Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачу позовної заяви і до повноліття дитини, а саме - до [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовую тим, що 15 травня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 04. Але шлюбні відносини з відповідачем не склалися через зловживанням останнім алкогольними напоями. Чоловік ніде не працює, постійно спричиняє сварки та сімейні скандали. Останні рази дійшло до домашнього насилля та рукоприкладства. Від зазначених відносин з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З січня 2019 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Дитина знаходиться на утриманні позивача та виховуються нею самостійно. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини самостійно та добровільно не надає. Відповідач ніде не працює офіційно з метою несплати аліментів. Зазначає, що вона крім сина [PERSON], маю ще дітей від першого шлюбу, тому займається домашнім господарством, утримую домашніх тварин та птицю, у літній час маю несистематичні сезонні заробітки. Їй дуже важко самостійно, без допомоги чоловіка, утримувати тільки за свої кошти сім'ю та виховувати дитину. Посилається на те, що діюче сімейне законодавство передбачає, що матеріальним утриманням дитини займаються обидва батьки. Відповідач працездатний, може працювати на будь-якій роботі, має неофіційний заробіток, тому він має можливість надати дитині матеріальну допомогу. Син ніяких прибутків не отримує, нерухомості, земельних ділянок та іншого майна у приватній власності не має. У досудовому порядку врегулювати спір з відповідачем не виявилось можливим. Все вищевикладене стало підставою для захисту її конституційних прав та конституційних прав малолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, … з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новенської сільської ради Мелітопольського район Запорізької області, актовий запис № 04. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], жінки - [PERSON]./а.с.7/ 07 вересня 2014 року народився [PERSON], батьками якого є - [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]/а.с.3/. Згідно довідки Новенської сільської ради Мелітопольського району запорізької області № 131 від 04 лютого 2019 року, [PERSON] проживає в [INFO], та має склад сім'ї: сина [PERSON], та сина [PERSON]./а.с.6/ Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 121 СК України, права та обов'язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні частки стягнення аліментів від заробітку відповідача, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, визнання ним позову, тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п'ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved