Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишення неповнолітньої дитини сторін на її вихованні та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини щомісячного заробітку відповідача. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами склались погані відносини, відсутнє взаєморозуміння, сімя фактично розпалась, позивач не має бажання в подальшому підтримувати сімейні стосунки, дитина потребує матеріальної допомоги на утримання. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала повністю та пояснила, що з 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Позивач пояснила, що сторони хоча і проживають разом, проте тривалий час спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Вона пояснила також, що відповідач надає кошти на утримання дитини у розмірі, що є вкрай недостатнім для забезпечення належного утримання сина з боку батька, хоча працевлаштований та має таку можливість. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та залишення дитини з матір»ю, та подав суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що шлюбні відносини сторони не припиняли, ведуть спільне господарство, проживають як сім»я, позивачем належним чином не обґрунтовано підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі половини його щомісячного заробітку. [PERSON] пояснив, що не згідний з вимогою про стягнення аліментів у розмірі, запропонованому позивачем, просив визначити аліменти у розмірі ? частини свого щомісячного заробітку, а також не застосовувати норму про стягнення аліментів від дня подання позовної заяви, оскільки весь час до судового розгляду справи належним чином виконував свої обовязки по утриманню дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони з 29 серпня 2010 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ № 059159, видане Старорафалівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області. У шлюбі 16 серпня 2011 року народилась дитина син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 148359, виданим 19.08.11 р. відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ухвалою суду від 24.06.15 р. сторонам надавався двомісячний термін на примирення подружжя, проте примирення між ними не наступило. Оскільки позивач просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, а відповідач в цій частині позовні вимоги визнає, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. Суд також вважає за необхідне задовольнити вимогу про залишення сина сторін на вихованні матері до досягнення ним повноліття, враховуючи відсутність заперечень відповідача. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З пояснень учасників процесу судом встановлено, що [PERSON] працевлаштований, з урахуванням цієї обставини суд прийшов до висновку, що він має стабільний заробіток, отже, що аліменти слід стягнути у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан сторін, встановлений з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 3417 від 02.06.15 р. середній заробіток відповідача, який складає 11776,93 грн. на місяць, а також пояснення [PERSON] про її доходи у розмірі 1040 грн. щомісяця, задовільний стан здоровя сторін та дитини, відсутність у обох батьків інших утриманців. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня предявлення позову. Суд бере до уваги, що відповідачем не доведено жодними доказами надання утримання дитині у належному розмірі у період після звернення позивача до суду, а дана обставина позивачем оспорюється, та враховує, що факт звернення [PERSON] до суду з вимогою про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо ступеню участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial