Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у юридичному шлюбі з 31.08.2013 року, шлюб за рішенням суду від 10.03.2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як вказує позивачка у позовній заяві, відповідач не виконує обовязку по утриманню дитини, а вона, як мати, самостійно не може забезпечити для дочки достатній та необхідний у її віці рівень матеріального достатку, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, і не має можливості працювати та отримувати дохід, а інших джерел доходу у неї немає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, непрацездатних та неповнолітніх осіб на його утриманні немає, а отже відповідач зможе надавати грошову допомогу на утримання неповнолітньої дитини та дружини без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дитини та на утримання дружини, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 2014 р.н в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення неповнолітньою дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій змінила (зменшила) позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 2014 р.н в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення неповнолітньою дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Як убачається із копії паспорту позивачки серії АЮ №149409 виданого 18.04.2011 року Ковельським МВ УМВС України у Волинській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.03.2015 року розірвано. Від шлюбу у сторін народилась неповнолітня дочка [PERSON], 24.01.2014року народження (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №191826 від 31.01.2014року). Як встановлено в судовому засіданні домовленості про спосіб участі в утриманні неповнолітньої дитини між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала. Частиною 2 ст.75 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З довідки №927 від 05.09.2016 року убачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON]М, позивачкою по справі, в м.Ковелі по вул.Мечнікова, 2/20 та знаходиться на її утриманні, а згідно позовної заяви [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, що підтверджує факт проживання неповнолітньої дитини з матірю (позивачкою) та той факт, що на даний час позивачка не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Таким чином, заявлені позивачкою вимоги щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку є обґрунтовані та доведені наведеними вище доказами. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, і суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та 300 гривень щомісячно на утримання дружини, - і такі позовні вимоги, згідно поданої заяви, повністю визнані відповідачем по справі [PERSON] На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved