Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 7.02.2019р. з позовною заявою [PERSON] про припинення права власності у спільній частковій власності, третя особа: [PERSON] , в якій зазначила, що відповідно до свідоцтва про права власності на житло, виданого органом приватизації 12.12.1997р. [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину серія номер 391 , ННС 594114 , виданого 14.6.2018р. ій належить Ѕ частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що її сину - третій особі [PERSON] належить 1/3 частка у праві спільної власності на зазначену квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 12.12.1997р. [NUMBER]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , якій належала 1/3 частка у праві спільної власності на вищезазначену квартиру. Брат позивачки - відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 6.12.2018р. №876, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Зуєвою Н.П. після смерті мами успадкував 1/6 частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач зареєстрована та проживає у вищезазначеній квартирі з 29.01.1992р., а її син - [PERSON] з 02.04.1993р. Проте відповідач в даній квартирі не зареєстрований та постійно не проживав. Згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] від 02.01.2007 року, видане органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . Спірна квартира має загальну площу 50,0 кв.м., жила площа - 28,9 кв.м., складається з 2-х кімнат площею 11.7 кв.м. та 17,2 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбудованої шафи площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 6,6 кв.м., вбиральні площею1,5 кв.м. та коридору 8,5 кв.м.. Згідно експертного висновку виділити в натурі 1/6 частку в даній квартирі не виявляється можливим. /6 частка у праві власності на квартиру є незначною - 4,8 кв.м. житлової площі, спільне володіння і користування квартирою між власниками є неможливим у зв`язку із неприязне ними стосунками, тому позивач просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку у спільному майні, визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири та стягнути з неї на користь відповідача суму грошової компенсації за 1/6 частку в розмірі 54980,00грн, внесену на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси згідно квитанції №0.0.1259283879.1 від 05.02.2019р. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2019р. провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначене судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Проте, від представника позивача надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Також представник позивача зазначила, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та день слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані заяви по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторонам на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] а.с.11,12,13,15/. При цьому розмір частки позивачки складає 1/2, а відповідача - 1/6, третьої особи - 1/3. Спірна квартира є двокімнатною. Загальна площа квартири складає 50,0 кв.м., жила площа - 28,9 кв.м., складається з 2-х кімнат площею 11,7 кв.м. та 17,2 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбудованої шафи площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 6,6 кв.м., вбиральні площею1,5 кв.м. та коридору 8,5 кв.м./а.с.16-17/. Відповідач не проживає у спірній квартирі та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] а.с.37/. Крім того, відповідачу належить на праві приватної власності Ѕ частина квартири за зазначеною адресою (а.с. 14). Спільне користування квартирою сторонами неможливе і в добровільному порядку вони не можуть вирішити це питання, тому позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом і просить припинити право власності відповідача на його частку квартири, стягнувши з неї на його користь 54980грн, що складає 1/6 частку ринкової вартості квартири. Зазначені обставини справи підтверджуються належними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними. При цьому в якості доказів судом досліджено звернення-пропозицію [PERSON] від 09.8.2018р. /а.с.18/, висновок експертного дослідження №ВС-06-02 від 05.01.2018р. /а.с. 20-29/, висновок ПП «ТОВА» про ринкову вартість 1/6 частини квартири /а.с.31/, квитанція про внесення коштів на депозитний рахунок суду /а.с.2/. Тож спір між сторонами виник з правовідносин щодо права власності і регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та іншими нормативно-правовими актами. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.5 ЦПК). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК. Натомість зі змісту ст.16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес лише таким способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.13 ЦПК цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого сторони розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною четвертою статті 174 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не суперечать положенням ст.ст.321, 328, 358, 365, 392 ЦК, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що при звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 768,0грн. Крім того [PERSON] сплачено 1350,72грн. за проведення будівельно-технічне та оціночно-будівельне дослідження середньої складності, що підтверджується рахунком на оплату №102 від 10.09.2018р. та квитанцією № 0.0.1129911903.1 від 11.09.2018 року (а.с. 30). Вказані витрати також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved