Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. З відповідачем з 19.06.2010 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2016 року. Після розірвання шлюбу вона з дочкою переїхали проживати до іншого житла та з цього часу відповідач кошти на утримання дитини не надає, хоч має можливість надавати таку допомогу. Вона працює, однак має малу заробітну плату якої не вистачає для неї та дочки. Оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення повноліття, однак відповідач ухиляється від цього обов»язку, то вона вимушено звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 19.06.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.06.2016 року. Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.10.2010 року, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. З квітня 2016 року малолітня дитина сторін проживає з матір»ю - позивачкою по справі та знаходяться на її утриманні, що сторонами по справі не заперечується, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про свою дитину. Таким чином, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved