Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є власником ? частин квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. ? частина квартири належить [PERSON], що є незначною часткою, у співвідношенні до її частини. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження вказана квартира є неподільною, а спільне володіння та користування квартирою є неможливим, оскільки відповідач не вчиняє жодних дій, спрямованих на утримання та догляд за квартирою як співвласник. Посилаючись на вказані обставини, просила суд, припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці; присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй ? частини квартири у розмірі 118757,50 грн.; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. Відповідач, [PERSON], звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. Вказала, що в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою разом з [PERSON] вони не можуть. Посилаючись на те, що вказана квартира є неподільною, уточнивши свої вимоги, просила суд встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до варіанту №2, визначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи. В судовому засіданні представник позивача за первісним-відповідача за зустрічним позовом, [PERSON], позов [PERSON] підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві та запереченнях. Звертав увагу суду на те, спірна квартира є неподільним майном і враховуючи те, що частка [PERSON] є незначною, задоволення позову [PERSON]А не завдасть шкоди її інтересам. В судовому засіданні відповідач за первісним-позивач за зустрічним позовом, [PERSON] та її представник, [PERSON] зустрічний позов підтримали. Проти задоволення позову [PERSON] заперечували. Зазначили, що [PERSON] категорично заперечує проти отримання грошової компенсації за належну їй частину квартири і має намір проживати у вказаному житлі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. [PERSON] належить ? частини спірної квартири, а [PERSON] - ? частка. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2004р., копією витягу про державну реєстрацію прав, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2014р., серії НАЕ 758510, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Між співвласниками квартири виник спір з приводу користування належним їм нерухомим майном. Позивач за первісним відповідач за зустрічним позовом, [PERSON], вважає, що спір з приводу даного нерухомого майна підлягає вирішенню шляхом, визнання за нею права власності на належну [PERSON] ? частину квартири із сплатою останній грошової компенсації за її частину в розмірі 118757,50 грн.. Дана сума грошових коштів була внесена нею на депозитний рахунок ТУ ДСА в Полтавській області. В свою чергу, відповідач за первісним-позивач за зустрічним позовом, [PERSON], не погоджується на отримання від [PERSON] грошової компенсації за належну їй ? частину квартири, посилаючись на те, що в цьому випадку будуть порушені житлові права, оскільки вона має намір проживати в належній їй частині квартири. Вирішення спору з [PERSON] вбачає у встановленні порядку користування спірною квартирою. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Оцінюючи доводи сторін з приводу можливих варіантів вирішення спору між ними, судом враховано висновок судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р. відповідно до якого спірна квартира №118, розташована в м.Кременчуці Полтавської області, по вул.Володимира Великого, 66 не є подільним майном, розподілити вказану квартиру в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників неможливо, як і не можливо переобладнати квартиру в окремі житлові приміщення з окремими входами. В п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду іншої справи № 6-68цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 2 липня 2014 року про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Враховуючи те, що частка [PERSON] у спільній власності на нерухоме майно становить ? частину, її розмір не можна вважати незначним в порівнянні з часткою [PERSON]. Припинення права власності [PERSON] на частку в спільному майні, на думку суду, завдасть шкоди її інтересам, оскільки вона має намір проживати у належній їй частині квартири. Також, позивачем за первісним-відповідачем за зустрічним позовом, [PERSON], не доведено неможливість спільного володіння і користування майном, оскільки у висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р. запропоновано два варіанти спільного користування квартирую з урахуванням часток співвласників. З огляду на вказані обставини, суд не знаходить підстав, визначених ст.365 ЦК України, для припинення права власності [PERSON] на ? частку квартири №118 в житловому будинку №66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. За таких обставин позов [PERSON] не підлягає задоволенню. З огляду на те, що в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, їй підлягають поверненню кошти у сумі 118757,50 грн. внесені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В ч. 1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] здійснює оплату комунальних послуг, які надаються за адресою: [ADDRESS], з урахуванням частки другого співвласника [PERSON]. Вказане підтверджується наданими суду для огляду оригіналами квитанцій. Здійснювати оплату комунальних послуг відповідно до належної їй частки квартири вона не має можливості, оскільки вказане можливе за умови розподілу особових рахунків між співвласниками після встановлення порядку користування житлом. Крім того, без встановлення такого порядку судом, [PERSON] позбавлена можливості, за відсутності згоди іншого співвласника, визначити належну їй частку квартири, з метою вільного користування та утримання. За таких обставин, суд вважає, що порушені права [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом встановлення порядку користування квартирою 118 в б.66 по вул.Володимира Великого в м.Кременчуці. Проаналізувавши запропоновані у висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р. варіанти визначення порядку користування приміщеннями квартири, суд вважає найбільш прийнятним варіант №2, який є найбільш наближеним до ідеальних часток співласників. Отже, [PERSON] необхідно виділити в користування на ? частину квартири житлову кімнату, позначену на плані квартири в технічному паспорті «6» площею 9,4 м2, вбудовану шафу «2» площею 2,7 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені зеленим кольором. [PERSON] виділити в користування на ? частини квартири житлову кімнату, позначену на плані квартири в технічному паспорті «7» площею 16,7 м2, балкон площею 1,8 м2, житлову кімнату «8» площею 13,7 м2, балкон площею 0,9 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені синім кольором. В спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити коридор «1», ванну кімнату «3», вбиральню «4» та кухню «5», загальною площею 20,8 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені червоним кольором. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved