Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 17 жовтня2013року, посилаючись на те, що відповідач на час відкриття спадщини був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця: [ADDRESS], заяву про прийняття спадщини чи відмову від неї він не подавав, і як вбачається з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2015 року (справа №686/10226/15-ц) він за цією адресою не проживає з липня 1992 року, що унеможливлює набуття позивачем права власності на вказане спадкове майно. В судове засідання представник позивача не зявилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON], який помер 17 жовтня2013року, був батьком [PERSON] та [PERSON], та після смерті якого залишилась спадщина. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ч. ч. 1 та 3ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 1269 ч. ч. 1 та 2ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як з»ясовано судом, відповідач на час відкриття спадщини був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця: [ADDRESS], заяву про прийняття спадщини чи відмову від неї він не подавав, і як вбачається з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2015 року (справа №686/10226/15-ц) він за цією адресою не проживає з липня 1992 року. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved