Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що в червні 2008 року вона одружилась з [PERSON]. Мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження відділу РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 03.02.2009 року серія [NUMBER], актовий запис № 265. Спільне життя з [PERSON] не склалось, а тому вона змушена була звернутись до суду про розірвання шлюбу. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2012 року було розірвано шлюб з [PERSON] В липні 2012 року вона разом із малолітнім сином [PERSON], переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Разом з сином була зареєстрована у сестри за адресою: [ADDRESS]. У вересні 2015 року позивач з сином переїхали у власну квартиру, де і зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом з позивачем. На початку 2012 року [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Позов було задоволено і згідно виконавчого листа № 2/2218/2275, який видано 21.02.2012 року з батька дитини щомісячно стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Однак, вона аліментів на дитину не отримувала, добровільно кошти батько не сплачує. З моменту розірвання шлюбу і по цей час відповідач не підтримує з сином будь-яких зв'язків, не цікавився його здоров'ям, не відвідував, як дошкільний навчальний заклад, так і загальноосвітню школу, де на даний час він навчається. У серпні 2014 року позивач звернулась до Ковельської міської служби у справах дітей щодо ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по утриманню, навчанню та вихованню малолітнього сина [PERSON]. За цих обставин працівники служби у справах дітей та Хмельницького MB УМВС проводили з [PERSON] неодноразово профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, попереджали про можливість позбавлення батьківських прав, 04.09.2014 року на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення. Позивач зверталася до відповідача із проханнями про надання дозволу на виїзд сина за кордон на відпочинок та оздоровлення, але [PERSON] на зустріч не йшов і відмову не обґрунтував. Останній раз з відповідачем [PERSON] спілкувалася у вересні 2015 р., з того часу ніякого зв'язку із ним позивач не має. За цей час у позивача неодноразово виникала можливість виїхати за кордон, оскільки вона проживає у м. Ковелі Волинської області, яке знаходиться за 70 км. від кордонів Польщі та Білорусії, проте реалізувати її вона не може, оскільки не має дозволу батька, з яким не може зв'язатися. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судових засіданнях позов не визнавав, вказавши, що він не приймає участі у вихованні дитини, оскільки син проживає у іншому населеному пункті - м. Ковелі Волинської області, що позбавляє його можливості відвідувати школу, де навчається його син, тощо. Окрім цього у даний час він не має постійного заробітку, матеріальний стан його скрутний. У останнє судове засідання [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хмельницької міської ради позов підтримала, пояснивши, що згідно висновку органу опіки та піклування Ковельської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] Представник третьої особи - служби у справа дітей Ковельської міської ради позов підтримав, пояснивши, що згідно висновку органу опіки та піклування Ковельської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та потовщення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що в червні 2008 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції 03.02.2009 року, серія [NUMBER], актовий запис № 265. Спільне життя з [PERSON] не склалось, а тому позивач звернулась до суду про розірвання шлюбу. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2012 року було розірвано шлюб з [PERSON] В липні 2012 року [PERSON] разом з сином [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків - [ADDRESS]. Разом з сином була зареєстрована у сестри за адресою: [ADDRESS]. У вересні 2015 року позивач з сином переїхала у власну квартиру, де і зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом з позивачем. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.06.2015 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON], [INFO] (а.с.34-35). Виконавчий комітет Ковельської міської ради надав висновок № 121-1.20 від 29.04.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до означеного висновку, батько не змінив відношення до сина, не відвідував його за місцем проживання, не цікавився успіхами у навчанні. Зі слів матері у серпні 2015 р. передав дитині через бабусю планшет до 1 вересня (а.с. 28). Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 154 від 12.05.2016 р. вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування м. Ковеля «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]» від 29.04.2016 р. № 121-1.20. (а.с. 27). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради підтримує висновок органу опіки та піклування Ковельської міської ради Волинської області від 29.04.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується повідомленням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 01-34-1972/16 від 27.10.2016 р. (а.с. 73). Згідно довідки Ковельської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 111 від 28.03.2016 р. навчанням і вихованням [PERSON] займається мама [PERSON] Батько [PERSON] у школу не з'являється, навчанням дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. (а.с. 29). Відповідно до повідомлення служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 20.04.2016 р. у вересні [PERSON] було запрошену на бесіду, в ході якої він надав для огляду чеки про перерахунок аліментів від 20.09.2015 р. в сумі 495,51 грн. та 05.08.2015 р. в сумі 3575,03 грн. та повідомив, що за період після винесення судом рішення не провідував сина через неприязні стосунки з [PERSON] (а.с. 33). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достовірних доказів, які свідчили б про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, чи винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками; не досліджені умови проживання кожного з батьків дитини. Відповідач в міру своїх можливостей надає матеріальну допомогу на утримання сина, не відвідує дитину, оскільки син проживає у іншому населеному пункті - м. Ковелі Волинської області. Означений факт також позбавляє його можливості відвідувати школу, де навчається [PERSON]. За таких обставин, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON]

Outcome: dismissed