Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить суд зобовязати відповідача провести перебудову житлового будинку, що будується нею за адресою: вулиця Ризи, 160, село Лани, Галицького району, Івано-Франківської області шляхом демонтажу цього будинку та приведення його у відповідність до будівельного паспорта № 113 від 09 листопада 2015 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником житлового будинку та господарських споруд за адресою: вул. Ризи, 162, с. Лани, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. Суміжним землекористувачем є відповідач. Така на своїй земельній ділянці (Ризи, 160) здійснює будівництво житлового будинку. Позивач вважає дане будівництво самочинним, оскільки таке здійснюється з порушенням державних будівельних норм всупереч дозвільним документам. Зокрема, не дотримано нормативний 10 ти метровий протипожежний розрив між будовою та її літньою кухнею. Фактично, відстань складає менше 5 ти метрів. Відтак, просить зобовязати [PERSON] здійснити перебудову житлового будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Додатково пояснила, що будівництво [PERSON] розпочато в 2011 році без отримання дозвільних документів, зокрема залито бетонний фундамент. На початку будівництва вона зверталась до відповідача з вимогою необхідності дотримання відстані від її літньої кухні, однак це залишилось поза увагою. В 2013 році, як їй відомо, головним архітектором відповідачу видано будівельний паспорт на забудову даної ділянки по фактичному стану. За результатами перевірки проведеної Інспекцією держархбудконтролю в Івано-Франківській області винесено припис щодо усунення порушень у дозвільних документах, зокрема виданому будівельному паспорту. Згаданий будівельний паспорт був скасований та виданий новий з зазначенням вимоги дотримання протипожежного розриву. Відповідачем зведено стіни будинку та дах. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав. Додатково пояснив, що самочинним будівництвом, яке здійснює відповідач порушено право позивача не безпечне користування своїм нерухомим майном. Зокрема, створено зону вітрового підпору, що унеможливлює використання газових приладів, встановлених у літній кухні позивача, недостатня інсоляція приміщень позивача, наявна можливість порушення в майбутньому права на безпечне користування майном позивача, оскільки не дотримано протипожежні розриви. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, скерувала представника. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що будівництво відповідачем здійснювалось, починаючи з 2013 року на підставі дозвільних документів будівельного паспорта, а тому самочинним вважати не слід. В термін до 2015 року було зведено стіни та дах будинку. Станом на 2013 рік рік початку будівництва та видачі будівельного паспорта, Правила пожежної безпеки в Україні не застосовувались до обєктів до 300 кв.м., яким є обєкт будівництва його довірительки. Зазначає, що позивачем не доведено порушеного права. Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, приймаючи рішення по суті спору суд враховує наступне. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Ризи, 162, с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. Суміжним землекористувачем є [PERSON] Станом на 15 серпня 2011 року відповідач [PERSON] розпочала будівництво житлового будинку за адресою: вул. Ризи, 160 с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. за відсутності дозвільних документів. Постановою начальника Інспекції держархбудконтролю в Івано-Франківській області від 17 серпня 2011 року, відповідач за вчинене притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 96 КпАП України. 02 липня 2013 року Головним архітектором начальником відділу містобудування та архітектури Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] видано відповідачу будівельний [NUMBER] на забудову земельної ділянки по вул. Ризи, 160 с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. Наказом № 1 від 06 листопада 2015 року Головного архітектора [PERSON] анульовано будівельний паспорт від 02 липня 2013 року № 61 на забудову земельної ділянки по вул. Ризи, 160 с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. у звязку з недотриманням пожежних розривів між будинками та видано новий. На час видачі нового будівельного паспорта [PERSON] зведено стіни будинку та дах будинку. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року задоволено частково позов [PERSON] до Головного архітектора начальника відділу містобудування та архітектури Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON], Управління ДАБК в Івано-Франківській області, третьої особи [PERSON] Визнано неправомірними дії начальника відділу містобудування та архітектури Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] щодо видачі 02 липня 2013 року будівельного паспорта № 61 на забудову земельної ділянки за адресою: вул. Ризи, 160 с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. Зобовязано управління ДАБК в Івано-Франківській області скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва житлового будинку за згаданою адресою. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до начальника відділу містобудування та архітектури Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу № 1 від 06 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про проведення перебудови інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У той самий час, частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути предявлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи (Висновок № 028/БТ-16 від 25 липня 2016 року) здійснене [PERSON] будівництво не відповідає виданому будівельному паспорту № 113 від 09 листопада 2015 року та ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відтак, будівництво житлового будинку за адресою: вул. Ризи, 160 с. Лани Галицького р-ну, Івано-Франківської обл., що здійснюється відповідачем, слід вважати самочинним. Відстань від стіни новозбудованого будинку [PERSON] до стіни літньої кухні [PERSON] становить 3,72м 3,86 м., що не відповідає протипожежним нормам. Приміщення літньої кухні попадає у створену новозбудованим будинком зону вітрового підпору, оскільки такий займає простір вище лінії проведеної під кутом 45 градусів до горизонту від оголовку димаря літньої кухні [PERSON], що виключає можливість подальшого безпечного використання газових приладів та відвід продуктів згоряння. Порушується нормативна тривалість інсоляції. З урахуванням балансу інтересів сторін, визначаючи факт порушення права позивача та можливого порушення права позивача в подальшому, суд констатує наступне. Встановлено факт порушення права позивача на повноцінне користування приміщенням літньої кухні, яка обладнана газовими приладами, за цільовим призначенням. Можливе порушення права позивача в подальшому з огляду на недотримання протипожежного розриву, суд оцінює критично, оскільки стіна будинку [PERSON] зі сторони літної кухні позивача є глухою, і виконує по суті протипожежну функцію. Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 р. N 173, визначена нормативна тривалість інсоляції для житлових приміщень та прирівнених до них будівель та дворових територій. Літня кухня є господарською будівлею і нормативи інсоляції для такої не встановлені. Відтак, для захисту порушеного права, позов слід задовольнити частково. Зобовязати відповідача провести перебудову житлового будинку, що нею будується з метою виведення приміщення літньої кухні позивача зі зони вітрового підпору для безпечної експлуатації димових і вентиляційних каналів. Перебудований житловий будинок, що будується відповідачем не повинен займати простір вище лінії проведеної під кутом 45 градусів до горизонту від оголовку димаря літньої кухні позивача. По справі слід провести розподіл судових витрат порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, стягнувши такі з відповідача. До судових витрат, які слід стягнути з відповідачів суд відносить суму 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 4 200 грн. витрат на проведення експертизи при розгляді даної справи.

Outcome: partial