overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] де крім неї зареєстровані донька [PERSON], діти останньої та онуки позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 2009 року відповідачі не проживають за адресою реєстрації (всі вони мешкають в Туреччині), не мають в квартирі особистих речей, комунальні платежі не сплачують та не цікавляться квартирою, виїхали з місця реєстрації за власним бажанням. Позивач просить задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою реєстрації зі зняттям останніх з реєстраційного обліку. До суду позивач подала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягла та просила ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідачів. Відповідачі до суду не з'явились, що, враховуючи їх заяви про відсутність заперечень проти зняття з реєстрації місця проживання, дає змогу розглянути справу за відсутності відповідачів. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: факт належності позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] та реєстрації в ній сторін підтверджується відповідними свідоцтвами, довідкою та копіями паспортів (а.с. 3-8). Фактів створення позивачем відповідачам перешкод для користування житлом за адресою реєстрації судові не надано. На добровільне залишення відповідачами житла за місцем реєстрації та відсутність заперечень проти зняття з реєстрації місця проживання вказує зміст наданих судові та перекладених з турецької документів: довідки про навчання [PERSON] в ліцеї заочного навчання, довіреністю з боку відповідачів на ім'я позивача щодо представництва їх інтересів в тому числі в питаннях зняття з реєстрації місця проживання (а.с. 11, 16-21, 23-27). У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, яким на момент реєстрації в зазначеній квартирі був відповідач, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2009, в якій крім неї зареєстрований [PERSON] З грудня 2009 року відповідач не мешкає в зазначеній квартирі, особистих речей в ній не має, комунальні послуги не оплачує та взагалі квартирою не цікавиться в звязку з чим позивач, посилаючись на норми ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. До суду позивач подав заяву про слухання справи за своєї відсутності, на позові наполіг та просив ухвалити заочне рішення через неодноразову неявку відповідача. Відповідач до суду не зявився, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, що, враховуючи заяву позивача, дає змогу розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], яка, як і відповідач, зареєстрована у вказаній квартирі (а.с. 5-11). Фактів створення відповідачу перешкод для користування житлом за адресою реєстрації останнім не надано. На добровільне залишення [PERSON] житла за місцем реєстрації вказують як зміст акту, складеного сусідами, щодо не проживання відповідача протягом тривалого часу за адресою реєстрації, так і нотаріально посвідчених документів, складених [PERSON] з метою зняття з реєстраційного обліку (а.с. 13-15). У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, яким на момент реєстрації в зазначеній квартирі був відповідач, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі крім неї зареєстровано ще дві особи: чоловік позивача [PERSON] і чоловік доньки позивача відповідач по справі Кхатротх [PERSON]. У червні 2008 р. донька позивача уклала з відповідачем на території Індії шлюб. У 2009 році нетривалий час мешкали у квартирі позивача (орієнтовно 2 місяці). У 2012 році відповідач попросив позивача зареєструвати його у спірній квартирі, пояснюючи це необхідністю отримати дозвіл на імміграцію в Україну. Позивач погодилась, зареєструвала відповідача у спірній квартирі. Проте, відповідач жодного дня у квартирі не проживав і не проживає на теперішній час. Позивач просить суд визнати Кхатротх [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №165 у будинку №31 по вул. Українській у м. Запоріжжі. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення. Позивав пояснила, що відповідач проживає за межами України, в Англії. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди позивача і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу від 13.06.2003 р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2003 р. У квартирі крім неї зареєстровано ще дві особи: чоловік позивача [PERSON] і чоловік доньки позивача відповідач по справі Кхатротх [PERSON]. У червні 2008 р. донька позивача [PERSON] уклала з відповідачем на території Індії шлюб. У 2009 році нетривалий час подружжя мешкало у квартирі позивача (орієнтовно 2 місяці). У 2012 році відповідач попросив позивача зареєструвати його у спірній квартирі, пояснюючи це необхідністю отримати дозвіл на імміграцію в Україну. Позивач погодилась, зареєструвала відповідача у спірній квартирі. Рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 28.02.2013 р. шлюб між відповідачем і донькою позивача [PERSON], розірвано. Рішенням встановлено, що подружжя не підтримує фактично шлюбних стосунків з травня 2012 р. Позивач пояснює, що вже з червня 2012 р. відповідач не проживає і у спірній квартирі. Свідок [PERSON] пояснила, що з відповідачем шлюб розірвала, відповідач проживає з 2012 р. в Англії. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважної причини. Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що є співвласником квартири [ADDRESS] де крім неї зареєстровані відповідач, треті особи та син позивачки. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки, з яким остання розлучилась за рішенням суду 22.02.2016, проте за місцем реєстрації він не проживає більш ніж три роки і взагалі, його реєстрація у вказаній квартирі була лише формальною. Відповідач не має в квартирі особистих речей, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає, не цікавиться нею. Місцезнаходження відповідача позивачці не відомо. Позивач просить задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою реєстрації. До суду позивач подала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягла та просила ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідачів. Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, що дає змогу розглянути справу у відсутність останнього. Від третіх осіб надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та задоволення позову. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: факт належності позивачу як співвласнику квартири [ADDRESS] та реєстрації в ній сторін підтверджується відповідним свідоцтвом, довідкою з місця проживання, копією паспорта (а.с. 4, 7, 8). Фактів створення позивачем перешкод відповідачу для користування житлом за адресою реєстрації судові не надано, про зворотне свідчать акт про не проживання, складений за підписами сусідів за адресою реєстрації сторін, довідка Московського ВП ГУНП в Харківській області про відсутність звернень відповідача з заявами про створення перешкод у користуванні житлом (а.с. 9, 10). У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, яким на момент реєстрації в спірній квартирі був відповідач, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позовні вимоги, враховуючи їх доведеність, мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом,в якому зазначила, що з 04.03.2006 р. по 20.07.2015 р. знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач бажає у судовому порядку стягувати аліменти на утримання дітей. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 50% від заробітку(доходу) відповідача, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач згоден з позовом частково, згоден платити аліменти у розмірі 1\\3 частини з усіх видів свого заробітку. Позивач з доводами відповідача погодилась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] з 04.03.2006 р. по 20.07.2015 р. знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей постійно не надає. Позивач бажає у судовому порядку стягувати аліменти на утримання дітей. Згідно ст..180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Позивач погодилась з пропозицією відповідача платити аліменти у розмірі 1\\3 частини з усіх видій його заробітку. На підставі ст..191 СК України присуджує аліменти від дня пред»явлення позову, 18.11.2016 р. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 05.11.2011 р. вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач ухиляється утримувати свою дитину, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача з 01.03.2016 р. до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у своїй заявці просить суд розглядати справу у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [PERSON] з 05.11.2011 р. знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач несистематично надає матеріальну допомогу позивачу на утримання сина. Аліментів на утримання інших осіб він не платить. Згідно ст..180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду заперечень на позов, не надано доказів, які б спростовували доводи позивача. На підставі ст..191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред»явлення позову. Тому, суд частково задовольняє позов, стягує аліменти з 31.05.2016 р. (дата реєстрації позовної заяви канцелярією суду), а не з 01.03.2016 р., як просить у позові позивач. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 08.06.2013 р. по 09.11.2015 р. знаходилась з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.11.20123 р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на виховання сина не надає. Відповідач працює, має можливість матеріально утримувати сина, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 33% від усіх видів заробітку відповідача. У судовому засіданні відповідач пояснив, що він не заперечує проти сплати аліментів, але заперечує проти розміру, просить стягнути аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів свого заробітку, обґрунтувавши свою позицію у письмових поясненнях. Позивачка пояснила, що згодна на стягнення аліментів у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] з 08.06.2013 р. по 09.11.2015 р. знаходилась з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.11.20123 р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на виховання сина постійно не надає. Відповідач працює, має можливість матеріально утримувати сина, що підтверджено довідкою про його доходи з місця роботи. Також працює і позивачка і також має дохід, що підтверджено довідкою про доходи з її місця роботи. Згідно ст..180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст..191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред»явлення позову. Позивачка погодилась з проханням відповідача стягувати аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку. Тому, на підставі викладеного, суд позов задовольняє частково і стягує аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 08.11.2004 р. вона знаходилась з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Відповідач з дня народження дитини ухиляється від своїх обов»язків по вихованню дитини, проживає окремо, не приймає участі в утриманні дитини, не піклується про фізичний розвиток та стан здоров»я сина. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, не заперечує ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування і прокурор з позовом погодились. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином неодноразово викликався у судові засідання, про що свідчать поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди позивачки і на підставі ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що з 08.11.2004 р. позивач [PERSON] знаходилась з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Відповідач з дня народження дитини ухиляється від своїх обов»язків по вихованню дитини, проживає окремо, не приймає участі в утриманні дитини, не піклується про фізичний розвиток та стан здоров»я сина. Про всі ці обставини пояснила позивачка, це підтвердили свідки:[PERSON], [PERSON], [PERSON], Згідно довідки - розрахунку, відповідач має заборгованість по аліментам у розмірі 7 203,90 грн., що свідчить про його усунення від матеріальної турботи про сина. В довідці директора гімназії №8, де навчається [PERSON], також зазначено, що батько усунувся від виховання сина, батьківські збори не відвідує, рівнем навчання та станом здоров»я дитини не цікавиться. Органом опіки та піклування надано висновок від 09.10.2014 р. про можливість позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст..155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обо»язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 14.12.2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому Вовковинецькою селищною радою Деражнянського району, Хмельницької області, актовий запис №22. Від шлюбу в них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частки заробітної плати на кожну дитину щомісячно до повноліття першої дитини, а потім в розмірі 1/4 частини заробітної плати до повноліття сина [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 14.12.2002 року та серії [NUMBER] від 20.06.2006 року. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, визнання позовних вимог відповідачем, а також та те, що він працює, має постійний заробіток, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON], слід стягнути аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/6 частки заробітної плати на кожну дитину щомісячно до повноліття першої дитини, а потім в розмірі 1/4 частини заробітної плати до повноліття сина [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved