Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 11070,01грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39715,27грн., мотивуючи вимоги тим , що 09.12.1995р. між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 01.04.2011р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] 13.08.2003р.н.. На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.03.2014р. з відповідача [PERSON] вирішено стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 13.08.2003р.н., щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.12.2013р. і до досягнення дитиною повноліття 13.08.2021. Відповідач [PERSON] не виконував свої зобовязання по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11070,01грн.. У звязку з чим позивач [PERSON] вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути неустойку за несплату аліментів за період з 01.07.2014р. по 14.09.2016р. у розмірі 39715,27грн.. Тому, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11070,01грн.та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39715,27грн.. В уточненій позовній заяві представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3989,85грн.та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2110,62грн.. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, додатково пояснив, що позивач [PERSON] у жовтні 2015р. повідомила адресу на яку їй надсилати аліменти на утримання дитини. Тому, просив задовольнити позов та вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з 01.07.2014р. позивач [PERSON] разом з їх неповнолітнім сином виїхала за межі України та не залишала ані йому, ані виконавчій службі свої координати, тому з нього фактично не могли утримували аліменти. З жовтня 2015р. він особисто сплачує аліменти позивачу [PERSON] за адресою, яку вона йому надала поштовим переказом. На його думку борг по сплаті аліментів утворився не з його провини. Усі довідки про зміну місця роботи він надавав до виконавчої служби. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона являється державним виконавцем Сєвєродонецького МВ ДВС і наразі веде виконавче провадження щодо [PERSON]. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що провадження було відкрито та виконавчий лист було надіслано за місцем роботи [PERSON] ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». Аліменти даним підприємством не виплачувались, оскільки була заборгованість по заробітній платі. У вересні 2014р. до виконавчої служби надійшов лист про звільнення [PERSON] з даного підприємства. Однак, [PERSON] повідомив виконавчу службу про своє працевлаштування на Укрпошті. Їй невідомо чому на нове місце роботи боржника не направлявся виконавчий лист, а тому вона також не може пояснити звідки виникла заборгованість по сплаті аліментів. З жовтня 2015р. по теперішній час [PERSON] працює на ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто», однак матеріали виконавчого провадження знов не містять даних про направлення за місцем роботи виконавчого листа. Нарахування аліментів [PERSON] здійснювалось, як працюючому. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що [PERSON] декілька місяців не працював, а саме у період з травня по вересень 2015р., аліменти нараховувались, як непрацюючому, у зазначений період [PERSON] не сплачував аліменти, проте у жовтні 2015р. він особисто сплатив цю заборгованість. Дійсно була проблема, яка полягала у тому, що [PERSON] не надавала свою адресу, а матеріали провадження містять лише адресу у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-ЕД №240536, виданого 10.09.2003р. Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції в Луганській області, актовий запис №636, [PERSON] народився 13.08.2003р., батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.03.2014р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON], 25.03.1973р.н., ід.н. [NUMBER], що мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 109-а/120, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 13.08.2003р.н., у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2013р. і до досягнення дитиною повноліття 13.08.2021р.. Відповідно до довідки Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби №27161 від 08.11.2017р., за [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 13.08.2003р.н., існує заборгованість по аліментам за період з 01.07.2014р. по 01.04.2017р. у розмірі 3989,85грн.. З копії матеріалів виконавчого провадження №701/8, які долучені до матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014р. [PERSON] звернулась до ВДВС Сєвєродонецького МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12.03.2014р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, при цьому вказавши адресу свого місця проживання у [INFO]. На підставі даної заяви державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON]. Вищевказану постанову було направлено за місцем роботи боржника до ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». 