Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що вона з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Кетч, воєводство Опольське, Республіка Польща, актовий запис № 56/2004. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем були припинені, з серпня 2014 року через різність характерів та поглядів на життя. На примирення не згодна. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 05 листопада 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Кетч, воєводство Опольське, Республіка Польща, актовий запис № 56/2004. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, в прохальній частині заяви, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою місця проживання у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.11.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Кетч, воєводство Опольське, Республіка Польща, актовий запис № 56/2004, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених гл. 11 СК. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved