Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 06.03.2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] В шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON]. Шлюбні стосунки з відповідачем у неї не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За вказаних обставин позивач дійшла висновку, що їх сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, строк на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[INFO]», а також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а відповідач в поданій заяві зазначив, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього судових витрат по справі, строк на примирення також просить не надавати. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 06.03.2015 року у виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 06.03.2015 року (а.с.10). В шлюбі в сторін по справі [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2015 року (а.с.9). Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Сторони проти примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дитини сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони проти примирення, позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дитини подружжя, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[INFO]», що відповідає вимогам Закону. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, проти чого, відповідно до наданої письмової заяви, відповідач не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved