Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона являється власником земельних ділянок № [NUMBER] та № [NUMBER] які розташовані за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . На частині вищеназваних земельних ділянок, які межують з територією відведеною для створення кладовища з`явилася огорожа кладовища, яка зайняла 0,0345 га від площі належних позивачу земельних ділянок. Адміністрація кладовища чи сільська рада не брали в оренду в позивача зазначену площу земельної ділянки, не законно обмежують право власності Позивача, самостійно здійснюють захоплення земельної ділянки, та відповідно площа земельної ділянки Позивача безпідставно зменшується. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У відповідності до договору купівлі-продажу від 30 червня 2010 року [PERSON] продав а [PERSON] купила земельну ділянку вільну від забудови площею 2,2209 га яка розташована за адрсою [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:1186. Договір зареєстровано за №5-1511, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.(а.с.17-18) У відповідності до договору купівлі-продажу від 30 липня 2010 року [PERSON] продав а [PERSON] купила земельну ділянку вільну від забудови площею 1,5288 га яка розташована за адрсою [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:1185. Договір зареєстровано за №5-1635.(а.с.19-20) Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №2-1-13/12 від 24.09.2012 року під кладовищем (в тому числі залізобетонною огорожею зайнято 0,0345 га(345 кв.м.) площі обстежуваних земельних ділянок 617, 618 розташованих за адресою: [ADDRESS] в тому числі 0,0345 га земельної ділянки 617.(а.с.7-12) Згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статті 125, 126\~Земельного Кодексу\~України передбачають, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім того, відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення стаття 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положення статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частинами 2,4 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що в комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, [ADDRESS] , кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи у відповідності до ч.5 ст. 8 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» в межах своєї компетенції вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; створюють ритуальні служби. Частиною 6 ст.8 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем доведено, що вона є власником земельних ділянок 0,0345 га плищі яких зайнято під кладовищем (в тому числі залізобетонною огорожею). Відповідач Крижанівська сільська рада Лиманського району Одеської області як орган місцевого самоврядування відповідальний за будівництво утримання в належному стані та охорону місць поховання належним чином не довів суду правомірність зайняття кладовищем 0,0345 га площі земельних ділянок позивача. Крім того позивачем не доведено та судовим розглядом не встановлено створення Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області комунального підприємства для організації будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання таким. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: partial