Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 27.03.2008 року між [PERSON] як продавцем та нею, [PERSON], як покупцем було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0411 га, кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», діл.11. Вказує, що за умовами договору вона повністю сплатила [PERSON] вартість придбаної за договором купівлі-продажу земельної ділянки у розмірі 126 250 (сто двадцять шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. Сума продажу була одержана продавцем у момент підписання договору. Рішенням третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 04 квітня 2008 року визнано дійсним укладений 27 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки та визнано право власності на земельну ділянку № 11 площею 0,0411 га за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, цільове призначення для ведення садівництва. Зазначає, що оригінал Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256965 від 28.03.2008 року, кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, площею 0,0411 га, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», діл.11, виданого на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації за № 362 від 06.03.2008 року, знаходиться у матеріалах справи № 134-04/04008К постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна Універсальна Біржа «Сальдо». Вважає, що таким чином нею було набуте право власності на дану земельну ділянку. Також зазначає, що вона з моменту купівлі земельної ділянки обробляє її, вона та її сімя постійно проживають в будинку, що розташований на даній земельній ділянці, державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності на її імя на даний дачний будинок, який знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, «Персик» садове товариство ОСТ «Барський масив», провулок Персиковий, буд. 11. Вказує, що в серпні 2017 року вона звернулась до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про переведення даного дачного будинку у житловий. 17 серпня 2017 року рішенням № 86 Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області дачний будинок переведено в житловий. Позивач зазначає, що на підставі вказаного рішення сільської ради вона звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення реєстрації права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, «Персик» садове товариство ОСТ «Барський масив», провулок Персиковий, буд. 11 та отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Також вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права приватної власності на вказану земельну ділянку, однак у державній реєстрації права власності було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 року, не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом. Вказує, що на даний час рішення третейського суду не скасовано і є дійсним. В звязку з тим, що рішення третейських судів відсутні в переліку документів, що посвідчують виникнення прав власності на нерухоме майно, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 27 березня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] продала, а вона, [PERSON], купила земельну ділянку площею 0,0411 га, кадастровий номер № 0520680200:01:001:0781, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», провулок Персиковий, 11, а також просить визнати за нею право власності на дану земельну ділянку. В судове засідання сторони по справі не зявились. Позивач [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника за довіреністю [PERSON], в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала суду нотаріально завірену заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги [PERSON] їй відомі і проти їх задоволення вона не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0411 га, кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», діл.11, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 26). Рішенням постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 04 квітня 2008 року у справі № 134-04/04-08К визнано дійсним договір купівлі-продажу від 27 березня 2008 року земельної ділянки площею 0,0411 га, кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», діл.11, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також визнано право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON], що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 27-28). Відповідно до ксерокопії довідки № 004/04-04-08 від 04.04.2008 року, виданої постійно діючим третейським судом при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо», оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256965 від 28 березня 2008 року, виданого на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації за № 362 від 06.03.2008 року знаходиться в матеріалах справи № 134-04/04-08К постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» (а.с. 29). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 94055118 від 09.08.2017 року державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] на дачний будинок загальною площею 122,5 кв.м, який знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, «Персик» садове товариство ОСТ «Барський масив» (садове товариство «Персик», садове товариство ОСТ «Барський масив»), провулок Персиковий, будинок 11 (а.с. 31). Рішенням Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 86 від 17 серпня 2017 року «Про переведення дачного будинку гр. [PERSON] у жилий», розглянувши заяву [PERSON], вирішено перевести дачний будинок гр. [PERSON] у жилий, згідно звіту від 10 серпня 2017 року про проведення технічного огляду дачного будинку в садовому товаристві «Персик», ОСТ «Барський масив», пров. Персиковий, буд. № 11, село Агрономічне, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 32). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 95048978 від 19.08.2017 року державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 122,5 кв.м, житловою площею 72,4 кв.м, який знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, «Персик» садове товариство ОСТ «Барський масив» (садове товариство «Персик», садове товариство ОСТ «Барський масив»), провулок Персиковий, будинок 11 (а.с. 31) (а.с. 33). Відповідно до ксерокопії довідки № 129 від 27.05.2017 року, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], садове товариство «Персик» ОСТ «Барський масив» с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область (а.с. 38), що також підтверджується ксерокопією акта обстеження житлово-побутових умов (а.с. 39). Також судом встановлено, що [PERSON]зверталась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права приватної власності на вказану земельну ділянку, однак у державній реєстрації права власності їй було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 року, не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 38482715 від 02 грудня 2017 року (а.с. 49). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 2, 3 статті 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Статтею 81 Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі й на підставі придбання за договором купівлі-продажу. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2 цс15, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. З наведених норм чинного законодавства України та досліджених судом письмових доказів у справі вбачається, що між сторонами по справі 27.03.2008 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, «Персик» садове товариство ОСТ «Барський масив», пров. Персиковий, 11. Письмова форма та нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу не дотримані. На підтвердження укладення договору позивач [PERSON] передала [PERSON] 126 250,00 грн., а остання прийняла вказані кошти. Зазначені дії як зі сторони [PERSON] як покупця, так і зі сторони [PERSON] як продавця свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. Судом є встановленим, що рішенням постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 04 квітня 2008 року вже було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 27 березня 2008 року земельної ділянки площею 0,0411 га, кадастровий номер 0520680200:01:001:0781, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницький район, Агрономічна сільська рада, ОСТ «Барський масив» СТ «Персик», діл.11, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також за [PERSON] було визнано право власності на зазначену земельну ділянку. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» (чинною на день прийняття рішення третейським судом) передбачено, що суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 8.) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України. На час ухвалення рішення постійно діючим третейським судом при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» дана категорія справ була підвідомча третейським судам. З зазначеного вбачається, що вказане рішення постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 04 квітня 2008 року було прийнято згідно чинного на час його прийняття законодавства України, на даний час не скасовано і є дійсним. Однак, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом, у справах, які відповідно до цього Закону вже не підвідомчі третейським судам. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом є встановленим, що позивач [PERSON]зверталась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права приватної власності на вказану земельну ділянку, однак у державній реєстрації права власності їй було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 року, не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 38482715 від 02 грудня 2017 року. Таким чином, іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права у позивача немає, в звязку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджені наданими суду належними та допустимими письмовими доказами, які досліджені судом, в звязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, позовні вимоги визнані відповідачем [PERSON] в повному обсязі, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України дає суду законні підстави для задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про стягнення з відповідача на свою користь понесених судових витрат позивач перед судом не ставить, в звязку з чим суд вважає необхідним всі понесені позивачем судові витрати, повязані з розглядом справи залишити за позивачем.

Outcome: approved