Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча працює та має заробіток. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити. Відповідач до суду позав відзив на позов, де позовні вимоги визнав частково. Додатково пояснив, що постійно хворіє, велика кількість коштів витрачається на лікування. Вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку будуть достатніми для забезпечення розвитку дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін проживає з позивачем. Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2 ст.181 СК України. Будь-які письмові договори про сплату аліментів сторони не укладали. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2019 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн., для дитини від 6 до 18 років - 2027 грн. Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків з 1 січня 2019 року необхідно на її утримання надавати не менше - 813 грн. 50 коп., 1 013 грн. 50 коп. відповідно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач не має постійного доходу. А тому, їй важко одній утримувати дитину. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується випискою із історії хвороби №70. Однак працює та отримує заробітну плату. Посилання позивача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, суд не бере до уваги, так як жодних документів, які б підтверджували даний факт позивачем не надано. Довідки видані, Корецьким об`єднаним управлінням ПФУ Рівненської області, де вказано, що батьки позивача перебуваються на обліку в Корецькому об`єднаному управлінні ПФУ та отримують пенсію за віком не є підтвердженням перебування батьків на утриманні. За таких обставин, враховуючи вимоги ст.183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку будуть достатніми для забезпечення розвитку дитини Проте суд, не погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки остання не довела про доцільність їх стягнення в такому розмірі. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. В матеріалах справі відсутні докази про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: partial