Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила прраво користування житловим приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 1998 року , син позивача, [PERSON], вступив у шлюб з відповідачем, [PERSON]. В 1999 році в них народилась дочка- [PERSON], [INFO]. Після одруження вони стали проживати в батьків відповідача. Пізніше стали проживати на приватній квартирі. В 2010 році , відповідач, [PERSON], попросила позивача, щоб вона дала згоду прописатися їй у квартирі [ADDRESS] , яка в цілому належить позивачу на праві приватної власності. Позивач дала згоду і в 2010 році [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зареєструвалися в її квартирі. Позивач зазначає, що відповідач, [PERSON] з неповнолітньою дочкою ніколи не проживали за місцем реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS]. Ніяких речей її в квартирі немає. Подружнє життя з відповідачем , [PERSON]із сином не склалось. У вересні 2013 року шлюб між ними було розірвано.Оскільки відповідач, [PERSON] зареєстрована у квартирі позивача, то вона вимушена сплачувати за нею комунальні платежі. Позивач неодноразово зверталась до відповідача, [PERSON].з вимогою знятись з реєстраційного обліку у її квартирі, так як позивачу, як пенсіонеру, доводиться багато сплачувати за комунальні платежі остання відмовляється. Отже, всі обов'язки , що випливають з договору найму житлового приміщення покладені на позивача. Просить визнати [PERSON] та її неповнолітню дочку [PERSON], такими, що втратили право кристування житловим приміщення в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги, просить визнати [PERSON], такою що втратили право користування жилим приміщення в квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась , хоча належним чином та завчасно була повідомлений про час та місце розгляду З поданого до суду заперечення вбачається, що в квартирі [ADDRESS], вона та її неповнолітня дочка, були заєстровані зі згоди позивача, в зв'язку з погіршенням стосунків, що було зумовлено розлученням, вона змушена тимчасово проживати в чужій квартирі. Житла, належного їй на праві власності, в якому вона могла б зареєструвати її місце проживання та місце проживання неповнолітньої доньки немає. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Ваврищук В.С. від 06.07.2004 року. Відповідач [PERSON] як колишня невістка позивача [PERSON] зареєстрована у спірному житлі з 2010 року , однак в даній квартирі по [ADDRESS] не проживає, так як з 2010 року разом з неповнолітньою донькою- [PERSON], [INFO] проживає [ADDRESS], що стверджується актом обстеження умов проживання з 16.10.2014 року. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з показів свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні відповідач [PERSON] жодного дня не проживали в квартирі [ADDRESS] її особистих речей в квартирі немає. З довідки №1057 виданої начальником РЖКП-1 Солов’янчуком В.С. 13.10.2014 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS].

Outcome: approved