Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за розпискою в розмірі 96779,74 грн. та судові витрати по справі в сумі 967,79 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15.03.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики, на підставі якого позивач позичила відповідачу кошти у розмірі 103431,00 грн., які відповідач зобов`язалась повернути до 25.03.2019 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем 15.03.2019 року було особисто написано розписку про отримання в борг від позивача вказаної суми. 20.03.2019 року відповідачем було повернуто позивачу частину боргу в сумі 7000,00 грн. за договором позики від 15.03.2019 року. Згідно до умов розписки відповідач зобов`язалася повернути позивачу борг у строк до 25.03.2019 року, однак свої зобов`язання не виконала. Позивач вказує, що в ході неодноразових телефонних розмов з відповідачем остання не змогла назвати чіткі терміни погашення залишку боргу в сумі 96431,00 грн. 16.04.2019 року позивачем за адресою реєстрації відповідача було направлено вимогу про повернення боргу у термін до 20.04.2019 року згідно розписки від 15.03.2019 року. Відповідач по справі свої зобов`язання до обумовленої дати не виконала та від спілкування з позивачем ухиляється, свої зобов`язання за договором позики від 15.03.2019 року не виконала. Відмова відповідача виконати свої зобов`язання за договором позики та повернути позику добровільно змушує позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. Посилаючись на викладені обставини та враховуючи розмір відсотків від простроченої суми, суму боргу, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , заборгованість за розпискою в розмірі 96779,74 грн., з яких: 96431 грн. сума боргу, 348.74 грн. три відсотки річних. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 967,79 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 29.05.2019 року розгляд справи по суті відкладено для повторного направлення відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. У строк, повторно встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору позики відповідачем. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи встановлено, що позивач 15.03.2019 року передала відповідачу, згідно з письмовою розпискою останньої, грошові кошти на загальну суму 103431,00 грн. з терміном повернення позики до 25.03.2019 року. Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що 20.03.2019 року відповідачем було повернуто позивачу частину боргу в сумі 7000,00 грн. за договором позики від 15.03.2019 року. Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 15.03.2019 року становить 96431,00 грн. Як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань по договору позики в повному об`ємі не виконала. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 96431,00 грн. за укладеним між ними договором позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача почалось на другий день після закінчення строку повернення позики, а саме - з 26.03.2019 року. А тому, 3 % річних слід нараховувати з 26.03.2019 року по день подання позовної заяви до суду, тобто до 08.05.2019 року, виходячи із суми 96431,00 грн. Таким чином з відповідача слід стягнути 3% річних за період з 26.03.2019 року по 08.05.2019 року, виходячи із встановленої судом суми боргу за договором позики 96431,00 грн., що становить 348,74 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості з врахуванням 3% річних становить 96779,74 грн. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подала. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 96779,74 грн. (з урахуванням 3% річних). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає\~967,79 грн.\~понесених судових витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved