Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів , посилаючись на те, що вона, позивач по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 26 жовтня 2007 року був розірваний в органах РАГСу. За час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З часу розлучення донька проживає з нею, [PERSON] та перебуває на її утриманні. Оскільки Відповідач ухилявся від покладеного на нього обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, тому заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.08.2010 року постановлено стягувати з [PERSON] на її -[PERSON] користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ? частини доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.06.2010 року. Дане рішення набуло законної сили 20.08.2010 року. 11.08.2010 р. Ленінським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист №/-4578/10 про стягнення з Відповідача аліментів на утримання [PERSON] згідно рішення суду та відкрито виконавче провадження. Однак, Відповідач протягом часу з 08.06.2010 року по день звернення до суду не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON]. Незважаючи на неодноразове звернення до [PERSON] з даного приводу, останній умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законодавством, та від виконання рішення суду , а навпаки умисно, всіляко намагався затягувати судовий розгляд щодо стягнення аліментів ( тобто не з'являвся в судові засідання, хоча вчасно був повідомлений про розгляд справи); після проголошення рішення Ленінським районним судом м. Вінниці , звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення та знову двічі не з'являвся на судові засідання, про причини неявки суду не повідомляв. В результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів і станом на 30.09.2013 року становить 21 533,19 грн. . Крім того, в період часу з 08 червня 2010 року по 30 вересня 2013 року в зв'язку з виниклою заборгованістю , нарахована неустойка (пеня) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення , яка становить 6936,17 грн. (шість тисяч дев'ятсот тридцять шість грн. 17 коп.) . Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості по аліментах, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зважаючи на той факт, що Відповідач не виконував рішення суду з власної вини, тому позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом , відповідно до якого просить суд задоволити позовні вимоги , а саме стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка становить 6936,17 грн. (шість тисяч дев'ятсот тридцять шість грн. 17 коп.), а також стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати у розмірі 229,40 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовні заяві, просила їх задоволити. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачем [PERSON] не визнав та суду показав , що в судовому засіданні про стягнення аліментів, розгляд справи якого проводився Ленінським районним судом м. Вінниці, присутнім він не був в його відсутність. Рішення Ленінського районного суду від 09.08.2010 року він оскаржував, але в задоволенні скарги йому було відмовлено. В подальшому , не оскаржував дане рішення, оскільки з бувшою дружиною домовились, що в рахунок аліментів він віддає їй частку в бізнесі, але документально вони дану угоду не оформили. [PERSON] більше не зверталась до нього за аліментами і тому він був впевнений , що попередня домовленість між ним та бувшою дружиною [PERSON] діє, тобто стягнення аліментів припинені. Враховуючи вказане, відповідач по справі [PERSON] просить суд , в задоволенні позовних вимог, заявлених [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, думку адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 26 жовтня 2007 року був розірваний в органах РАГСу ( а.с. 7 ). За час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] від 06.06.2003 року ( а.с. 8 ) . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.08.2010 року зобов'язано [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ? частини доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.06.2010 року. Дане рішення набуло законної сили 20.08.2010 року ( а. с. 5) . Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.9, ч.10 ст.74 зазначеного Закону « Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом». 11.08.2010 р. Ленінським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист №/-4578/10 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] згідно рішення суду та відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією виконавчого провадження , поданого Відділом державної виконавчої служби Вінницького РУЮ на запит суду . Відповідно до розрахунку суми неустойки ( пені) несплачених аліментів на утримання [PERSON] за період часу з 08.06.2010 року по 30.09.2013 року , загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів складає - 6936 грн.17 коп. ( а.с. 9). Борг зі сплати аліментів по виконавчому провадженню за № 39358243 станом на 13.09.2013 року становить 21 533 грн.19 коп. , що підтверджується розрахунком ст.. державного виконавця відділу ДВС Хмільницького МРУЮ Задорожнюк О.П. ( а.с. 11). Адміністрація навчально - виховного комплексу ЗОШ І-ІІІ ст.. - гімназія № 2 Вінницької міської ради повідомляє, що [PERSON], батько учениці 8-В класу [PERSON], [INFO] не звертався до школи стосовно навчання дитини, не цікавиться навчальним процесом доньки, не відвідував батьківські збори та не брав участі в інших закладах класу ( а.с. 12) . Таке ж повідомлення надає і адміністрація Вінницької приватної гімназії « Дельфін» ( а.с. 13) . Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої на ім'я [PERSON], квартальним комітетом міськрайону « П'ятничани», вбачається, що остання проживає за адресою [ADDRESS] і до складу її сім'ї входить донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 16 ) . В судовому засіданні встановлено, що спору щодо розміру заборгованості між сторонами немає , оскільки ухвалою суду від 07.02.2014 року за заявою позивача [PERSON] позовні вимоги в частині вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментах на суму 21 533 грн.19 коп. залишено без розгляду ( а.с. 51). При вирішенні питання щодо обґрунтованості розрахунку розміру пені, суд виходить з того, що відповідно до ст.196 СК України неустойка (пеня) повинна обраховуватись у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд, перевіривши обґрунтованість вказаного розрахунку та відповідність його вимогам ст. 196 СК України, дійшов висновку, що розрахунок позивача здійснений вірно, виходячи з формули для розрахунку (розмір заборгованості*кількість прострочених днів*1%), з вірним врахуванням розміру суми несплачених аліментів та кількості днів прострочення, що узгоджуються з довідкою - розрахунком наявної заборгованості з аліментів наданою державним виконавцем. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Судом взято до уваги, що дитина на утримання якої стягуються аліменти є на даний час неповнолітньою, а відповідачем не надано суду доказів, які можуть свідчити про наявність підстав для зменшення розміру неустойки. Згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та враховуючи приписи ст.20,196 СК України, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6936,17 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, зважаючи на приписи ст. 88 ЦПК України також з відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved