Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Івана Франка, 21 та складається з: житлового будинку літ. «Ж» площею 143 кв.м., прибудови літ. «ж» площею 16 кв.м., які розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON], який був власником житлового будинку №21 по [PERSON] в місті Кременчуці Полтавської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок №21 по вул.. І. Франка в м. Кременчуці. За життя [PERSON], а саме 24 жовтня 2013 року залишив заповіт, посвідчений секретарем Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №207, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON], [INFO]. В установлений шестимісячний строк вона звернулася до державного нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що згідно рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 04 вересня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки спадкового будинку. Згідно ж довідки, наданої КП « Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 08.11.2013 року за № 61/1779, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться м. Кременчук Полтавської області по вул.. І.Франка, буд. 21 зареєстровано за [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою держнотконторою 26.07.1993 року за реєстровим № 4671. Отже виникли спірні правовідносини щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування на домоволодіння №21 по вул.І.Франка в м.Кременчуці, а тому вона звернулась до суду з даним позовом. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинок №21 по вул.Івана Франка в м.Кременчуці (в тому числі і на самочинне будівництво) в порядку спадкування після померлого 29.09.2014 року [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, що зазначені у позові та суду пояснила, що спірний будинок належав її батьку та його рідним братам, які померли раніше її батька. За життя брати батька, без укладення письмових договорів, віддали весь будинок її батьку. Близько 30 років тому, старий будинок було знесено та на його місці батько побудував новий. В 2013 році цей будинок батько також зніс та почав будувати новий будинок із червоної цегли і на час його смерті було побудовано лише стіни, а перекриття зроблено не було і його немає і по теперішній час. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю та пояснила, що перед придбанням спірного будинку вона його оглядала. Оскільки вона забезпечена іншим житлом, то вирішила у будинку зробити перебудову. Зняли дах на будинку і балки перекриття та завезли плити перекриття, однак їх не встановили. Будинок на даний час не добудований. В 2015 чи в 2016 році земельну ділянку під домоволодінням вона приватизувала. Представник третьої особи Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори до судового засідання не з»явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, її представника, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи [PERSON] та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачкою знайома з дитинства. У спірному будинку жив батько позивачки [PERSON] із його батьками. В кінці 2013 року [PERSON] вирішив побудувати новий будинок, зніс старий, наймав людей для будівництва, завіз будівельні матеріали та вони йому у цьому допомагали. На час смерті [PERSON] будинок був не добудований, а саме були побудовані стіни, вікон, даху та перекриття не було. [PERSON] в 2013 році хворів. Їй відомо, що він отримував пенсію, а звідки він брав гроші на будівництво їй невідомо. Стіни будували із нової цегли червоного кольору. Останній раз була біля будинку восени 2015 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] його тесть. Восени 2013 року вони забрали [PERSON] до себе, оскільки той вирішив знести старий будинок у якому проживав та побудувати новий. Для здійснення будівництва вони наймали людей та допомагали [PERSON] здійснювати будівництво як фізично так і матеріально. Будинок будували десь пів року та були побудовані стіни із червоної цегли, перекриття та дах встановлено не було. Цей будинок будували на місці старого будинку, який був знесений. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він допомагав [PERSON] руйнувати старий будинок в 2013 році та на місці зруйнованого будинку було побудовано новий, а саме побудовано стіни. Дах на будинку побудований не був. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4617, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Івана Франка,21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.. Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» від 14.05.2015 року, станом на 28.12.2012 року житловий будинок №21 по вул.І.Франка в м.Кременчуці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.07.1993 року належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( по 1/3 частині). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями №21, розташованого по вулиці Івана Франка в місті Кременчуці Полтавської області, а саме: житловий будинок літ. «А,а», який складається з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2, розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., в порядку набувальної давності. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року за апеляційною скаргою [PERSON] скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами №21, що розташований по вул.. І. Франка в м. Кременчуці за набувальною давністю відмовлено. Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «Ж,ж» по вул.. Івана Франка, 21 в м. Кременчуці Полтавської області, розташоване на земельній ділянці площею 440 кв.м. за набувальною давністю. 31.12.2013 року за [PERSON], на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року, зареєстровано право власності на житловий будинок №21 по вулиці Івана Франка в м. Кременчуці, загальною площею 121,4 кв.м.. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2014 року за апеляційною скаргою [PERSON], рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відповідно до договору купівлі продажу від 27.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №176, [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в Полтавській області м. Кременчук, вул.. І. Франка, 21, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належав [PERSON] на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №260907753104. Відповідно до договору купівлі продажу від 19.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №393, [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в Полтавській області м. Кременчук, вул.. І. Франка, 21, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належить [PERSON] на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №260907753104. Згідно заповіту від 24.10.2013 року, посвідченого секретарем Білецківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №207, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ №277451 від 30.09.2014 року, виданого виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] помер 29.09.2014 року. Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст..1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 20.10.2014 року [PERSON], як спадкоємець [PERSON] за заповітом, подала до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого 30.09.2014 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.06.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Франка, 21, який належав померлому 29.09.2014 року [PERSON], в звязку з тим, що право власності на 2/3 частки житлового будинку не зареєстровано в установленому законом порядку, а дані правовстановлюючого документу на 1/3 частки житлового будинку не співпадають з технічним паспортом, що унеможливлює ідентифікувати спадкове майно. Згідно ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] та у встановлений законом строк прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Тобто до [PERSON] перейшли всі права та обов'язки, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4617, у власності [PERSON] перебувала 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Івана Франка,21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння встановлено, що згідно з інвентаризаційної справи №2287 на будинок, 21 по вул.. І. Франка в м. Кременчуці, на момент прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] та видачі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельній ділянці за вказаною адресою, знаходився житловий будинок літ. «А,а», який складався з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2. Згідно інвентаризаційної справи №2287 на будинок № 21 по вул.. І. Франка в м.Кременчуці та схематичного плану земельної ділянки, що складений 21.04.2015 року, на земельній ділянці, за вказаною адресою, знаходиться самочинно збудований житловий будинок та прибудова літ. «Жж» загальною площею 121, 4 кв.м., житловою площею 43, 7 кв.м. Тобто судом встановлено, що нерухоме майно, 1/3 частка якого, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4617, перебувала власності [PERSON], було фактично знищене за життя останнього та на земельній ділянці комунальної власності, самочинно побудовано житловий будинок літ. «Жж» загальною площею 121, 4 кв.м., житловою площею 43, 7 кв.м., право власності на який, у встановленому законом порядку, [PERSON] за життя не набув. Відповідно до ст..376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Тобто, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Позивачем суду не надано жодного із вказаних вище документів та в свою чергу, як встановлено судом і це не заперечується сторонами, земельна ділянка, що розташована за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул..Івана Франка, 21 на даний час перебуває у власності третьої особи по справі [PERSON] Між тим, відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Як встановлено судом, право власності [PERSON] 1/3 частину житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області в порядку встановленому Законом не припинено. Відповідно до рішення апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2016 року, витребувано у [PERSON] із незаконного володіння 1/3 частину житлового будинку №21 по вул.Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області, що належала померлому 29.09.2014 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 26.07.1993 року, при цьому судом зазначено, що хоча фізично нерухомості, а саме житлового будинку літ. «Аа» вже не має, однак юридично права на нерухоме майно продовжують існувати до внесення відповідних відомостей до реєстру. Право власності на старий об»єкт нерухомості, якого вже фактично немає, в даний момент існує за наявності нового, але до моменту проведення державної реєстрації на новозбудований об»єкт. Згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, [PERSON] є спадкоємцем за законом та такою, що у встановленому Законом порядку прийняла спадщину після померлого 29.09.2014 року [PERSON] у власності якого на час його смерті перебувала саме на 1/3 частина житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області і це його право, в порядку передбаченому ст..349 ЦК України, припинено не було, позивачка вправі захищати її право на спірний будинок в 1/3 його частині та останньою позовні вимоги про визнання за нею права власності саме на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва нового, самочинно побудованого житлового будинку літ. «Ж,ж» не пред»являлись, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 29.09.2014 року [PERSON], а в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити у зв»язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: partial