Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Юнвес» про стягнення страхового відшкодуваннята збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 09 березня 2017 року о 18 год. 15 хв. на вул. Здолбунівська, 3 в м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно й не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, вчинив чого зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно договору обов»якового страхування власників наземних транспортних засобів серії АК 2483245, розмір франшизи - 0 грн. 00 коп., з лімітом відповідальності - 100 000 грн. 00 ком. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, ним замовлено проведення автоторознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 170503-01 від 15 травня 2017 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], визначено як вартість відновлювального ремонту, та становить 51 042 грн. 55 коп., виплата частини якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого страховиком винуватця ДТП, здійснено на підставі заяви потерпілого/страхувальника в сумі 20 446 грн. 04 коп. Так, страховик відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес»виплатило йому частину страхового відшкодування в сумі 20 446 грн. 04 коп., відтак різниця складає 30 596 грн. 51 коп. (51 042 грн. 55 коп. - 20 446 грн. 04 коп. = 30 596 грн. 51 коп.), яку просить стягнути з вказаної страхової компанії відповідно до висновку проведеного звіту щодо оцінки пошкодженого майна. Окрім того, відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку автомобіля визначена у сумі 65 667 грн. 67 коп., відповідно різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування, й сумою, яка має бути виплачена страховою компанією - (65 667 грн. 67 коп. - 51 042 грн. 55 коп. (20 446 грн. 04 коп. + 30 596 грн. 51 коп. = 14 625 грн. 12 коп. - просить стягнути з відповідача як винуватця ДТП на підставі ст. 1194 ЦК України як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. В судовому засіданні позивач [PERSON], діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 11 травня 2017 року (а.с.12), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес»[PERSON], діючий на підставі довіреності від 29 грудня 2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволення, вважаючи виконаними зобов»язання страховика по виплаті страхового відшкодування згідно оцінки пошкодженого майна. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 09 березня 2017 року о 18 год. 15 хв. на вул. Здолбунівська, 3 в м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно й не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, вчинив внаслідчок чого зіткнення з належним позивачу автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.6). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно договору обов»якового страхування власників наземних транспортних засобів серії АК 2483245, розмір франшизи - 0 грн. 00 коп., з лімітом відповідальності - 100 000 грн. 00 ком. (а.с.7). З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачем замовлено проведення автоторознавчого дослідження (а.с.24-59). Так, згідно Звіту № 170503-01 від 15 травня 2017 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], визначено як вартість відновлювального ремонту, та становить 51 042 грн. 55 коп. (а.с.24-59), виплата частини якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого страховиком винуватця ДТП, здійснено на підставі заяви потерпілого/страхувальника в сумі 20 446 грн. 04 коп. (а.с.91), що визнається сторонами, й не спростовується. При цьому, страховиком відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Юнвес» також проведено оцінку вартості матеріального збиту автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], яким така вартість визначено у сумі 20 446 грн. 04 коп. (а.с.67-91), які й виплачені позивачу у повній сумі - 20 446 грн. 04 коп., що визнається сторонами (а.с.91). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вході розгляду справи сторони не погодилися з проведеними оцінками завданих матеріальних збитків. З метою забезпечення процесуальної рівності та змагальності учасників процесу, й а об»єктивності розгляду справи, на підставі ст. 12 ЦПК України ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу (а.с. 103-104). Згідно висновку експертів за результатими судової автотоварознавчої експертизи № 8280/18-54 від 10 серпня 2018 року, проведеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ), вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 березня 2017 року о 18 год. 18 хв. на вул. Здолбунівській, 3 в м. Києві, автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 09 березня 2017 року, становить 48 811 грн. 74 коп. (а.с. 110-115, 116-121). Суд, враховуючи позиції сторін, зважаючи на положення ст. 12 ЦПК України, за якої суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обстанин у справі, надавши правову оцінку висновкам автотоварознавчих досліджень, проведених на замовлення позивача та страховика відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», а також висновку судової автотоварознавчої експертизи, вважає, що саме висновок судової автотоварознавчої експертизи№ 8280/18-54 від 10 серпня 2018 року може вважатися належним, споміж інших проведених по цій справі автотоварознавчих досліджень, доказом про оцінку завданих збитків й має пріорітетне значення в межах доказування щодо предмета спору. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою (вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди), судом взято за основу вказаний висновок судового експерта, оскільки він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Відтак, витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, й матеріальний збиток, підлягають стягненню з відповідачів у такому порядку: з ПрАТ «Страхове товариство «Юнівес» на користь [PERSON] 28 365 грн. 70коп. - страхового відшкодування, як різниця між вартістю відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи№ 8280/18-54 від 10 серпня 2018 року, яким вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 09 березня 2017 року, становить 48 811 грн. 74 коп. (а.с. 110-115, 116-121), та виплаченою ПрАТ «Страхове товариство «Юнівес» сумою страхового відшкодування (48 811 грн. 74 коп. - 20 446 грн. 04 коп. = 28 365 грн. 70коп.), й згідно висновку суб»єкта оціночної дільності, проведеної на замовлення позивача, вартість матеріального збитку після ДТП, - 16 855 грн. 93 коп.(відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку автомобіля визначена у сумі 65 667 грн. 67 коп.), відповідно різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування, й сумою, яка має бути виплачена страховою компанією - (65 667 грн. 67 коп. - 51 042 грн. 55 коп. (20 446 грн. 04 коп. + 30 596 грн. 51 коп. = 14 625 грн. 12 коп. - має бути стягнута з відповідача [PERSON] як винуватця ДТП на підставі ст. 1194 ЦК України як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Окрім того позивачем понесені 3 575 грн. 20 коп. - витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с.109), 1 800 грн. 00 коп. - витрат за проведення оцінки пошкодженого майна (а.с.9), які підлягають стягненню з відповідача як заподіювача збитків. За таких правових підстав та наданих доказів позов є частково обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню; підстав для його відмови судом не встановлено. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно, зважаючи на понесений позивачем судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.1), він підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів згідно частки їх майнової відповідальності. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»

Outcome: partial