06.10.2014р. до ВДВС СМУЮ ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920» направило повідомлення про звільнення з посади [PERSON] та про припинення утримання коштів. Крім того, із звіту про здійснення відрахування та виплати ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». За постановою ДВС від 21.03.2014р. відносно [PERSON] вбачається, що аліменти на утримання дитини підприємством нараховані, однак не виплачені (не персоніфіковані) у звязку із заборгованістю виплати заробітної плати. Також з даних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що [PERSON] отримував заробітну плату та інші доходи від ДППЗ «Укрпошта» у період з 17.10.2014р. по 22.04.2015р.. При цьому відомості про направлення виконавчого листа або постанови про стягнення аліментів із заробітної плати боржника за його місцем роботи в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Однак, в матеріалах виконавчого провадження наявні фіскальні чеки від 26.03.2014р., 22.04.2014р., 19.05.2014р., 21.04.2017р. про грошові перекази на користь [PERSON]. В матеріалах виконавчого провадження також наявні довідки ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» №5 від 25.04.2017р. та №43 від 26.04.2017р., про те, що [PERSON] працює на даному підприємстві з 21.10.2015р. та його нараховану заробітну плату з жовтня 2015р. по березень 2017р.. 13.06.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON], який працює на ПП «Комфорт-Авто» м. Сєвєродонецьк. Зазначену постанову державним виконавцем спрямовано на вищевказане підприємство для виконання. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.06.2017р., остання звернулась до Сєвєродонецького МВ ДВС з заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на її картковий рахунок у банку, про що було повідомлено ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто». Відповідно до повідомлення Сєвєродонецького МВ ДВС №13277/16-10-31 від 23.06.2017р., в матеріалах виконавчого провадження відсутня постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] за періоди 2014, 2015, 2016р.р., зясувати причину відсутності постанови не можливо. Відповідно до копії довідки ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» №113 від 09.11.2017р., заборгованість у розмірі 3989,85грн. відповідно до постанови ВП №42692515 від 13.06.2017р. станом на 01.11.2017р. погашена у повному обсязі. Надалі утримуються аліменти відповідно до чинного законодавства України та рішення суду. Відповідно до довідки Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області №29а31 від 01.12.2017р., за заборгованість по аліментам за [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 13.08.2003р.н., станом на 01.11.2017р. відсутня. Таким чином, з пояснень сторін та матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] дійсно мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 13.08.2003р.н., за період з липня .2014р. по 01.11.2017р., яка виникла у звязку з діями державної виконавчої служби, оскільки судом встановлено, що [PERSON] самостійно та вчасно надавав державному виконавцю відомості про своє працевлаштування, проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення відповідних постанов за місцем роботи [PERSON], що також підтверджено поясненнями свідка [PERSON]. Також поясненнями свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] декілька місяців не працював, а саме у період з травня по вересень 2015р., аліменти нараховувавлись, як непрацюючому, у зазначений період [PERSON] не сплачував аліменти, проте у жовтні 2015р. він особисто сплатив цю заборгованість. До того ж суд зауважує, що станом на 01.11.2017р. заборгованість по сплаті аліментів відносно [PERSON] погашена ним у повному обсязі. Стосовно уточнених позовних вимог про стягнення неустойки за несплату аліментів на утримання сина [PERSON], 13.08.2003р.н., за період липня 2014р.- квітень 2017р. у розмірі 2110,62грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому суд зауважує, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Сімейний кодекс України не передбачає поширення позовної давності на вимогу про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, у звязку з цим відповідна вимога може бути предявлена у будь-який час. Враховуючи правову природу пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється починаючи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.11.2016р. у справі №6-1554цс16. Враховуючи все вищевикладене суд не може погодитися як з розрахунком суми пені, наведеним представником позивача [PERSON], так і з підставами стягнення даної суми з відповідача [PERSON], на які посилається представник позивача [PERSON], адже заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з вини відповідача [PERSON], а у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином , судом встановлено , що відповідачем [PERSON] під час розгляду справи було погашено у повному обсязі заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина, яка утворилась внаслідок незалежних від нього причин, що підтверджено, як матеріалами справи, так і поясненнями відповідача [PERSON] та свідка [PERSON]. Оцінюючи зібрані докази по справі суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а отже позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 3989,85грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2110,62грн. не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed