Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис на строк до шести місяців, яким заборонити йому перебувати в місці спільного з нею проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; заборонити йому наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , навчання роботи, інших місць частого відвідування; заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що з 21 серпня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання останній постійно ставив у скрутне економічне становище їхню сім`ю, зловживав алкоголем, образливо та нецензурно висловлювався щодо неї та близьких людей. Після того, як заявниця прийняла рішення про припинення шлюбних відносин останній систематично вчиняє насильницькі дії відносно неї та її рідних, морально її принижує. Ці діяння мають характер мордувань і поєднані з фізичним та психологічним насильством. Вона неодноразово зверталась до поліції із заявами про переслідування її [PERSON] та за фактом пошкодження речей та майна, проте погрози з боку [PERSON] не припинились. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 21 грудня 2020 року на 08-годину 00 хв. 21 грудня 2020 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено на 24 грудня 2020 року на 08-годину 30 хв. за клопотанням заінтересованої особи. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву. Заінтересована особа заперечив проти задоволення заяви, посилаючись на недоведеність обставин систематичності погроз та на те, що вказаний припис порушить права заінтересованої особи як батька по відношенню до спільної з заявницею дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 серпня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 17, 27). Станом на день звернення до суду з даною заявою сторони перебувають в процесі розлучення (а.с. 20-22, 23). 10 листопада 2020 року від [PERSON] до Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення, що чоловік [PERSON] побив її та її вітчима, поводив себе агресивно та пошкодив майно в квартирі (а.с. 6). Як вбачається з висновку спеціаліста КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» від 10 листопада 2020 року, за наслідками огляду [PERSON] , вітчима заявниці, встановлено діагноз забій носа (а.с. 10). 19, 23 листопада 2020 року та 06 грудня 2020 року [PERSON] також зверталася до відділу поліції з повідомленнями про те, що [PERSON] постійно їй погрожує, ламає речі заявниці, залив клеєм замок вхідних дверей, викручує пробки в під`їзді, вимикає світло, пошкодив ручку від вхідних дверей до помешкання (а.с. 5, 7, 8, 9). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON] по відношенню до [PERSON] , суд вважає, що заявник, як жертва домашнього психологічного і фізичного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Суд вважає непереконливими доводи заінтересованої особи в заперечення проти задоволення заяви про порушення його права на спілкування з дитиною, оскільки суду не надано доказів на підтвердження обставин встановленого порядку та способу участі [PERSON] у вихованні дитини, а також обставин перешкоджання у здійсненні такого права. Відповідно до ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved