Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про визнання факту належності [PERSON], яка померла 12 листопада 2014 року, договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Центральна, 18, укладеного 27 липня 1970 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Пятою Одеською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-5851) та зареєстрованого БТІ під №499, с. 168, книга 6 реєстрової книги. Заявниця обґрунтовує заяву тим, що 12 листопада 2014 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Центральна, 18. Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в договорі купівлі-продажу частини домоволодіння зазначено дівоче прізвище матері «Біла». Тому [PERSON] звернулась до суду з дійсною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] просила суд задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Інші учасники процесу у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року померла мати заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №392822. На підставі заповіту від 08 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1098, за яким все майно переходить у спадок [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Центральна, 18. Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в договорі купівлі-продажу частини домоволодіння зазначено дівоче прізвище матері «Біла». У судовому засіданні доведено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 липня 1970 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Пятою Одеською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-5851) та зареєстрованого БТІ під №499, с. 168, книга 6 реєстрової книги, співвласницею ? частин вказаного домоволодіння у якості покупця зазначена [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження серії VI-УР №376819 від 20 грудня 1962 року, [PERSON] уклала шлюб, внаслідок її прізвище було змінено на «Сіліна». Відповідно, в вищевказаному договорі купівлі-продажу укладеного 27 липня 1970 року, повинно було значитися прізвище «Сіліна». З свідоцтва про одруження серії І-ЖД №402482 від 14 березня 1978 року, вбачається, що [PERSON] уклала шлюб, змінивши прізвище на «Миза». Згідно листа Державного архіву Одеської області №К-1404 від 05 червня 2015 року видати довідку про народження [PERSON] неможливо, у звязку з тим, що книги реєстрації актових записів про народження в с. Малаєшти Дубоссарського району АМ ССР (на даний час с. Малаївці Красноокнянського району Одеської області) за 1937-1938 рр. в Державний архів Одеської області на зберігання не надходили (документи частково втрачені в роки ВВВ в 1941-1945 рр). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Центральна, 18, укладеного 27 липня 1970 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Пятою Одеською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-5851) та зареєстрованого БТІ під №499, с. 168, книга 6 реєстрової книги. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем, і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved