Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимочи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області було розірвано. В шлюбі в них [INFO] народилась дочка [PERSON]. Вказує, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2014 року по справі № 128/6272/13-ц з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.12.2013 року. Зазначає, що відповідач своїх аліментних зобов'язань належним чином не виконує. Згідно наданого державним виконавцем Шардаковою А.О. розрахунку від 16.03.2018 року за № 226/11, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП № 51336855 станом на лютий 2018 року складає 46339,75 грн. За вказаних обставин, позивач, посилаючись на ст. 196 СК України, та після зменшення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несплату аліментів в розмірі 6285,96 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Представник позивача [PERSON] згідно ордера [PERSON] попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився жодного разу без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, в тому числі й шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву в запропонований судом строк відповідачем не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] з 01 грудня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2014 року по справі № 128/6273/13-ц було розірвано, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 11). В шлюбі в сторін по справі [INFO] народилась дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження (а.с. 10). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2014 року по справі № 128/6272/13-ц з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця м. Вінниці, жителя [ADDRESS], стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 грудня 2013 року, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Шардаковою А.О., № 226/11 від 16.03.2018 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 128/6272/13-ц від 23 травня 2016 року, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області, станом на 01 липня 2017 року становить 34 255,75 грн. (а.с. 17). Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно абз. 1 ч. 1 до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об'єктивності та справедливості, суд вважає позов зі зменшеними позовними вимогами обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Витрати на правничу допомогу до стягнення не підлягають, оскільки позивачем не вказано суму цих витрат та не надано суду документального підтвердження їх понесення саме в певній сумі. На підставі викладеного та

Outcome: partial