Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що 20 травня 2010 року померла мати позивача - [PERSON]. 13 серпня 1994 року помер батькопозивача - [PERSON], після смерті батьків позивача відкрилася спадщина на належне їм на день смерті майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Радіона Скалецкого ([PERSON]) 6.21 кв.2, загальною площею -43,3кв.м. Після смерті батька позивача - [PERSON], мати позивача - [PERSON], яка була спадкоємицею батькової частки, постійно хворіла, в звязку зі смертю оформити свідоцтво про прийняття спадщини не встигла. На випадок своєї смерті мати позивача написала заповіт на позивача. Позивач є єдиною спадкоємицею своїх покійних батьків. Позивач, як спадкоємиця у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті матері не звернулася із заявою про прийняття спадщини до Вінницької державної нотаріальної контори, в звязку з постійними хворобами, а також, недостатньою юридичною обізнаністю позивач вважала, якщо є заповіт то взагалі не потрібно писати заяву до нотконтори. Однак при зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, позивачу було розяснено про необхідність звернення із позовною заявою до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батьків. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993року [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 29.06.1993року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини «Зінькова» (а.с.10). Відповідно до заповіту від 05.03.1999року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть 20.05.2010року померла [PERSON] (а.с.5). 15.08.1994року помер [PERSON] (а.с.6). 31.10.2017 року [PERSON] звернулась до першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 31.10.2017 року першою Вінницькою державною нотаріальною конторою постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої 20.05.2010року [PERSON], оскільки [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини, не подавши протягом 6-ти місяців з дня смерті матері до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не предявила жодних доказів фактичного прийняття спадщини. Згідно із\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України\~обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними,непереборними,істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Листі №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування строку поважними визнаються такі причини, як тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме те, що позивач перебувала на лікуванні з 15.11.2010року по 06.12.2010року, однак [PERSON] померла 20.05.2010року, а згідно вимог ст. 1270 ЦК України, [PERSON] мала змогу звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса до моменту перебування на лікарняному. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Згідно із ч.2\~ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обєктивно перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після смерті [PERSON], тому суд не знаходить можливим визнати причини пропуску строку, на які вказує позивач, поважними, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову. Таким чином, оцінивши в сукупності усі надані докази, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] без поважних на те причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно із\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного згідно ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України,\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed