Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 23.10.2017 померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Зазначає, що [PERSON] залишила заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла позивачу. Позивач вказує, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Перемоги, 14 в с. Воля, Ковельського району Волинської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Оскільки право власності на будинок не зареєстровано, позивач не може оформити спадкових прав. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Перемоги, 14 в с. Воля, Ковельського району, Волинської області в порядку спадкування після смерті 23.10.2017 [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 209483, виданого 24.10.2017 виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області доводиться та обставина, що [PERSON] померла 23.10.2017 у віці 83 роки. З копії заповіту, посвідченого 14.07.2015 секретарем Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 31 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] Тобто, позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON], як особа, визначена в заповіті. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району Волинської області. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обовязкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджується копією спадкової справи № 425/17 щодо майна померлої 23.10.2017 [PERSON], заведеної державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори, що після смерті [PERSON], яка померла 23.10.2017 з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Ватутіна Ковельського району. Як вбачається з довідки, виданої Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області, згідно запису в погосподарській книзі Тойкутської сільської ради за 2017 рік в с. Воля за № 0001 рахується господарство, головою якого була [PERSON], яка померла 23.10.2017 і на час смерті, з 1956 року постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] та була виписана у звязку з смертю. Крім [PERSON] в житловому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Тойкутською сільською радою від імені [PERSON] був посвідчений заповіт. Заповіт не змінено та не відмінено. Відповідно до ч.5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 3\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З відповіді завідуючої Ковельської держнотконтори від 28.12.2017 № 2402 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Тобто, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалось у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Перемоги, 14 в с. Воля, Ковельського району побудований у 1948 році, тобто за життя спадкодавця. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності на будинок не зареєстровано. Таким чином, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права успадкувати це майно, оскільки в силу\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, зводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. При зверненні позивача до\~нотаріального органу, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1296 ч. 3 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі висновку субєкта оціночної діяльності суд встановив відсутність самовільних перепланувань та добудов. Осіб, які б мали право в силу\~ст. 1241 ЦК України\~на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Враховуючи відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутність осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутність самовільних перебудов та добудов, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача у спосіб передбачений\~ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за нею права власності житловий будинок в порядку спадкування. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved