Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування будинку № 16, що по провулку Середньому у м.Марганці Дніпропетровської області. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що являється власником спірного будинку, в якому прописаний також і відповідач, останній являється її братом. Однак з грудня 2010 року такий у будинку не проживає, коштів на його утримання не надає, їй важко нести витрати по оплаті комунальних послуг, а прописка брата у будинку їй завдає, як власнику, незручностей, оскільки у неї відсутня можливість оформити субсидії, тому змушена звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, дала аналогічні пояснення, що й її мотиви. Просить позов задовольнити. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, опитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 05 жовтня 1998 року [PERSON] являється власником будинку № 16, що по провулку Середньому у м.Марганці Дніпропетровської області (а.с.6). Згідно акту, складеного 09 липня 2015 року 10 кварталом Марганецької міської ради [PERSON] з грудня 2010 року не проживає у спірному будинку (а.с.5). Відповідно до довідки про склад сімї та прописку, виданої 16 липня 2015 року 10 кварталом Марганецької міської ради у будинку № 16, що по провулку Середньому у м.Марганці Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). З положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вбачається з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірному житлі з грудня 2010 року, однак продовжує бути зареєстрованим у ньому, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 16, що по провулку Середньому у м.Марганці Дніпропетровської області. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачені ним при зверненні до суду 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved