Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : А -1 житловий будинок з а-1 верандою, загальною площею 90,1 кв.м., в т.ч. житловою площею 39,5 кв.м., Б-1 майстерня, В-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 погріб з шийкою, Е-1 погріб з шийкою, 1, 2 огорожа дерев'яна площею 42,8 кв.м, після смерті її матері [PERSON]. Ухвалою судді від 21 серпня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, 13.09.2017 року надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути позов у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 47-48 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Юрченко О.П. надав до суду письмову заяву від 12.09.2017 року з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 46 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Ященко С.П. надала до суду письмову заяву від 01.09.2017 року за вих. № 02-16/771 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду ( а.с. 45 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 60 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 21.08.2017 року про розгляд справи без її участі, проти позову своєї сестри [PERSON] не заперечує ( а.с. 35-42 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS]. Крім позивача, спадкоємцем першої черги після смерті матері є її рідна сестра [PERSON], яка від спадщини відмовляється. 09 березня 2017 року позивачем була подана заява до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області матері позивача належав будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], первинна реєстрація права власності на який не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Станом на 15 квітня 1991 року суспільна група, до якої відноситься житловий будинок - «колгоспний двір». Через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не може оформити свої спадкові права на цей будинок. Зазначені обставини спонукали позивача звернутися до суду із відповідною позовною заявою. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Смичин Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 7 ). Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с. Смичин Городнянського району Чернігівської області та її батьками зазначені : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 8 ). Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлої [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України являється її дочка [PERSON] ( позивач по справі ). Після смерті [PERSON]- її дочка [PERSON], як спадкоємець за законом, 09.03.2017 року звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої. 09.03.2017 року була заведена спадкова справа № 34/2017 до майна [PERSON], яка померла [INFO]. Інший спадкоємець за законом першої черги - дочка спадкодавця [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась. Відомості про видачу спадкоємцю [PERSON] свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні ( а.с. 62-69 ). У 1958 році на відведеній колгоспом під забудову земельній ділянці було побудовано будинок [ADDRESS]. Дослідженням довідки виконкому Смичинсьої сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 11.08.2017 року за вих. № 896 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 1 станом на 01 січня 2016 року за № 30 в будинку за адресою : [ADDRESS], постійно була зареєстрована та проживала [PERSON], якій належав цілий будинок з побутовими та господарськими спорудами. Дане домоволодіння мало статус колгоспного двору ( а.с. 11 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої Городнянським РГ БТІ від 13.07.2017 року № 902, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] не зареєстровано, день проведення технічної інвентаризації - 10.07.2017 року, будинок побудований в 1958 році ( реконструйовано в 1974 році ), самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено ( а.с. 13 ). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 58 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1958 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», член колгоспного двору [PERSON] мала право на спірний будинок в цілому. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого експертом Городнянського РГ БТІ технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1 житловий будинок з а-1 верандою, загальною площею 90,1 кв.м., в т.ч. житловою площею 39,5 кв.м., Б-1 майстерня, В-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 погріб з шийкою, Е-1 погріб з шийкою, 1,2 огорожа ( а.с. 17-18 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved