Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON]. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON]. і зареєстрований 05 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 117. Свої вимоги обґрунтувала тим, що протягом останніх п'яти років подружні відносини між ними поступово погіршувались у зв'язку із різними поглядами на сім'ю та виховання дітей, втратою почуття поваги та частими сварками. Зазначене призвело до припинення шлюбних відносин між ними і окремого проживання. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно [PERSON] підтримує позовні вимоги, [PERSON] визнає у повному обсязі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 05 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 117 (а.с. 6). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Приблизно п'ять років тому відносини між сторонами стали погіршуватись, у зв'язку із різними поглядами на родину та виховання дітей, втратою почуття поваги, постійно виникаючими сварками, що призвело до припинення подружніх стосунків. За таких обставин, позивач, як і відповідач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважають, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей, що досягли 11 років та 6 років, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved