Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що тітці [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,97\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта. 06 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно. 08 грудня 2004 року [PERSON] померла. Державний акт на земельну ділянку втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,97\~га. на території [PERSON] сільської ради, належала [PERSON] на підставі державного акта серії Р1 №674465. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Просить справу розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9717\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р1 №674465 від 04 вересня 2003 року, підтверджується витягом з Держгеокадастру про земельну ділянку №НВ-6102641592016 від 30 серпня 2016 року. 06 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно (а.с.3). 08 грудня 2004 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №000779 (а.с.2). Рішенням Козівського районного суду від 15 серпня 2016 року [PERSON] надано додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Державний акт на земельну ділянку серії Р1 №674465 від 04 вересня 2003 року втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.6). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №181/2-19 від 19 травня 2016 року, з [PERSON] на час смерті постійно проживала без реєстрації [PERSON] (а.с.4). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №568/01-16 від 01 червня 2016 року (а.с.5). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved