Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту народження дитини, вказуючи на те, що [INFO] в місті Донецьку вона народила першу дитину жіночої статі. Звернувшись до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їй було відмовлено у реєстрації народження дитини з посиланням на те, що пред`явлені нею для підтвердження факту народження документи не відповідають формі, визначеній українським законодавством. Встановлення факту народження необхідно заявнику для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини згідно вимог діючого законодавства України, отримання свідоцтва про народження дитини встановленого зразку та визнання дитини громадянином України. Просить встановити факт народження нею [INFO] в місті Донецьку однієї дитини жіночої статі. Заявник та її представник адвокат Гузар А.С. за змістом поданих заяв просили провести розгляд справи у їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали. Заінтересована особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Паспортом громадянина України [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Донецька Донецької області, є громадянкою України. З обмінної карти та медичного свідоцтва про народження №964 від 25.06.2019, виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства, вбачається, що у [PERSON] , яка в зареєстрованому шлюбі не перебуває, [INFO] о 10.50 годині народилась одна дитина - перша за рахунком - дівчинка вагою 3300г, про що 25.06.2019 Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ДНР видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №94. Згідно відмови Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11.11.2019, медичне свідоцтво про народження №964 від 25.06.2019, надане заявником для державної реєстрації народження дитини, є документом, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 №1150/13024, та який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому - у проведенні державної реєстрації народження відмовлено. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 №919/5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника, виключно з дотриманням вимог законодавства України. Відповідно до ст. 293 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до пункту 2 частини 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі, з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Враховуючи вищезазначені норми права, докази, які підтверджують факт народження у заявника, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, [INFO] в м.Донецьку Донецької області однієї дитини жіночої статі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення факту народження має юридичне значення для заявника, так як дозволить використати своє право на державну реєстрацію народження дитини.

Outcome: approved