Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій зазначила, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02.09.2000 року Виконкомом Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 5. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтві про народження записано відповідача. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Проживають з відповідачем разом, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про одруження серії І-НО № 086987 від 02.09.2000р., виданого Виконкомом Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області [PERSON] та [PERSON] 02.09.2000 року одружились, про що складено актовий запис № 5. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-НО № 152969, виданого 09.04.2001 року Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народився 18.03.2001 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 313733, виданого 31.05.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 25.05.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 394. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 300180, виданого 24.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась 21.01.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 50. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно з довідкою від 30.09.2016 року наданою Головою вуличного комітету, [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], склад її сімї: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], які проживають із матірю. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 551 гривні 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved