Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому після уточнення просить виділити з спільної часткової власності у самостійний житловий будинок з надвірними спорудами частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], що належать [PERSON] та складаються з: житлового будинку літ. «А»: 2-1 - коридор, 8,7 кв. м, 2-2 - кухня, 8,0 кв. м, 2-3 - санвузол, 3,4 кв. м, 2-5веранда, 11,7 кв. м, 2-6 - житлова, 20,8 кв. м, IV - веранда, 25,1 кв. м, II-1 - підвал, 10,3 кв. м, ІІ-2 - підвал, 16,9 кв. м, загальна площа 104,9 кв. м; у житловому будинку літ. «Н»: 3-1 - коридор, 17,3 кв. м, 3-2 - житлова кімната, 16,9 кв. м, 3-3 - кухня, 16,9 кв. м, 3-4 - коридор, 6,2 кв. м, 3-5 - житлова кімната, 13,6 кв. м, 3-6 - житлова кімната, 12,8 кв. м, 3-7 - санвузол, 4,3 кв. м, загальна площа 88,0 кв. м; літ. «З» - сарай, літ. «Е» - сарай, літ. «І» - сарай; огорожі; мостіння; визнати за нею право власності на житловий будинок, літ. «А», загальною площею 104,9 кв. м; житловий будинок літ. «Н», загальною площею 88,0 кв. м, сараїв літ. «Е», «З», «І», огорожу, мостіння, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], що належить [PERSON]. Позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності за законом від 4 квітня 1974 року та договору купівлі-продажу від 28 грудня 1977 року належить 13/25 житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. У 2008 році позивач провела будівельні роботи та були прибудовані літ. «И», літ. «е», побудований житловий будинок літ. «Н» та рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1717 від 20 грудня 2008 року зазначені споруди були прийняті до експлуатації. Позивач отримала лист № 109040.65.09 від 18 вересня 2009 року, виданий КП «ОМБТІ та РОН», у якому відповідачі по справі не надали згоду на перерахунок ідеальних часток у домоволодінні, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Київського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій після уточнення позовних вимог просять виділити їм із спільної часткової власності у самостійний житловий будинок [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 58,7 кв. м, літної кухня «В», огорожі, мостіння, які розташовані на земельній ділянці, площею 190,0 кв. м; визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] з [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їм на підставі договору дарування від 17 грудня 2003 року за № 5976 належить 12/25 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], яке складається житлового будинку «А», загальною площею 59,8 кв. м. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали свою уточнену позовну заяву та відносно зустрічного позову не заперечували проти задоволення частини вимог, а саме виділення спільної сумісної власності. Представник [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні, суд вважає, що у задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності за законом від 4 квітня 1974 року та договору купівлі-продажу від 28 грудня 1977 року належить 13/25 житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 17 грудня 2003 року № 5976 [PERSON] та [PERSON] належить 12/25 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А», загальною площею 59,8 кв. м. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідач своїми діями створює перешкоди позивача в реалізації права власності, а також змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання квартири та по сплаті за комунальні послуги. Частиною 1 ст. 365 ЦК передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, зокрема: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом зазначеної норми для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11), що також відображено в п.1 Висновках Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з технічних паспортів від 1994 року та 2008 року у власності [PERSON] знаходиться 13/25 житлового будинку під літ. «А», що складається з першого поверху, загальною площею 54,1 кв. м, другий поверх 25, 1 кв. м, літня кухня літ. «М» 18,3 кв. м, вбиральня літ. «Д» 2,4 кв. м, сарай «Е» 13,5 кв. м, сарай «З» 27,8 кв. м, душ «Г» 2,4 кв. м. Слід зазначити, що площа частини домоволодіння [PERSON] була збільшена за рахунок реконструкції зазначеного будинку та прибудов літ. «Н» та надвірних споруд. Також, суд вважає, що вимога [PERSON] відносно того, що вона просить виділити з спільної власності не знаходиться у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2012 року відкрито провадження по справі № 1512/14790/12 за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання порядку користування зазначеною земельною ділянкою, тобто через рік після надходження позовної заяви, яку подала [PERSON] До теперішнього часу сторони не дійшли згоди стосовно визначення порядку користування зазначеною земельною ділянкою. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed