Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дитини не сплачує, не піклується про її розвиток, у зв`язку з цим, позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що після розірвання шлюбу, з серпня 2019 року, відповідач по справі перестав надавати фінансову допомогу на утримання їх спільної дитини, що стало підставою звернення до суду. Відповідач [PERSON] , заперечував проти задоволення позову, зазначив, що зараз він не працевлаштований, та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем, оскільки 2000 тисячі гривень є надвисоким розміром, надав письмові заперечення, в яких фактично визнав позовні вимоги в частині однієї тисячі гривень, щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, вивчивши відзив на позовну заяву, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилались позивач та відповідач по справі, інших суду доказів не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі та мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та на даний час сторони не досягли згоди про порядок та розмір виплат відповідачем коштів на її забезпечення. Позивачем, на обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів, надано довіку від 21.01.2020 року вих.№ 2Пр/23 згідно якої, [PERSON] працює у ТОВ «Промислова компанія «Куліндоровський Індустріальний концерн» з 02.04.2019 року на посаді начальника відділу кадрів та її посадовий оклад становить 4700 грн., за шість місяців заробітна плата склала 28305, 07 грн. (а.с.32). Відповідач, 08.01.2020 року, подав письмовий відзив на позов, у якому в цілому не заперечував проти обов`язку щодо утримання своєї дочки. В той же час, зазначив, що станом на сьогодні він не працевлаштований та на його утриманні також перебуває мати - [PERSON] , яка є пенсіонеркою, аліменти у розмірі двох тисяч гривень є надвисокими, у відзиві зазначив, що частково визнає позов про стягнення аліментів, а саме в частині однієї тисячі гривень. На обґрунтування відзиву та матеріального стану відповідачем надані наступні документи: - довідка про доходи [PERSON] , відомості щодо платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Державної податкової служби України, квитанції АТ КБ «ПриватБанк» щодо погашення кредиту. З огляду на матеріальний стан, відповідач вважав можливим стягнення з нього аліментів в розмірі однієї тисячі гривень, та визнав позов саме цій частині. Крім того, відповідач зазначив, що від сплати аліментів не ухилявся, та надавав матеріальну допомогу в тій частині, яка відповідала його матеріальному стану, дарував доньці подарунки, які позивач відмовлялась отримувати та повертала, зазначив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення, суд виходить з такого. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень. Станом на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Як вбачається з наданого відповідачем документу, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - Державної податкової служби України, за відповідачем відсутня інформація про доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року. Між тим, відповідач є особою працездатного віку, даних про поганий стан здоров`я відповідача суду надано не було. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі двох тисяч гривень щомісяця починаючи з 21.10.2019 року (дата надходження позову до суду), що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved