Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO], уродженця та зареєстрованого в [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримала та пояснила, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 03 серпня 1974 року в Старобогородчанській сільській раді, актовий запис №20. Не маючи постійного місця праці, чоловік систематично виїжджав на сезонні роботи. В січні 2000 року [PERSON] поїхав працювати в м. Київ. На той час мобільним звязком вони ще не користувались, чоловік дзвонив їй на стаціонарний телефон. Зокрема, після відїзду до Києва зателефонував двічі - в лютому 2000 року та перед 08 березня 2000 року. Повідомив, що влаштувався на роботу у сфері\~будівництва, однак ні своєї адреси, ні де саме він працює, не казав. З того часу на звязок не виходив. Ні з нею, ні з дітьми (у них є двоє повнолітніх синів: Віталій, [INFO], та [PERSON], [INFO]) більше не спілкувався, про своє місцеперебування будь-яким чином не повідомляв. Наскільки їй відомо, відсутня інформація про місцезнаходження [PERSON] й у його сестри [PERSON] На сезонні роботи чоловік поїхав не в складі бригади, а самостійно, був схильний до зловживання спиртними напоями. Всі заходи, вжиті нею для встановлення місця його перебування, в тому числі і звернення до поліції, результату не дали. На даний час вона підтримує стосунки з іншим чоловіком, однак не може реалізувати своє право на створення сімї з ним, так як досі перебуває в шлюбі з [PERSON] Визнання останнього безвісно відсутнім дасть їй можливість\~звернутись до органу державної реєстрації актів цивільного стану\~з заявою про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] з січня 2000 року за місцем свого постійного проживання в с.Старі Богородчани не зявлявся, будь-яких відомостей про його можливе місцеперебування немає, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в січні 2000 року [PERSON] поїхав на роботу в м. Київ. Впродовж січня - березня 2000 року він підтримував звязок з дружиною [PERSON], однак з квітня 2000 року контакти з ним втрачено, намагання заявниці встановити місце перебування [PERSON] не дали результату. На даний час відомостей про його місцезнаходження немає. Згідно довідки Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області №1319 від 09 квітня 2017 року, проведені оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця перебування [PERSON], результату не дали, встановити місцезнаходження останнього не представилось можливим (а.с.5). Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Як пояснила в судовому засіданні заявниця, останній раз вона телефоном спілкувалась з [PERSON] в перші дні березня 2000 року, тому суд вважає, що початком його безвісної відсутності слід вважати 01 квітня 2000 року. На підставі наведеного, ст.43 ЦК України,

Outcome: approved