Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що зареєстрована та проживає у [INFO]. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання її дітей: [PERSON], 1998р.н., [PERSON], 2002р.н., [PERSON], 2008р.н., а також колишнього чоловіка відповідача [PERSON], шлюб з яким розірвано 26.04.2005р. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з листопада 2004 року, а після розірвання шлюбу вивіз з квартири свої особисті речі, з того часу не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні вказаної квартири, його місце проживання невідоме, позивачка не має можливості оформити субсидію. Тому позивачка в своєму позові просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а також зняти відповідача з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - Бердянський міський відділ Управління Державної міграційної служби України надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його представника. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки. Приблизно до 2000 року у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав. Починаючи приблизно з 2000-2002 року у вказаній квартирі проживали позивачка з відповідачем та двома дітьми на протязі близько двох років. Потім відповідач кудись зник і з того часу у вказаній квартирі не проживає, позивачка проживає у ній з новим чоловіком та трьома дітьми. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є головою ОСББ по вул.Кірова 94 в м.Бердянську з 2012 року. З того часу вона неодноразово бувала у квартирі №56 вказаного будинку по робочим справам та стверджувала, що у цій квартирі весь цей час проживає позивачка з чоловіком та трьома дітьми, відповідач [PERSON] в цій квартирі не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є хресним батьком доньки позивачки [PERSON], знайомий з позивачкою близько 15 років, весь цей час періодично спілкується з нею, буває у неї в гостях. Відповідача свідок практично не знає, бачив його лише кілька разів. Стверджував, що з моменту народження третьої дитини у 2008 році у квартирі [ADDRESS] проживає позивачка з чоловіком та трьома дітьми, відповідач [PERSON] як мінімум весь цей час в цій квартирі не проживає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що квартира [ADDRESS] отримана відповідачем [PERSON] в користування згідно ордеру від 20.02.1996 року. У вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання позивачки [PERSON], її дітей: [PERSON], 1998р.н., [PERSON], 2002р.н., [PERSON], 2008р.н., а також колишнього чоловіка позивачки відповідача [PERSON], шлюб з яким розірвано 26.04.2005р. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] на протязі строку, який набагато перевищує встановлений законодавством. Доказів поважності причин його відсутності до суду надано не було. За таких обставин позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, підлягають задоволенню. В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є законною підставою для зняття її з реєстрації місця проживання у цьому приміщенні в тому додаткового рішення в цій частині не потребує. На підставі викладеного,

Outcome: partial