Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 07.04.2016р. по 01.11.2019 р. у сумі 32672грн.48коп.; змінити розмір аліментів, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2016 року № 643/4086/16-ц з [PERSON] , було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 07.04.2016 року і до повноліття дитини. З примусового виконання виконавчого листа у справі № 643/4086/16-ц 24.02.2017 року Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області було заведене виконавче провадження № 53469883. Прізвище отримувача аліментів [PERSON] було змінено на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу з [PERSON] . 17 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області Машкіної І.О. із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам. На підставі розрахунку заборгованості по аліментам від 29.10.2019 року №14.6-35/ДВ-11 було здійснено деталізований розрахунок пені, за період з 07.04.2016року по 01.11.2019року, та відповідно загальний розмір пені становить 32672грн.48коп. Кім того, зазначає, що станом на день звернення до суду з даним позовом обставини, визначені ст.182 СК України змінилися, у зв`язку з чим виникла необхідність у зміні розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовом, в якому останній просив визначити розмір аліментів на дитину у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визначити, що справжній розмір пені становить 10776,97грн., та зменшити пеню з урахуванням наведених обставин до 5000,00грн., та зменшити розмір витрат на послуги адвоката до 1500,00грн. В обгрунтування відзиву відповідач зазначає, що він зараз тимчасово не працює, з 22 березня 2019 року по теперішній час стоїть на обліку в центрі зайнятості, а тому не має стабільних доходів, частину з яких можливо було б стягувати в якості аліментів, а за відсутністю постійних доходів у вигляді зарплатні, доходів від підприємницької діяльності тощо неможливо визначити ј для сплати аліментів. Відповідач зазначає, що стан його здоров`я, який був врахований судом в рішенні від 07.12.2016 року також не змінився, він змушений витрачати гроші на своє лікування, а тому виходячи з положень ст. 182 Сімейного кодексу України, з урахуванням його фінансового становища, та стану здоров`я просить призначити мінімальний гарантований розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Що стосується пені в розмірі 32672, 48 грн., нараховану за період з 07.04.2016 року по 01.11.2019 року, він вважає що розрахунок доданий до позовної заяви зроблено з порушенням вимог про застосування строку позовної давності, просить суд застосувати до вимоги про стягнення пені правила спливу строку позовної давності, зазначені в ст. 267 Цивільного кодексу України і відмовити позивачу в частині позову про стягнення суми пені, за якою сплинув строк позовної давності, а саме у стягненні 21 895 грн. 51 коп. Що стсоується витрат на правничу допомогу, то зазначає, що справа про зміну розміру аліментів не можна віднести до складної справи, по справі яка розглядається не потрібно викликати та допитувати свідків, проводити експертизу, вивчати купу доказів, готувати адвокатські запити, тощо. Для досвідченого адвоката наперед зрозуміло, що така справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Для підготовки такої позовної заяви та додатків до неї потрібно не більше двох годин, для розрахунку пені достатньо скористатися будь-якою програмою калькулятор, яку пропонує мережа інтернет. Також до позовної заяви не додано доказів, що позивач сплатив 5 696 грн. 66 коп. на послуги адвоката. В зв`язку з наведеним, витрати на послуги адвоката не відповідають положенням ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України і повинні бути зменшені до 1 500 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2019року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивача [PERSON] , її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір аліментів на дитину у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до вимог про стягнення пені по аліментам застосувати строк позовної давності та зменшити пеню до 5000,00грн., та зменшити розмір витрат на послуги адвоката до 1500,00грн, з підстав викладених у відзиві. Суд, заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] /а.с.12/. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2016року, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 800грн. щомісячно, починаючи з 07.04.2016року і до повноліття дитини /а.с.13/. 24.02.2017року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження №53469883 з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів /а.с.14/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , позивач [PERSON] 11.03.2017року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та її прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] /а.с.11/. Згідно із перерахунком заборгованості від 29.10.2019року, здійсненим старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіною І.О., розмір заборгованості по аліментах [PERSON] за виконавчим листом № 643/4086/16-ц від 01.02.2017 року виданим Московським районним судом м. Харкова станом на 01.11.2019 року складає 3735грн.24 коп. У матеріалах виконавчого провадження наявні документи, що підтверджують сплату аліментів, а саме: вересень 2017 року - 2490,00грн., жовтень 2017року - 830,00грн., грудень 2017року - 830 грн., січень 2018 року - 830,00грн., березень 2018року - 860,00грн., квітень 2018року - 830,00грн., липень 2018року - 5000,00грн., вересень 2018року - 1000,00грн., листопад 2018року - 1000,00рн., грудень 2018року - 800,00грн., січень 2019року - 800,00грн., березень 2019року - 800,00грн., квітень 2019 року - 800,00грн., серпень 2019року - 800,00грн., жовтень 2019року - 16000,00грн./а.с.17-18/. Згідно із перерахунком заборгованості від 12.11.2019року, здійсненим старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіною І.О., розмір заборгованості по аліментах [PERSON] за виконавчим листом № 643/4086/16-ц від 01.02.2017 року виданим Московським районним судом м. Харкова станом на 01.11.2019 року відсутній. Як вбачається із копії дубліката квитанції №0.0.1513959683.1 від 05.11.2019року, [PERSON] сплачено заборгованість по аліментам у розмірі 3735,24грн. Відповідно до копії довідки №4527 від 20.11.2019року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 07.05.2019року. Із виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Міська поліклініка №11» від 22.11.2019 року, вбачається, що [PERSON] страждає на гіпертонічну хворобу ІІ ст. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Хp=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: Хp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, враховуючи перерахунки заборгованості по аліментам від 29.10.2019року та 12.11.2019року, суд здійснив розрахунок пені, та погоджується з розрахунком наданим позивачем, а тому дійшов висновку, що позов в частині стягнення неустойки (пені) підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти згідно виконавчого листа №643/4086/16-ц за період з 07.04.2016року по 01.11.2019року у розмірі 32672грн.48коп. Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Проаналізувавши норми вищевказаних статей, суд доходить висновку, що до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульованих статтею 196 СК України, позовна давність не застосовується. Ураховуючи викладене, доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог позовної заяви про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не заслуговують на увагу суду та є безпідставними з огляду на положення статті 20 СК України. Що стосується вимог про зміну розміру аліментів, то суд зазначає наступне. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства можна дійти висновку, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористався своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Враховуючи, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на час звернення позивача до суду становив 2118 грн., суд приходить до висновку, що визначений рішенням Московського районного суду м.Харкова від 07.12.2016року у справі № 643/4086/16 розмір аліментів у сумі 800,00 грн. не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому статтею 182 СК України та не може становити менше 1059,00 грн. (2118грн. : 2 = 1059грн). Враховуючи вищенаведені обставини, право дитини на достатній життєвий рівень, працездатність [PERSON] , а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів з 800,00 грн. щомісячно до 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5696,66 грн. є надто завищеною, оскільки не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт та затраченому останнім часу на підготовку справи до розгляду, а тому просить зменшити розмір витрат на послуги адвоката до 1500.00грн. Такі доводи відповідача є безпідставними, виходячи з наступного. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Суд, дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме договір про надання парової (правничої) допомоги №15102019 від 15.10.2019року, акт прийому-передачі №892 від 04.11.2019 року, квитанцію про оплату правової допомоги в розмірі 5696,66грн. від 07.11.2019року, виписку з банку, виходячи з критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зваживши на ціну позову, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у повному обсязі в розмірі 5696,66грн. Інших доказів на підтвердження не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката . суду не надано. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved