Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2010 року по 15 липня 2013 року. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2013 року, яке законної сили 16 липня 2013 року, шлюб розірваний. У вказаному шлюбі [INFO] народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення суду на утримання дитини відповідач повинен сплачувати аліменти, але він ухиляється від сплати аліментів, і розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2014 року складає 17508 грн. 25 коп. Зазначила, що відповідач залишив сім'ю ще у той час, коли вона була вагітна. Після народження дитини відповідач бачив сина тільки один раз в кінці квітня 2012 року. Відповідач по відношенню до сина веде себе як стороння людина, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання сином освіти. Вказала, що відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідач тривалий час ухиляється від обов'язків по вихованню дитини не виявляє інтересу до його життя і здоров'я, матеріально дитину не утримує, і тому може бути позбавлений батьківських права по відношенню до свого сина [PERSON] Враховуючи вказане, просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.47). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив не позбавляти його батьківських прав відносно малолітнього сина. Вказав, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Після розірвання шлюбу мати дитини переїхала проживати до своїх батьків в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, де мешкає до цього часу, повністю ізолювала дитину від нього, спілкування з ним. На даний час він сплачує аліменти на утримання сина, і заборгованість буде ліквідована. В останнє судове засіданні не з'явився, попередив суд, що його інтереси буде захищати представник. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що немає жодної об'єктивної підстави для позбавлення батьківських прав. Можливо між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, і це стало поштовхом для позивачки звернутись до суду із даним позовом, але це не є підставою для позбавлення батьківських прав відносно їхньої спільної дитини. Від того, що відповідач буде позбавлений батьківських прав позитивного результату у долі дитини не буде. Тому просить суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області до суду направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.45). Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Полтавської районної державної адміністрації [PERSON] вважала, що позов не підлягає задоволенню, пояснила, що орган опіки і піклування Полтавської районної державної адміністрації не підтримує позов про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] Прокурор Баликова Н.І. в судовому засіданні з урахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, вважала, що, зважаючи на обставини справи, є недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина. Суд, вислухавши пояснення відповідача його представника, свідка, висновок представника органу опіки та піклування, прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2013 року шлюб між сторонами, який був зареєстрований 29 грудня 2010 року розірваний, а неповнолітню дитину [PERSON] залишено проживати з матір'ю (а.с.8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року [PERSON] тривалий час ухиляється від обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], не виявляє інтересу до його життя та здоров'я, матеріально дитину не утримує, а тому може бути позбавлений батьківських прав щодо вказаної дитини (а.с.9, 10). Як свідчать довідка №220 від 12 серпня 2014 року [PERSON], [INFO], відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад №5 (ясла-садок) комбінованого типу художньо-естетичного спрямування в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області (а.с.11) та довідка №6836 від 21 серпня 2014 року про те, що дитина проживає в [ADDRESS] з батьками позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Мати дитини, позивач [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничій університет», який знаходиться у м.Дніпропетровськ, що підтверджується довідкою №14/02-2898 від 25 листопада 2014року (а.с.13). Тобто, виходячи з інформації, наданої позивачем, дитина фактично проживає з її батьками в м.Орджонідзе, оскільки мати дитини навчається на денному відділенні вищого навчального закладу в м.Дніпропетровськ. За рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області на користь [PERSON] ([PERSON].) стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] та згідно довідки ВДВС Полтавського районного управління юстиції від 14 жовтня 2014 року за боржником рахується заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 жовтня 2014 року в сумі 17508 грн. 25 коп. (а.с.14). Батько дитини, відповідач [PERSON] проживає в с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області, а відповідно довідки №04/4 від 06 квітня 2015 року виробничо-господарської фірми «СПМК-516 ЛТД» працює на вказаному підприємстві та з його заробітної плати утримуються аліменти на утримання дитини (а.с.56, 57). Згідно із ч.4 ст.19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських прав є обов'язковою. Відповідно до положень ч.ч.5, 6 вказаної статті Кодексу орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено обов'язок до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені в частині третій статті 253 ЦПКС України. Жодного відповідного документу (акту) щодо обстеження житлових умов та інших обов'язкових документів позивачем суду не надано. Крім того суду не надано докази, що [PERSON] був запрошений до спілкування до органу опіки і піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, однак не з'явився без поважних причин. Відповідно до ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі комітети приймають акти у формі рішень. Проте, суду не надано підтвердження щодо повноважень першого заступника міського голови стосовно підписання вказаного документу. Орган опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації від 08 червня 2015 року №2619/01-28 після вивчення питання щодо виконання батьком [PERSON] обов'язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON], [INFO], прийшов до висновку про недоцільність позбавлення вказаної особи батьківських право відносно його сина (а.с.87, 88). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір'ю відповідача, який є порядною людиною, і при наявності можливості, він би спілкувався із своєю дитиною та для неї все б зробив. Оскільки малолітня дитина проживає з бабусею та дідусем - батьками позивача, її син - батько дитини, не може вільно зустрітись із дитиною та спілкуватись з нею, у зв'язку з негативним ставленням вказаних осіб до сина. Судом не здобуто доказів того, що відповідач свідомо (умисно) нехтує своїми обов'язками щодо виховання дитини, і що до нього раніше застосовувалися заходи попередження та впливу. Позивачем не надано суду об'єктивних даних про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а також інших підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст.164 СК України. Таким чином, з'ясувавши обставини справи, ставлення відповідача до сина, враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed