Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «МІЛОАН», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.06.2020р. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрованим у реєстрі за №2253, про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, 20.06.2020р. приватним нотаріусом Горай О.С. було вчинено вказаний виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з неї на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованість у розмірі 8497,50 грн, а 30.06.2020р. приватним виконавцем Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження №62432859 з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса. З цим виконавчим написом нотаріуса не погоджується, вважаючи його вчиненим з порушеннями вимог чинного законодавства (на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, так як нею було здійснено погашення кредиту й вона не погоджується з визначеним відповідачем та наведеним у виконавчому написі розрахунком заборгованості; виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення та отримання боржником письмового повідомлення про наявність заборгованості й усунення порушень за кредитним договором). Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну адресу електронної пошти, вказаній у позовній заяві, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористалась, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без її присутності. Відповідач ТОВ «МІЛОАН» було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористалося, у встановлений строк подало відзив на позов, в якому просить розглядати справу в їх відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки позивач отримані за умовами укладеного 28.01.2020р. згідно Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі кредитного договору позикові кошти в сумі 3300 грн з усіма передбаченими договором платежами своєчасно (до 14.02.2020р.) не повернула, що призвело до виникнення заборгованості, право на стягнення якої товариство реалізувало шляхом звернення до нотаріуса за виконавчим написом; позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і неправомірності грошових вимог стягувача, визнаних нотаріусом (позивачем не додано власного розрахунку заборгованості або будь-яких обгрунтувань щодо незгоди з заявленою товариством грошовою вимогою, товариство інформувало позичальника про наявну суму боргу та необхідність його погашення), тоді як заперечення позивачем безспірності суми кредитної заборгованості свідчить лише про небажання оплачувати борг по кредитному договору. Треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клименко Р.В. були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, пояснень щодо позову не подали. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених учасників справи у відповідності до положень ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 15.01.2020р. по справі №305/2082/14-ц. В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2253, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої в [ADDRESS] , проживаючої в [ADDRESS] , яка є боржником за Кредитним договором 1713962 від 28.01.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», код ЄДРПОУ-40484607, заборгованість за Кредитним договором 1713962 від 28.01.2020 року, строк платежу за яким настав і боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.02.2020 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості складає 8497,50 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3300,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 396,00 грн, прострочена заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом - 3811,50 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн, строкова заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 990,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню, - 8497,50 грн. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 1 рік. За заявою ТОВ «МІЛОАН» від 23.06.2020р. постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Р.В. від 30 червня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (ВП №62432859). В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем 16.07.2020р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження обгрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] надала лише копії кредитного договору №1713962 від 28.01.2020р. між нею та ТОВ «МІЛОАН» з додатком №1 (графік розрахунків), оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, заяви стягувача про примусове виконання рішення, постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на доходи боржника. Однак, зазначені документи жодним чином не свідчать про допущення приватним нотаріусом Гораєм О.С. порушень вимог чинного законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису чи неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Натомість, суд зважує на ту обставину, що позивачка своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, клопотань про витребування доказів не подавала (зокрема, у відповідача чи приватного нотаріуса документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису), тоді як з огляду на засади змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, приписи ст.12, 13, 81, 83, 84 ЦПК України суд самостійно не вправі вчинити дану процесуальну дію. Разом з тим, без наявності в матеріалах справи документів, що стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, їх дослідження в судовому засіданні в якості письмових доказів, суд позбавлений можливості встановити незаконність вчинення даної нотаріальної дії та неправомірність вимог стягувача. Водночас, суд зауважує, що в силу положень ст.12, 81 ЦПК України в даній категорії справ саме позивачка повинна довести перед судом визначеними в ст.76-80 ЦПК України доказами ті обставини, на які вона посилається в своїй заяві, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Натомість, посилання позивачки в заяві на погашення кредиту, її незгода з наданим стягувачем і зазначеним у виконавчому написі нотаріуса розрахунком заборгованості за кредитним договором є голослівними й не підтверджені ніякими доказами, нею не наведено власного розрахунку суми боргу, який би вона вважала правильним, чи конкретних обгрунтувань заперечення щодо складових елементів сукупної вартості кредиту. Разом з тим, з доданого відповідачем до відзиву кредитного договору (аналогічний договір був додатково наданий і самою позивачкою), анкети-заяви на кредит №1713962 від 28.01.2020р., графіку розрахунків, листування через особистий кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що [PERSON] отримані за вказаним кредитним договором позикові кошти, нараховані проценти та комісійні платежі своєчасно не повернула, в зв`язку з чим їй були нараховані штрафні санкції, й про зростання кредитної заборгованості товариство неодноразово інформувало позичальника шляхом надсилання SMS-повідомлень, але позивачка на них не реагувала. Тому, з урахуванням надання ТОВ «МІЛОАН» доказів порушення [PERSON] умов кредитного договору та ненадання позивачкою ніяких доказів на спростування цих обставин, суд не вбачає підстав сумніватися у наданому стягувачем та наведеному у виконавчому написі нотаріуса розрахунку кредитної заборгованості. Відтак, наведені [PERSON] в її позовній заяві доводи щодо протиправності вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та неправомірності вимог стягувача є лише бездоказовими припущеннями. Інших обставин та фактів, які б могли бути підставами для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивачка не навела, а суд не наділений правомочностями самостійно їх відшукувати. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 20.06.2020р., оскільки позивачкою не було надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів його невідповідності вимогам нотаріального законодавства. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є необгрунтованим і не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на відмову в задоволенні позову, в силу приписів ч.9 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню вжиті за ухвалою суду від 25 травня 2021 року заходи забезпечення позову. Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє повністю, то у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору залишаються за нею й стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed