Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], де треті особи - орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту для дитини, візи, та виїзду дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.02.2013 року по 28.05.2015 року, який між ними розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 28.05.2016 року. Від даного шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. На даний час донька проживає з нею в с. Нересниця по вул. Празька, 24. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підтвердженням цього є довідка Нересницької сільської ради від 18.08.2016 року за №1833. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоду у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон для її відпочинку та оздоровлення. Водночас, її донька часто хворіє застудними захворюваннями для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Відповідно до довідки Нересницької дільничної лікарні від 18.08.2016 року [PERSON] часто хворіє распіраторними інфекціями до 8-10 разів в рік та знаходиться на диспансерному обліку в групі ЧДК. Крім того, вона звернулася в міграційну службу в Тячівському районі по витанню виготовлення для дитини проїзних документів, однак там їй пояснили, що необхідна згода батька на виготовлення проїзних документів на дитину на виїзд дитини за кордон, а в разі відсутності такої слід звернутись до суду за вирішенням даного спору. Але, не зважаючи на це, її колишній чоловік [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої доньки, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить суд надати дозвіл державній міграційній службі в Тячівському районі ГУДМС в Закарпатській області виготовити проїзні документи, шенгенську візу для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд за кордон малолітній [PERSON], [INFO], що мешкає в с. Нересниця, вул. Празька, 24, Тячівського району, Закарпатської області без згоди батька [PERSON], [INFO], мешканця [INFO]. Представник відповідача [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що викладене в позовній заяві надумане та не відповідає дійсності і мета позивачки не оздоровити дитину, а вивезти її у Татарстан до своєї бабусі для постійного там проживання. Що стосується матеріальної допомоги, то його довіритель постійно щомісяця сплачує аліменти по одній тисячі гривень. Одяг та подарунки відповідачка не приймає та не дозволяє відповідачу бачитись з дитиною, не дивлячись на висновок комісії з питань прав дитини при Тячівській РДА. Представник зазначив, що коли [PERSON] приходить на зустріч з донькою згідно встановленого графіку, то позивачка викликає поліцію, тобто вона навмисно перешкоджає зустрічатись батькові з донькою, цинічно заявляючи, що це може негативно вплинути на малолітню [PERSON]. Просить врахувати, що його довіритель останні два місяці фізично не може зустрічатись з донькою, оскільки він зламав ногу і довгий час знаходився на стаціонарному лікуванні і в даний час знаходиться на реабілітації. Крім того, у нього проблеми з хребтом, у звязку з чим він у даний час не працює, а тільки отримує допомогу в сумі 734 гривні. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснила, що в найближчий час в Росію виїжджати не планує. Має намір наступного року, під час літніх канікул, з донькою [PERSON] поїхати на море до Туреччини, Єгипту, Хорватії або Болгарії. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях, та додатково пояснив, що позивачкою в позовній заяві не вказано, коли вона з донькою повернеться з-за кордону. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації області в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівського РВ ГУ ДМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться [PERSON] і яка перебуває на утриманні і вихованні позивачки [PERSON], яка є її матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON], довідкою виконкому Нересницької сільської ради від 18.08.2016 року за №1833 та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року, яким шлюб між сторонами було розірвано. Згідно довідки виконкому Нересницької сільської ради від 15.08.2016 року за №1809 та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], мешканки [INFO], встановлено, що в даній сімї разом із [PERSON] проживають донька [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], сестра - [PERSON],[INFO]. [PERSON] сама виховує і опікується донькою [PERSON], так як з чоловіком [PERSON], [INFO] вона розлучилася. Донька знаходиться на її повному утриманні, так як батько не приймає участі у вихованні дитини. Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] часто хворіє респіраторними інфекціями, обструктивним бронхітом, що підтверджується довідками виконкому Нересницької сільської ради від 18.08.2016 року за №281 та від 11.05.2016 року за №181, випискою з історії хвороби [PERSON] Спеціаліст [PERSON], яка працює лікарем терапевтом Української алергологічної лікарні, в судовому засіданні зазначила, що неповнолітня [PERSON] схильна до вірусних захворювань, що призводить до загострення бронхіту. В медичній картці дитини записано, що в дитини є часті респіраторні вірусні інфекції, загострення бронхіту, функціональні розлади кишечника. Вірусна інфекція антибактеріальними препаратами не лікується. При такому стані дитина має бути консультована лікарем - пульмонологом. Також зазначила, що в Турції, Єгипті є сухий клімат, а це ускладнить перебіг хвороби. Також зазначила, що в наказах МОЗ не має конкретної вказівки на те, що при таких захворюваннях дитині не можна виїжджати за кордон. Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 1 вересня 2016 року №276 вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення дитячого закордонного паспорту та візи для малолітньої [PERSON], [INFO] та на тимчасові виїзди дівчинки за кордон на відпочинок та оздоровлення без згоди батька [PERSON], мешканця [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відносини з позивачкою в неї були хороші, поки [PERSON] з її онуком не розірвали шлюб. Твердження позивачки про те, що відповідач після розірвання шлюбу не цікавиться дитиною та не допомагає є неправдивими, оскільки вони дитину постійно відвідували. Позивачка сама заперечує, щоб відповідач спілкувався з дитиною. Позивачка каже, що відповідач їй погрожує, але це не відповідає дійсності, так як коли відповідач приходить до дитини, вона викликає поліцію. Вважає, що підстав вивозити дитину за кордон не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач є колишнім чоловіком його доньки. Було винесено рішення про час зустрічі відповідача з онукою [PERSON], але той жодного разу не прийшов на зустріч з дитиною. Донька не бажає вивозити дитину на постійне місце проживання за кордон. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років ). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітньої відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоровя, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батьком дитини [PERSON] та його представником [PERSON] не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] за кордон та виготовлення їй закордонного паспорту для дитини, позивачкою в судовому засіданні зазначено, що вона має намір повезти малолітню доньку [PERSON] наступного року в літній період на відпочинокдо Туреччини, Єгипту, Хорватії чи Болгарії, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини неповнолітній [PERSON], [INFO], уродженці [INFO], України, та на її тимчасові виїзди за кордон, а саме до Туреччини, Єгипту, Хорватії, Болгарії, в період літніх канікул - з 1 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року включно, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], України. Оскільки на даний час неповнолітній [PERSON] ще не виготовлено закордонного паспорту для дитини, суд вважає, що вимоги позивачки щодо надання дозволу на виготовлення візи для неповнолітньої [PERSON] без згоди батька [PERSON], є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонами.

Outcome: partial