Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року у справі №127/2968/17 присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дочки значно зріс. Дитині виповнилося три роки, вона почала відвідувати дитячий садочок. Позивач намагається займатись всебічним розвитком дочки, слідкує за її харчуванням, аліментів, які сплачує відповідач вкрай не вистачає. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року. На підставі вищенаведеного ч. 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 600 грн., що значно менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і є порушенням прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Просив ухвалити рішення суду про зміну стягуваних з нього аліментів і визначити їх в розмірі 1000 грн. щомісячно. Згідно з його запереченнями він не має можливості сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, як про це просить позивач, оскільки працює токарем у Вінницькому національному технічному університеті, іншого доходу, крім заробітної плати за основним місцем роботи у нього немає. Його середньомісячна заробітна плата складає приблизно 2700 грн., що підтверджується наданою ним довідкою про доходи. Крім сплати аліментів відповідач матеріально допомагає дитині, купує ліки, доказом чого є надані ним квитанції. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року у справі №127/2968/17 присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дочки значно зріс. Дитині виповнилося три роки, вона почала відвідувати дитячий садочок. Позивач намагається займатись всебічним розвитком дочки, слідкує за її харчуванням, аліментів, які сплачує відповідач, не вистачає. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року. На підставі вищенаведеного положення ч. 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частину 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 600 грн., що значно менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і є порушенням прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Суд звертає увагу, що на час вирішення справи судом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто для дочки [PERSON], [INFO], - 813 грн. Нині відділом ДВС відповідачу щомісячно нараховують аліменти в сумі 600 грн. щомісячно, тобто в розмірі меншому, ніж встановленому законом мінімуму. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час розмір аліментів, визначений рішенням суду від 20.03.2017 року, є незначним та не дозволяє позивачу в повному обсязі забезпечувати потреби малолітньої дитини. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. в справі №6-143цс13 висловлено правову позицію : «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Проте, враховуючи зміни в законодавстві, а також те, що розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позов про зміну розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідач працює, отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить біля 2700 грн. В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Проаналізувавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про неплатоспроможність відповідача сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, тому позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України. Судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial