Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на навчання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку доходу, починаючи з дня подачі позову і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення донькою 23 річного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона разом з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 15 березня 2005 року було розірвано. Від даного шлюбу в них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . На даний час донька навчається у університеті на стаціонарній формі та потребує витрат на навчання, які на разі несе лише вона. Оскільки відповідач добровільно допомоги на навчання доньці не надає, тому вона була змушена звернутись д суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, але не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що вказала в письмовій заяві. Окрім того в наданій до суду заяві просила провести розгляд справи у її відсутність та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб - порталі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донько [PERSON] та [PERSON] , якій виповнилось 18 років, але яка не досягла 23 річного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2002 року. В судовому засіданні було встановлено, що донька сторін по справі [PERSON] навчається на денній формі Київського національного лінгвістичного університету з терміном навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року включно, що підтверджується договором про надання освітніх послуг № 6524-0308 від 8 серпня 2019 року. Позивач несе витрати на оплату навчальних послуг доньки, оплату її проживання у гуртожитку та проїзду з м. Києва до дому та у зворотному напрямку, що підтверджується дублікатами квитанцій від 22 серпня 2019 року, посадочними документами від 23 грудня 2019 року, 10 грудня 2019 року, 10 січня 2020 року та 12 січня 2020 року. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з копії паспорту позивача серії [NUMBER] виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 12 квітня 2001 року [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] де за цією ж адресою зареєстрована і донька сторін по справі [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 7126-1832030-2018. На підставі вище вказаних документів, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання аліментів на навчання доньки, оскільки вона проживає разом з нею. Суд приймає до уваги всі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Враховуючи ту обставину, що донька сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останній у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін по справі [PERSON] має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжила навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим тимчасово проживає в гуртожитку в м. Києві та перебуває під опікою матері - позивача у справі. Основний тягар по утриманнюдоньки несе її мати - позивач у справі, яка дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії донькою, її умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності. Так відповідно до договору про надання освітніх послуг, вартість освітньої послуги за перший рік складає 35610 грн. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що [PERSON] сплачено за навчання у серпні 2019 року за перший семестр та за проживання у гуртожитку - 2600 грн. Враховуючи вище викладене суд, не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку нарівні з позивачем по утриманню доньки, не встановив будь-яких обставин більш невигідних, ніж ті, що існують у позивача, які б давали можливість відступити від рівності сторін щодо обов`язку по утриманню дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги повністю та присуджує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 15 січня 2020 року до закінчення донькою навчання, але не більш як до 23 років. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, відтак такими, що підлягають до задоволення. Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі по 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повиннен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Саме визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам доньки [PERSON] , як дитини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Що стосується терміну стягнення аліментів, суд зазначає наступне. З довідки виданої Київським національним лінгвістичним університетом № 0646/19 від 19 вересня 2019 року вбачається, що термін закінчення навчання [PERSON] -30 червня 2023 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2002 року вбачається, що донька [PERSON] на момент закінчення нею навчання (30 червня 2023 року) не досягне 23 річного віку, відповідно аліменти слід стягувати саме до закінчення нею навчання. Вимоги статті 199 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років. Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З штампу суду вбачається, що [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом - 15 січня 2020 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на навчання доньки [PERSON] , позивач просила суд стягнути з нього 600 грн. витрат на правову допомогу. Ч. 2 ст. 137 ЦПК України вказує на те, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Позивач [PERSON] , як на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу, надала до суду договір про надання правничої допомоги від 10 січня 2020 року, акт виконаних робіт до договору від 13 січня 2020 року, попередній розрахунок судових витрат та квитанцію № 03-20 від 10 січня 2020 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Холодняку В . М. 600 грн. за правову допомогу. Враховуючи дослідженні вище докази, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved