Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з із позовом до відповідача [PERSON] . про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме визнатиМиронова А.А. таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловою квартирою яка розташована за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул. Соборна (Леніна), 347-а, кв. 4, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить спірна квартира на підставі договору купівлі продажу від 18.04.1997 року. В 1998 році вона, як власник житлової квартири, надала згоду на реєстрацію відповідача у справі у вказаній житловій квартирі, так як він являється її зятем. На даний час відповідач зареєстрований в даній житловій квартирі, однак фактично в ній не проживає понад одного року ( з жовтня 2014 року), що порушує її право володіння, користування та розпорядження цим майном. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] на позовних вимогах наполягав, пояснилв що позивачка являється власницею вказаної квартири, як пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію за даних підстав не може оформити передбачену законодавством субсидію, змінила вимоги в частині стягнення з відповідача судових витрат, крім витрат судового збору просила стягти судові витрати в частині поданого оголошення в газету „Урядовий курєр» за № 97 2016 року про виклик в судове засідання відповідача яка відповідно квитанції оплачена в 420 грн. Відповідно до п .9 ст. 74 ЦПК України відповідач [PERSON] викликався до суду через опублікування відповідного оголошення у газеті „Урядовий курєр» за № 97, номер якої вийшов 25 травня 2016 року, але в судове засідання останній не з'явилася. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до договору купівлі-продажу від 18.04.1997 р. позивач [PERSON] придбала та являється власником житлової квартири № 14 за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул. Соборна (колишня Леніна), 3. Відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає в зазначеній квартирі з жовтня 2014 року. Факт не проживання відповідача у справі понад одного року надано відповідно підтвердженням депутата Чернігівської селищної ради [PERSON] та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] які мешкають в даному будинку. Відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що є всі передбачені ст. 405 ЦК України підстави для задоволення позову. Відповідач не проживає в [INFO] (Леніна) смт.Чернігівка без поважних причин більш як 1 рік, про розгляд даної справи повідомлений у встановленому законом порядку, а отже може бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В звязку з задоволенням основного позову підлягають відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України задоволенню і вимоги позивача по сплаті судових витрат судового збору і витрат понесених на обяву в газету «Урядовий курєр».

Outcome: approved