Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сина [PERSON] та доньку [PERSON], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дітей, хоча працює на тимчасових роботах на будівництві, має добрий заробіток. Вона ж на даний час сама ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми. А тому потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмір по 1000 (одній тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а також на її утримання в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на дітей по 500 (п'ятсот) грн. на кожну дитину. Не погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки з нею не проживає. Якщо будуть з позивачем проживати разом, то тоді згідний сплачувати аліменти на її утримання. Працює будівельником, середньомісячний дохід складає 2 500 грн. На даний час тимчасово не працює. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З 15 липня 2013 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 липня 2013 року Виконкомом Новокорецької сільської ради Корецького району Рівненської області. Однак, на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 травня - 1228 грн., з 1 грудня - 1313 грн. Позивач не має постійного доходу, перебуває у декретній відпустці. А тому, їй важко одній утримувати дітей. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Враховуючи інтереси дітей сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, будучи працездатною людиною, маючи задовільний стан здоров'я та кваліфіковану спеціальність - маляр-штукатур, щомісячний дохід якого складає 2500 грн., інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON], в розмірі по 600 (шістсот) грн. щомісячно на кожну дитину. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що зазначено в ч.4 ст.84 СК України. В судовому засіданні відповідач ствердив, що його щомісячний дохід складає 2500 грн. Виходячи із засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, суд приходить до висновку про можливість відповідача [PERSON] надавати позивачу [PERSON] матеріальну допомогу до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з урахуванням обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей, його матеріального становища та його стану здоров'я, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 200 (двісті) грн. до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Саме по собі посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов'язку утримувати своїх дітей та дружину. Інших належних та достатніх доказів у заперечення позовних вимог відповідач суду не надав. Позивачем не доведено факт, що відповідач має роботу та отримує велику заробітну плату і спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. на дітей та на її утриманні в такому ж самому розмірі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved