Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті [INFO] в м. Брянка, Луганської області, Україна, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Копейськ Челябінської області, місце проживання, як тимчасово переміщеної особи, було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Разом з нею за вищезазначеною адресою проживав та був зареєстрований, як тимчасово переміщена особа, її батько - [PERSON] , [INFO] . У березні 2017 року її батько [PERSON] поїхав до свого постійного місця проживання м. Брянка Луганської області, що є територією тимчасово непідконтрольною органам влади України. [INFO] [PERSON] помер у м. Брянка Луганської області. Відділом ЗАГС Брянковського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] . Зареєструвати смерть батька в органах реєстрації цивільного стану в законному порядку [PERSON] не може, оскільки свідоцтво про смерть видано нелегітимним органом, діючим на тимчасово непідконтрольній території України (відділом ЗАГС Брянківського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР). Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому форма виданого документа не відповідає вимогам законодавства України з цього питання. У зв`язку з викладеним заявник звернулась до суду, оскільки не може зареєструвати смерть свого батька та реалізувати спадкові права. [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила задовольнити з підстав, викладених в заяві. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні також просила заяву задовольнити. Представник Великобурлуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області у судове засідання не з`явився, надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.27). Вислухавши пояснення [PERSON] , її представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , помер, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме: в місті Брянка Луганської області(а.с.06). 08 жовтня 2019 року був складений актовий запис № 583 про смерть [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Копейськ, Челябінська область, Російська Федерація (а.с.06). Зі змісту заяви судом встановлено, що у Великобурлуцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області отримати свідоцтво про смерть неможливо, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Місто Брянка, розташоване на території Луганської області. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», населений пункт м. Брянка з 25 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.294 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть та реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Копейськ Челябінської області, місце смерті - місто Брянка, Луганської області, Україна, смерть настала [INFO] . Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] . Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved