Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 липня 2005 року громадою Бальчик у м. Бальчик, область Добрич, Республіки Болгарія, актовий запис № 0620. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, у зв`язку з чим між ними часто виникали конфлікти та сварки, у тому числі у присутності дитини, що негативно впливатиме на її розвиток. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2020 року, з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення позивач не згодна. Зазначила, що вони неодноразово намагались поновити сімейні відносини, проте марно, шлюб існує формально і подальше його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, надала заяву, у якій позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2005 року громадою Бальчик у м. Бальчик, область Добрич, Республіки Болгарія, актовий запис № 0620 (свідоцтво про укладення цивільного шлюбу серії [NUMBER] від 18.07.2005 року, з перекладу з болганської мови на українську мову). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки Посольства України в Державі Ізраїль № 532/546 від 30.05.2007 року зареєстрована громадянкою України. Згідно ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Особистим законом особи без громадянства вважається право держави, у якій ця особа має місце проживання, а за його відсутності - місце перебування. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивачка [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] є громадянином Ізраїлю, має посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, у вирішенні даного спору про розірвання шлюбу має застосовуватись законодавство України. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved