Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 26 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 197. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім`ї не можливо і не є доцільним. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просила розглядати справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 квітня 2016 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 197, після реєстрації шлюбу свої прізвища подружжя не змінювали (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Спільних дітей від шлюбу не мають. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході розгляду справи судом вживались заходи щодо примирення подружжя, однак спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] не заперечує проти цього, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved