Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира на праві власності належить позивачу, відповідач по справі - дочка [PERSON] у 1993 році вийшла заміж та поїхала до постійного місця проживання в м.Ярославль Російської Федерації, в квартирі проживає лише позивач ( [PERSON] помер [INFO] ). Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Харківська міська рада надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до акту від 28.08.2018 року відповідач тривалий час не проживає у вищевказаній квартирі. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі, відсутності будь - яких речей у ній, не сплати комунальних послуг підтверджується зібраними у справі доказами. Враховуючи викладене, порушення права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, з боку відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.

Outcome: approved