Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Свої вимоги обгрунтувала тим, що між нею та [PERSON] не було зареєстровано шлюб, однак дитині [PERSON] присвоєно прізвище «Шлома» та батьком вказано відповідача. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обовязків, зокрема щодо виховання та утримання їхнього сина до досягнення ним повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Вона неодноразово пропонувала відповідачу спілкуватися з дитиною, купувати йому одяг, харчування, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори, тощо. Однак відповідач цього робити не бажає, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, зовсім не цікавиться розвитком сина, станом його здровя. Відповідач не має постійного місця роботи, його дохід носить нерегулярний, мінливий характер. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 18.04.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 10.05.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який він одночасно направив впозивачу (квитанції УДППЗ «Укрпошта», а.с. 37-39), в якому вказав, що позов визнає частково, а саме просив його задовольнити в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Свої заперечення проти решти позовних вимог обґрунтовував тим, що факти викладені в позові не відповідають дійсності, зокрема дитина проживає разом з бабусею (мати позивача), а позивач не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини. Він завжди, при зустрічі з сином, дає йому кишенькові гроші, купляє йому іграшки, шкільне приладдя, одяг, солодощі та проводить з ним час, гуляє та відпочиває. Крім цього, надсилав на вимогу позивача кошти на потреби дитини, не ухилявся від батьківського обовязку утримувати дитину та завжди допомагав сину. Вказує, що він не має постійного місця праці, а тільки сезонний заробіток в Російській Федерації та у людей за місцем проживання. На підставі наведеного, просив суд врахувати дані обставини та задовольнити позов частково. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що 19.03.2011 року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «Батьки» вказано [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с. 4). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 30.03.2018 року державна реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена у відповідності до ст. 126 СК України, та відомості про батька внесені на підставі заяви батьків про визнання батьківства № 1 від 11.04.2011 року (а.с. 8-10). Відповідно до довідки про доходи, виданої відділом освіти Тлумацької РДА 05.04.2018 року, [PERSON] (позивач) займала посаду вчителя 1-4 класів у Відділі освіти Тлумацької РДА та її дохід у період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року становив 6993,63 грн. (а.с. 6). Також відповідно до довідки про доходи, виданої Олешанською сільською радою ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області від 02.04.2018 року за № 256, [PERSON] (позивач) займає посаду вчителя початкових класів у Озерянській гімназії та її дохід у період з січня 2018 року по березень 2018 року становив 15146,64 грн. (а.с. 7). Відповідно до довідки Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 166 від 27.03.2018 року [PERSON] (позивач) виховує сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). [PERSON] (відповідач) після закінчення школи з 25.06.2005 року офіційнор ніде не працює, періодично виїжджає на сезонні роботи, що підтверджується довідкою Мединської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 204 від 25.04.2018 року (а.с. 24). Відповідно до характеристики, виданої Мединською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області за № 43 від 25.04.2018 року, [PERSON] (відповідач), житель [INFO], у шлюбі не перебував, має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого відвідує та за свідченнями сусідів дитина часто перебуває в с. Мединя Галицького району Івано-Франківської області (а.с. 23). Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями сусідів відповідача від 25.04.2018 року, які долучені до відзмиву на позовну заяву (а.с. 25-36). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З `ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що позивач має на утриманні малолітнього сина та несе витрати на його утримання, а відповідач ніде не працює, однак є працездатною особою, тобто взмозі матеріально забезпечувати свого сина, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі по 1200,0 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial