Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.12.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 28.01.2008р. у них з [PERSON] народилась донька [PERSON], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні Спільне життя з відповідачем вони припинили через різні погляди на життя. [PERSON] коштів на утримання доньки не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн., щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. Його представник, [PERSON], зазначила, що відповідач частково визнає позов, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 850 грн.. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище Волкова/ С.М. 22.12.2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №022064, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1220. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №066129 від 05.02.2008 року, виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №139. Сторони проживають окремо, відновити сімейні стосунки не бажають. Малолітня донька сторін проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Сторони не досягли згоди щодо спільного утримання їх малолітньої доньки. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання [PERSON] після розірвання шлюбу суд визначає з матір'ю. Враховуючи бажання позивача, після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити їй прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що сторонами не досягнуто згоди у питанні утримання їх спільної дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним за віком, на даний час офіційно не працевлаштований, не має на своєму утриманні інших малолітніх дітей, непрацездатних осіб, частково визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього аліментів за рішенням суду. Також судом враховано, що позивач є приватним підприємцем і має достатній рівень доходу, що підтверджується довідкою Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 27.03.2017р.. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 грн.. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки, [PERSON],[INFO], аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON],[INFO] повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.646918481.1 від 07.11.2016 року, а на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial