Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус КМНО Лисенко О.О., про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла двоюрідна бабуся позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] (далі - [PERSON]). Факт родинних стосунків був встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1262 ЦК України визначена друга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] спадкоємці першої черги вже померли, то у спадщину вступають спадкоємці наступних черг. До спадкоємців другої черги належали: рідна сестра, [PERSON] (до заміни паспорту була як «[PERSON]»), яка померла [INFO] Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. До племінників спадкодавця належали діти її рідної сестри [PERSON], а саме: [PERSON] та [PERSON] (батько Позивачки), який помер [INFO], тобто вже після смерті [PERSON] Таким чином, [PERSON] та [PERSON] згідно СТ..1266 ЦК України за правом представлення були спадкоємцями другої черги замість своєї матері [PERSON] Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Так, як [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом помер після смерті [PERSON], але до закінчення строку для прийняття спадщини і не встиг її прийняти, то, як зазначає позивач, за правилом спадкової трансмісії спадкоємцями після [PERSON] є діти [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], які відповідно є двоюрідними онуками померлої [INFO] [PERSON] В свою чергу, третя особа [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи правила представлення та спадкової трансмісії, позивачі є спадкоємцями другої черги за законом. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 06.04.2017 року по справі №755/6483/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] було встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями другої черги спадкоємців за законом після померлої [PERSON] Так в даному рішення судом встановлено, що відповідачі у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом». 09.09.2015року позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] 04.02.2016року позивачем [PERSON] у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не надані документи, а саме: свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON]. Одночасно Позивачам було роз'яснено право звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в зв'язку із чим позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з відповідним позовом. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.12.2016 року у справі 754/8457/16-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин позов задоволено повністю. Встановлено факт того, що [PERSON] є двоюрідною онукою померлої [INFO] [PERSON]. Також встановлено факт того, що [PERSON] є двоюрідним онуком померлої [INFO] [PERSON]. Однак після звернення до приватного нотаріуса КМНО Лисенко О.О. з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, нотаріус повідомив, що з резолютивної частини даного рішення не випливає, що [PERSON] є сином [PERSON], а [PERSON] ([PERSON]) є рідною сестрою [PERSON], що унеможливлює належне оформлення спадщини як спадкоємцям другої черги за законом. З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд: - встановити факт, що [PERSON], 1949 року народження, є сином [PERSON], 1926 року народження; - встановити факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], 1929 року народження. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв (клопотань) від відповідача [PERSON] до суду не надходило. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. В матеріалах справи міститься розписка відповідача [PERSON] про те, що 04.04.2018 року нею отримано копію ухвали від 03.10.2017 року, копію позовної заяви з додатками та судову повістку. Від третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Лисенко О.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також наступні письмові пояснення щодо позову. 20.08.2015 року приватним нотаріусом КМНО Лисенко О.О. була заведена спадкова справа №23/2015 після померлої [INFO] [PERSON]. Спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом за №48 від 20.08.2015 року. [PERSON] на день смерті не перебувала у шлюбі, спадкоємців за законом згідно з ст. 1261 ЦК України не мала. Також заяви про прийняття спадщини 09.09.2015 року подали [PERSON] та [PERSON] - діти померлого [INFO] [PERSON], який не встиг прийняти спадщину після смерті [PERSON] Спадкоємцями за законом були [PERSON] та [PERSON] - рідні племінники померлої [PERSON] та діти померлої [INFO] [PERSON], яка є рідною сестрою померлої [PERSON]. [PERSON] спадщину не прийняла. Постановою від 04.02.2016 року приватним нотаріусом КМНО Лисенко О.О. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом. [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. [PERSON] та [PERSON] приватному нотаріусу КМНО Лисенко О.О. було надано копію рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, згідно якого встановлено факти, що [PERSON] та [PERSON] є відповідно двоюрідною онукою та двоюрідним онуком померлої [PERSON]. Також було надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю протягом п'яти років на час відкриття спадщини, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на квартиру. Як встановлено даним рішенням суду, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії відповідно до ст. 1276 ЦК України та права представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] згідно зі ст.ст. 1262, 1266 ЦК України, необхідна наявність судового рішення, резолютивною частиною якого буде встановлено факти того, що [PERSON] (батько спадкоємців [PERSON] та [PERSON]) є сином [PERSON], а [PERSON] є рідною сестрою [PERSON]. Приватний нотаріус КМНО Лисенко О.О. просила суд врахувати дані пояснення під час ухвалення рішення по справі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], третіх осіб [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Жовтневого району м. Києва 09.08.1979 року, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 01.08.1998 року [PERSON] та [PERSON] одружились, після одруження [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 21). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії[NUMBER] видане [INFO] Виконавчим комітетом Вишенківської сільської ради Бориспільського району Київської області) (а.с. 20), не встигши прийняти спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], яка померла [INFO]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (повторно), виданого 10.01.2007 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 18). Як вбачається з копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), [INFO] померла [PERSON] (а.с. 17). 20.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. була заведена спадкова справа № 23/2015 після померлої [INFO] [PERSON], останнє місце проживання якої було: [ADDRESS]. Спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом за №48 від 20.08.2015 року (а.с. 17). Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц, заповідальне розпорядження не було залишено спадкодавем. [PERSON] на день смерті не перебувала в шлюбі, спадкоємців згідно зі статтею 1261 ЦК України немає. Заяви про прийняття спадщини 09.09.2015 року подали [PERSON] та [PERSON] - діти померлого [INFO] [PERSON], який не встиг прийняти спадщину після смерті [PERSON] Спадкоємцями за законом згідно зі ст.ст. 1262, 1266 ЦК України є [PERSON] та [PERSON] - рідні племінники померлої та діти померлої [INFO] [PERSON], яка є рідною сестрою померлої [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняла. З експертного висновку, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз від 19.07.2016 року № 056/605-m-1, вбачається, що імена по батькові «[PERSON]» (свідоцтво про смерть (повторно), довідка, видана Оленівською сільською радою, щодо записів Подвірної книги, записи [PERSON]) та «[PERSON]» (витяг зі Спадкового реєстру, довідка, видана Оленівською сільською радою, щодо записів Подвірної книги, записи [PERSON]), рос. «[PERSON]» (свідоцтво про народження [PERSON], запис російською мовою мати [PERSON]) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документів імені по батькові від варіанта особового імені [PERSON]/[PERSON] (а.с. 24). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. 04.02.2016 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц, встановлено факт того, що [PERSON] є двоюрідною онукою померлої [INFO] [PERSON] а також факт того, що [PERSON] є двоюрідним онуком померлої [INFO] [PERSON]. Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 31.12.2016 року (а.с. 13-16). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року у справі №755/6483/16-ц встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 2004 року по [INFO] - день смерті [PERSON] Рішення суду набрало законної сили 31.07.2017 року. Вказаним рішенням суду також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом, заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] вони подали у визначений законом строк. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту родинних відносин пов'язане з наступним вирішенням спору про право, а тому позивач [PERSON] звернулась до суду саме з позовною заявою, а не із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України визначено друга черга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з вимогами ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Згідно з приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що твердження, викладені стороною позивача у позовній заяві повністю знайшли своє підтвердження в наявних у матеріалах справи доказах, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved