Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що, спільне подружнє життя не склалось через наявність різних поглядів на життя, несумісності характерів, втрати почуття любові та поваги, що призвело до неможливості збереження шлюбу. У подружжя від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2019 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам було надіслано копію ухвали суду. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, не заперечувала проти заочного вирішення справи. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце проведення якого був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься розписка, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 червня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 542 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.12.2019 р.) (а.с. 8). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.11.2002 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.03.2014 року). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, сторони у підготовчому судовому засіданні зазначили, що їх сім`я розпалася остаточно, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та місця проживання дітей на даний час немає. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища перед судом не ставила. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, з урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору сплаченого позивачем в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved