Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни їх присудження, мотувуючи його тим, що від спільного шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON] Анатолійомича, [INFO]. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2015 року стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2015 року і до досягнення сином повноліття. Аліменти, які вона отримує на користь сина є значно меншою сумою ніж необхідно для утримання дитини. Просить змінити розміру аліментів стягуваних з відповідача шляхом стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком сина [PERSON] Анатолійомича, [INFO], матір'ю якого є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 155619 від 21 жовтня 2004 року. 18 березня 2015 року рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2015 року і до досягнення сином повноліття. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язано їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З даного приводу Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Оскільки відповідач в своїй заяві вказав що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку то суд вважає за можливим задовольнити даний позов. Відповідно до вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved