Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] (відповідач по справі). Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. Дружина спадкодавця - [PERSON] померла ще [INFO]. За весь час після смерті [PERSON] ніхто спадщину не приймав і на неї не претендує. Спору з приводу спадкового майна у позивача з відповідачем немає. Однак, з 26.09.2003 року існував заповіт [PERSON], яким він заповідав внучці [PERSON] все своє майно. Вона з 16.02.1996 року проживала далеко від діда [PERSON], а саме: в [ADDRESS], та про існування заповіту не знала, не йшлося також про існування заповіту в розмовах під час відвідин родини в смт. Вороновиця. Лише в серпні 2016 року, під час відвідин своєї матері [PERSON], що проживає по [ADDRESS], остання її повідомила, що в старих речах діда знайшла заповіт. Так як про існування заповіту діда на її ім'я вона не знала і не могла знати, тому із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори після смерті діда [PERSON] не зверталася. Станом на 31.08.2016 року по даним, наявним у Вороновицькій селищній раді Вінницького району Вінницької області, заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить відмітка Вороновицької селищної ради на зворотній стороні заповіту. В даний час вона має намір оформити спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON], але в державній нотаріальній конторі їй було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом в зв'язку з пропуском шестимісячного строку, передбаченого законом для подання такої заяви. В зв'язку з зазначеними обставинами вона просить суд визначити їй додатковий строк 2 місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] діда [PERSON] В судове засідання 06.04.2017 року сторони по справі не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити, відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, а представник відповідача - селищний голова Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що у вирішені позову покладаються на думку суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2005 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що належало спадкодавцю згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Вороновицької селищної Ради народних депутатів трудящих № 11 від 19.06.1967 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 171 від 21.09.2016 року поштову адресу спадкового будинковолодіння змінено, нова адреса - [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с.17) та ксерокопією довідки № 433, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 15.09.2016 року (а.с.16). Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 31.01.2017 року (а.с.12) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.11.1973 року, яким підтверджується зміна прізвища дочки спадкодавця з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.11). Дружина спадкодавця [PERSON] згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.07.1948 року (а.с.34) - [PERSON] померла ще [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.07.1998 року (а.с.35). Інших спадкоємців першої черги за законом та осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, після смерті [INFO] [PERSON] немає, що підтверджується листом завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори № 560/01-16 від 28.03.2017 року про те, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с.68). 26.09.2003 року, на випадок своєї смерті, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області - Білогуровою М.Ф., згідно якого він заповів все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він матиме право, своїй внучці [PERSON], що підтверджується ксерокопією вказаного заповіту, на зворотній стороні якої міститься відмітка, що по даним, наявним у Вороновицькій селищній раді, заповіт не змінено і не скасовано (а.с.15). Той факт, що [PERSON] дійсно є онукою спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.1974 року (а.с.10) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.06.1993 року, яким підтверджується зміна прізвища позивача після реєстрації шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.9). Позивач бажає прийняти спадщину після смерті діда [PERSON], який помер [INFO], однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після нього, вона не має можливості, оскільки на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем і протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не пред'явила жодних доказів фактичного прийняття спадщини, що підтверджується постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 251/02-31 від 07.02.2017 року (а.с.18). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ч.2 ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Коли спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини та бажає її отримати, він звертається до спадкоємців однієї черги, які отримали спадщину, тобто вже подали заяву про прийняття спадщини або фактично її прийняли, з проханням надати йому письмову згоду на включення його до кола спадкоємців, що отримають спадщину. Якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, дають на це згоду спадкоємець, який не отримав спадщину, може звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Вважається, що такий спадкоємець поновлюється в колі спадкоємців і в нього виникає право для надання заяви про прийняття спадщини. Ця заява подається до нотаріальної контори або нотаріуса вже після сплину шестимісячного строку. Згоду на включення до кола спадкоємців повинні дати усі спадкоємці тієї черги, що прийняли спадщину. В протилежному випадку спадкоємець, що не встиг прийняти спадщину та не отримав згоди спадкоємців, має право звернутися до суду. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] єдина спадкоємиця першої черги за законом - його дочка [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки не проживала та не була зареєстрована з ним за однією адресою в [ADDRESS], що відповідає вимогам ч.3 ст.1268 ЦК України, а з 11.03.1987 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією її паспорта серії [NUMBER], виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 18.03.2010 року, на 11 сторінці якого наявна відмітка про реєстрацію (а.с.33). З заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] не зверталася, що підтверджується вищезгаданим листом завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори № 560/01-16 від 28.03.2017 року (а.с.68). Позивач на час відкриття спадщини також не проживала постійно із спадкодавцем [PERSON], оскільки ще з 16.02.1996 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією її паспорта серії [NUMBER], виданого Бобровицьким РВ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2001 року, на 11 сторінці якого наявна відмітка про реєстрацію (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У справі № 6-85цс12 Верховний Суд України, зокрема, вказав, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними. Судом також встановлено, що позивач бажає прийняти спадщину після смерті [INFO] діда [PERSON], але отримала обґрунтовану постанову Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 251/02-31 від 07.02.2017 року, а саме: відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.18). Згідно роз'яснень п.23 постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса має бути обґрунтованою. Заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.1270 ЦК України, [PERSON] не подала, оскільки, згідно позовної заяви, про наявність вищезазначеного заповіту їй стало відомо лише в серпні 2016 року, під час відвідин матері [PERSON] за місцем її проживання в [ADDRESS], яка повідомила, що в старих речах діда знайшла заповіт, а сама позивач ще з 16.02.1996 року проживала далеко від діда, а саме: в с. Козацьке, Бобровицького району Чернігівської області, і за життя дід нічого не говорив їй про заповіт. Згідно ч.ч.1, 2 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Хоч і причина, по якій [PERSON] у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого діда, відповідно до роз'яснень ВССУ від 16.05.2013 року не є поважною, однак, зважаючи на те, що позивач є спадкоємицею за заповітом та бажає прийняти спадщину після смерті [INFO] діда [PERSON], відсутні заперечення проти цього у єдиної спадкоємиці першої черги за законом - дочки спадкодавця [PERSON], яка спадщину не прийняла та на неї не претендує, та Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, на території якої відкрилася спадщина після смерті [PERSON], суд з метою захисту майнових прав позивача вважає за необхідне визначити їй додатковий строк, який буде достатній для подачі нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved