Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 17.10.2006 р., актовий запис за № 65. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , яка народилась [INFO] . Позивач зазначає, що з 2003 р. шлюбні відносини між сторонами припинені і з того часу вони проживають окремо. Відповідач ухиляється від виконання батьківський обов`язків по вихованню своєї дитини, добровільно належного матеріального утримання доньки не здійснює, ухиляється від щомісячної регулярної виплати аліментів, не цікавиться її життям та здоров`ям, не надає дозволу на виїзд дитини та оформлення студентської візи на навчання у Польщі, яка вступила на навчання і зарахована студентом Вроцлавського університету, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому вона просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Аліфанова Л.І. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, за обставин, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечили. Судові витрати просили стягнути із відповідача. Представник Служби у справах дітей в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Підтримала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2019 року № 01-00-011-54343 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини - [PERSON] , [INFO] . Щодо задоволення позовної заяви не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в т.ч. і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подав. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною неповнолітньої [PERSON] . [PERSON] не бачила вже більше 10 років, знає, що відповідач давно з донькою не спілкується, на свята та на дні народження доньку не відвідує, подарунки не дарить. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що є другом відповідача зі школи та хрещеним батьком його доньки - [PERSON] . [PERSON] вони спілкувались до останнього часу, але з часу розірвання сторонами шлюбу, перестали обговорювати питання життя колишньої сім`ї, відповідач не цікавився у нього інформацією щодо [PERSON] . В серпні 2019 р. до свідка звернулась позивач з проханням повідомити номер мобільного відповідача, оскільки батькам стало необхідним обговорити питання довіреності від батька для оформлення студентської візи дитині. Знає, що відповідач не спілкується з позивачем та дитиною, свою сторінку в мережі заблокував. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є двоюрідною сестрою позивача, майже щодня спілкується з їх сім`єю, часто буває у них в садибі та всіх святах тощо. Знає, що відповідач не відвідує дитину з 2005 року, не спілкується, не надає допомогу навіть при необхідності лікування дитини, не дарує подарунків. На даний час, дитина вступила до університету в м. Вроцлав, бажає отримати знання та диплом в Європі, однак відповідач не надає необхідних документів для оформлення візи дитини. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є викладачем у польській недільній школі та навчала [PERSON] польській мові з 2015 р. Спочатку з бесід по темі сім`я-родина думала, що батько дівчинки давно помер й здивувалась, коли почула, що він живий, але не бажає навіть спілкуватись з дитиною, яка не бачила його вже багато років. Була вражена, коли почула від дівчинки, що «він не хоче мене знати», а тому вона змінила прізвище на мамине. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, вислухавши пояснення свідків, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 1788) ( а.с. 5) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а позивач - матір`ю [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17.10.06 р. (а.с.9) підтверджено, що шлюб між сторонами розірвано, дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну прізвища від 01.12.2018 року, актовий запис № 178, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6) Довідками про реєстрацію місця проживання про склад сім`ї (а.с.8, 11) підтверджено, що дитина проживає разом з матір`ю. З листа КНП ЦПМСД № 5 м. Вінниці від 10.09.19 р. № 01-7/1136 встановлено, що [PERSON] , 2002 р. н. перебуває на обліку з моменту народження та має захворювання вегето-судинна дистонія, функціональний шум серця, аномальне прикріплення хорди лівого шлуночку, сколіоз 1 ст. та плоскостопість. Догляд в період хвороб забезпечують мати та бабуся дитини (а.с.32) Довідкою ЗОШ І-Ш ступенів № 4 м. Вінниці підтверджено, що за період навчання у школі [PERSON] з 01.09.2008 до 27.08.15 р. батько дитини батьківські збори не відвідував, шкільним життям дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався (.с. 28) З довідки Департаменту освіти Вінницької міської ради від 27.08.19 р. вбачається, що за період навчання дитини в КЗ «Вінницькому технічному ліцеї» з 01.09.2015 р. по 12.01.2018 р. батько дитини батьківські збори не відвідував, життям дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався. Характеристика, що видана НВК ЗОШ І-ІІ ступенів - ліцей № 7 від 09.09.19 р., підтверджує, що за період навчання в даному закладі з січня 2018 по червень 2019 р. батько дитини участі у вихованні дитини та шкільному житті не брав. (а.с.29) З характеристики, що видана Вінницькою міською громадською організацією «Конфедерація поляків Поділля» Подільська недільна школа від 09.09.2019 р. , встановлено, що батько учениці [PERSON] за період її навчання з вересня 2013 по червень 2019 р. не цікавився життям та досягненнями доньки, не відвідував заходів, які проводились закладом. (а.с.31). З відповідного розрахунку Центрального відділу ДВСЧ м. Вінниці (а.с.27) встановлено, що станом на 01.08.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача становила 4 766,90 грн., та була погашена в серпні 2019 року. Копією постанови про зарахування [PERSON] на навчання до Вроцлавського університету, підтверджено строк її навчання з 01.10.2019 по 30.09.2022 р. (а.с.12) Відповідно до висновку № 01-00-011-54343 від 29.10.2019 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] , батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Даним висновком зазначено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] є доцільним та буде в інтересах дитини. Положенням Декларації ООН ( [ADDRESS] . 8) визначено, що дитина має за всіх обставин бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ), дитина, для повного та гармонійного розвитку її особистості, потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости за піклування та відповідальності своїх батьків і в будь якому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 2 Європейської конвенції по здійсненню прав захисту дітей закріплено, що предметом даного нормативного акту є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню цих прав. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідальність за виховання та розвиток дитини покладаються на батьків. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положення ст. 155 СК вимагають необхідності здійснення прав та обов`язків батьків на повазі до прав дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення відповідальності, встановленої законом на участь у вихованні дитини. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при наявності вини в діях батьків. Підставою для позбавлення батьківський прав, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків свідчать наявні докази, що відповідають вимогам ст. 76-82 ЦПК, які були досліджені в судовому засіданні та з яких слідує, що дитина позбавлена піклування батька, відповідач більше ніж 10 років не цікавиться дитиною, не спілкується з нею, не приймає участі у вихованні та належному утриманні, не дбає про розвиток доньки, не приймає участі у важливих для дитини подіях, необґрунтована відмова від надання доньці дозволу на виїзд на навчання за кордон та оформлення студентської візи. Таким чином, позивачем доведено підставу своїх вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати. На підставі ст.ст. 150, 164, 166 СК України,

Outcome: approved