Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] в с. Братське, Автономної Республіки Крим, яка в даний час є тимчасово окупованою територією, померла її рідна тітка [PERSON]. Свідоцтво про смерть тітки видане на тимчасово окупованій території органом, не передбаченим законом України. [INFO] померла мати заявника - [PERSON], яка була рідною сестрою [PERSON] Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.02.2017 року у справі № 128/317/17 встановлено факт, що [PERSON], 1925 року народження, яка померла [INFO], була рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Заявник зазначає, що, звернувшись до Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з метою реєстрації факту смерті тітки, вона отримала відмову, оскільки нею для підтвердження факту смерті пред'явлено свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті тітки має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежать виникнення її спадкових прав після смерті тітки. За вказаних обставин заявник звернулась до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт смерті тітки [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в с. Братське, АРК. В судове засідання учасники процесу не з`явилися, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Також в своїх заявах заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву про встановлення факту смерті та просили її задовольнити, а в.о. начальника Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в своїй заяві зазначив, що при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників судового процесу, висловлені ними у своїх письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові документи, суд дійшов такого висновку. Згідно ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно заяви, [INFO] померла рідна тітка заявника [PERSON] - [PERSON] в с. Братське, Автономної Республіки Крим. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. [INFO] померла [PERSON] в с. Гавришівка, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2003 року (а.с.6). Померла [PERSON] була матір'ю заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.1950 року (а.с.10) та копією свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER] від 06.11.1979 року, яке підтверджує зміну прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.11). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.02.2017 року у справі № 128/317/17 встановлено факт, що [PERSON], 1925 року народження, яка померла [INFO], була рідною сестрою [PERSON], [INFO], що підтверджується його копією. Вказане рішення набрало законної сили 27.02.2017 року (а.с.3-32). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Свідоцтво про смерть [PERSON] видано на тимчасово окупованій території органом, не передбаченим законом України, що підтверджується його копією (а.с.5). Заявник зверталась до Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з метою реєстрації факту смерті тітки [PERSON], однак, отримала відмову, оскільки нею для підтвердження факту смерті пред'явлено свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується копією письмової відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 07.02.2017 року (а.с.20). Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть тітки заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року. Так, п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень, викладених в п.2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ч.1 ст.259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Той факт, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] в с. Братське, Автономної Республіки Крим, яка в даний час є тимчасово окупованою територією, підтверджується такими доказами: копією довідки з лікарні ГБУЗ РК 4ГБ м. Красноперекопськ Братська амбулаторія від 07.12.2016 року про смерть [PERSON], 1932 року народження, що проживала за адресою: [ADDRESS], яка дійсно спостерігалася та перебувала на «Д» обліку з жовтня 2012 року по квітень 2016 року з діагнозом: ІХС, стенокардія навантаження, д/кардіосклероз, померла на дому [INFO] з діагнозом: хронічна серцево-судинна недостатність (а.с.16); копією довідки № 1910 про місце поховання, виданої адміністрацією Братського сільського поселення Красноперекопського району Республіки Крим 12.12.2016 року, згідно якої [PERSON], яка померла [INFO], похована на кладовищі Братського сільського поселення Красноперекопського району Республіки Крим, за адресою: Республіка Крим, Красноперекопський район, с. Братське (а.с.17); копіями фотокарток з місця поховання [PERSON], 1932 року народження (а.с.18). В заяві зазначено, що встановлення факту смерті тітки заявнику необхідне для оформлення у подальшому своїх спадкових прав після її смерті, оскільки частиною 3 статті 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення) визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої неможлива без відповідного рішення суду. Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть тітки [PERSON], оскільки всі документи, які б мали засвідчувати факт смерті [INFO] [PERSON], були видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території АР Крим, а тому є недійсними. Виходячи з аналізу досліджених доказів, суд вважає, що наявні достатні докази для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], в с. Братське, Автономної Республіки Крим [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судові витрати слід залишити за заявником. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved