Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 1-1-97149 від 10.11.2018 року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати на надання правової допомоги 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в червні 2019 року [PERSON] випадково з`ясувала, що ніби то отримала кредит у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» в розмірі 14627,33 грн. Даний кредит позивач не оформляла, в зв`язку з чим її представник зателефонував позивачу та просив пояснити природу кредиту, але відповідач відомостей не надав. У телефонній розмові консультант відповідача пояснила позивачу, що кредит ймовірно був оформлений шахраями, а підпис у цій організації на договорі ставиться електронний, що в розумінні відповідача є підтвердженням повідомлення через телефон, який надав клієнт. Таким чином для оформлення кредиту необхідно мати лише копію паспорта іншої людини, хоча як зазначає позивач, копію свого паспорта вона нікому не давала кілька років. Позивач посилається на ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є не справедливими. З умов договору вбачається ознаки здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності. Адже при укладанні угоди відповідач не здійснив всіх необхідних умов для перевірки особи клієнта, не перевірив хто саме підписує договір, не створив умов, за яких стороння особа не зможе скористатись особистими даними позивача. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача [PERSON] до суду 02.10.2019 року надійшла письмова заява, відповідно до якої вони свій позов підтримали, просили позов задовольнити та розгляд справи проводити без їх участі. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримала повідомлення про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», 24.05.2019 року відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу № 20190524/2-П, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1-1-97149 від 10.11.2018 року. Та просять [PERSON] перерахувати кошти в розмірі 14627,33 грн., що відповідає розміру її поточних зобов`язань за кредитним договором зі сплати тіла, процентів, штрафів та інших платежів на користь нового кредитора (а.с. 4). Відповідно до\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України\~встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах ,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.3\~ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.\~208, ч.1 ст.\~1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. При цьому, матеріали справи не містять копії самого кредитного договору №1-1-97149 від 10.11.2018 року, який позивач просить визнати недійсним. Не надано його ні позивачем, ні відповідачем, тому встановити чи взагалі був укладений даний договір, хто є сторонами в даному договорі, розмір та умови договору не можливо. Таким чином, за відсутності в матеріалах справи примірника даного кредитного договору № 1-1-97149 від 10.11.2018 року, суд не має можливості визнати його недійсним. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, за умови ненадання позивачем доказів на обґрунтування свої позовних вимог, суд прийшов до висновку, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю, що не позбавляє права [PERSON] на повторне звернення до місцевого суду у встановленому Законом порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: dismissed