overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого в них народився син, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на даний час вони не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не дає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В судове засідання позивч не з'явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження,постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що 09.03.2002 року сторони уклали шлюб у Малиницькій сільській раді Хмельницького району, Хмельницької області, актовий запис № 05. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.07.2002 року. Згідно довідки виконавчого комітету Малиницької сільської ради Хмельницького району №557 від 13 листопада 2014 року, до складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2014 року до повноліття дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на даний час в провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться справа про розлучення з відповідачем просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, оскільки відповідач не працює і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн.. При цьому суду пояснила, що вона з дитиною проживає окремо і відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 500грн., пояснивши, що на даний час не працює, але в змозі сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 травня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис №02. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2012 року, батьком якої є [PERSON]. Згідно довідки виконкому Стуфчинецької сільської ради №383 від 19.12.2014 року, [PERSON] проживає з [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, визнання позову відповідачем в сумі 500грн., а також матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює і має мінливий дохід, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2014 року і до повноліття дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 180-181, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на даний час шлюб розірвано і відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільної допомоги не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, оскільки відповідач не працює і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600грн.. При цьому суду пояснила, що вона з дитиною проживають окремо і відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500грн., пояснивши, що на даний час не працює але в змозі сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 500грн. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23.10.2014 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між сторонами, зареєстрований МВ РАЦСу Хмельницького МРУЮ 28.09.2006 року, актовий запис за № 1964, розірвано. Від шлюбу в них народися син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2006. Згідно довідки ЖЕКу №3 від 11.11.2014 року, до складу сім'ї [PERSON] входять [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, часткове визнання позову відповідачем в сумі 500грн., те що він на даний час офіційно не працює, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, до його повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-181, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, від якого в них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на даний час в провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться справа про розлучення з відповідачем (шлюб розірвано 22.10.2014 року) і відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не дає, позивач просить стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами міським відділом РАЦС Хмельницького МРУЮ 02.06.2007 року було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 743. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2009 року. Дитина проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕКу №6 від 06.11.2014 року, згідно якої до складу сім'ї [PERSON] входять [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до її повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що є власником житлового будинку №35, по вул.Корольова в смт.Черняхів Житомирської області. В будинку вона проживає разом із дочкою [PERSON]. Однак, крім ним, в даному будинку з 2013 року по даний час зареєстрований її син - [PERSON], який в будинку ніколи не проживав та не проживає. Фактичне місце проживання [PERSON] їй не відомо. Реєстрація відповідача в її будинку перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю. В звязку з цим, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним будинком, внаслідок відсутності в ньому понад встановлені законом строки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та висловила клопотання про розгляд справи у заочному порядку. Позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2017 власниками житлового будинку №35, розташований по вул.Корольова в смт.Черняхів Житомирської обл., є [PERSON] позивач по справі та її дочка [PERSON] (а.с.5-8). Згідно записів в будинковій книзі осіб, зареєстрованих в даному будинку вбачається, що у вказаному будинку крім власників зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.9-11). Факт того, що відповідач більше року не проживає у вказаному будинку стверджується матеріалами справи. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні та не користується ним з 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що з 21.04.2009 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №386. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що з квітня 2014 року подружжя проживає окремо, а відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав в повному обсязі, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 квітня 2009 року сторони уклали шлюб у відділі РАЦС по місту Хмельницькому, Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №386. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2011 року. Згідно довідки Волицької сільської ради №627 від 26 листопада 2014 року [PERSON] зареєстрована та проживає разом з [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.12.2014 року до повноліття дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з січня 2001 по 2003 роки. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], 01.03.2002 р. н., який проживає з позивачем. Позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість та зобовязаний її надавати. Тому позивач звернулася до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а. с. 14). Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. Оскільки позивач не заперечувала, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичному шлюбі, від якого народився син [PERSON], 01.03.2002 р. н. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Головинської селищної ради (а. с. 4), сторони проживають окремо, дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу. Вказані обставини відповідачем не спростовано. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач отримує заробіток, фізично здоровий, працездатний та може надавати матеріальну допомогу, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками вказаної квартири є треті особи [PERSON] та [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрований колишній зять позивача відповідач [PERSON] З серпня 2012 року, коли шлюб між відповідачем та донькою позивачки [PERSON] було розірвано, і до теперішнього часу відповідач у вказаній квартирі не проживає, він поїхав до Росії, де зараз постійно проживає та має нову сімю. Тому позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. До судового засідання позивач [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON] надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги повністю. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно з додатковою відміткою нотаріуса та свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/10 частина житлового будинку №61 по вул.Горбенко в м.Бердянську Запорізької області, що складається з квартири №2. Співвласниками вказаної квартири (по 1/20 частині будинку у кожної) є треті особи [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки вуличного комітету №24 та довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку законні підстави для задоволення позову в наявності, позовні вимоги визнані відповідачем, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 06.10.1995р. по 05.08.2010р. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 02.12.2013р. було здійснено поділ майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS] між сторонами по справі. 17.09.2014р. відповідач продав, а позивачка придбала у нього належну відповідачу 1/2 частину вказаної квартири. Згідно домовленості між сторонами, зафіксованої у п.6 договору купівлі-продажу, відповідач повинен був знятись з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі у 10-денний строк з моменту підписання договору, але він це не зробив і не бажає робити до теперішнього часу. Тому позивач в своєму позові просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. До судового засідання позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 17.09.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту на квартиру, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Згідно довідок ОСББ «Бердянська Мрія» та Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, місце постійного проживання відповідача [PERSON] зареєстровано у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. В даному випадку відповідач з моменту відчуження своєї частки квартири [ADDRESS] втратив всі права власника цього майна, в тому числі і право користування цим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved