Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 10.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Малишевим Р.Є. за № 221 належить квартира [ADDRESS] . Крім позивача в спірній квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є її донькою. Оскільки з 2016 року по теперішній час відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі, особисті речі відповідача в квартирі відсутні, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Від позивача та її представника адвоката Мєдвєдєвої А.В., надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, та зазначила, що дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 10.10.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Малишевим Р.Є. за № 221 позивачу належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27925427 від 10.10.2014 року (а.с.10-11). Згідно відповіді, наданої на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/12984 від 15.08.2019 року, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.01.2015 року по теперішній час (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.\~206\~ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є власником вказаної квартири, але її право щодо володіння своїм майном порушується відповідачем, яка без поважних причин не проживає в спірній квартирі з 2016 року, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved