язку із тим, що [PERSON] не затверджений як член такої комісії розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради [NUMBER] № 1080 від 17.07.2019 року «Про затвердження нового складу комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради» знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Так, відповідно до Положення про комісію запитань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації, затвердженої розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації 29.10.2019 року № 1489 комісія утворюється розпорядженням голови районної адміністрації у складі голови районної адміністрації у складі голови, його заступника, секретаря та членів комісії. Суд критично оцінює поданий відповідачем лист Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів № 4-260109-308 від 10.04.2019 року щодо погодження посадових осіб для участі у засіданнях комісії з питань захисту дітей, а саме у Залізничному районі [PERSON] в основному складі та [PERSON] в резервному складі, оскільки Положенням про комісію з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації передбачено єдиний порядок затвердження членів вказаної комісії - розпорядженням голови районної адміністрації та не містить положень щодо основного та резервного складу комісії з питань захисту прав дитини. Крім того, відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відтак, вказаний лист не приймається судом, оскільки такий відповідачем долучено до матеріалів справи із пропуском строку для подання доказів на стадії розгляду справи по суті. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 551,50 грн., пов`язаних із розглядом справи, а саме витрати на друк позовної заяви та копіювання доданих до неї матеріалів у кількості 4-х примірників, а також на придбання біндерів для скріплення окремих 4-х примірників позовної заяви і доданих до неї матеріалів суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Тобто, усього можна виділити такі види судових витрат: судовий збір; витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З огляду на наведене, витрати на роздрук позовної заяви, копіювання доданих до неї матеріалів та придбання біндерів для скріплення примірників позовної заяви не є витратами у розумінні статті 141 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів статті 7 СК України, сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на недопустимість свавільного втручання у сімейне життя та максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оцінюючи встановлені вище обставини та досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки при прийнятті спірного розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1559 від 20.11.2019 року «Про встановлення днів побачень гр. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] » було порушено процедуру його прийняття, неповно з`ясовано обставини та досліджено надані сторонами докази, а тому дане розпорядження підлягає скасуванню.

Outcome: approved