Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначає, що причиною пропуску вказаного строку було те, що вона не знала про те, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на її користь, а тому не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явились, однак подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають та просили розгляд справи провести у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії виписки із погосподарської книги № 16 Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки за [PERSON] значилось господарство, розташоване\~по [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності від 14.03.2000 року [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 820591 від 29.12.2012 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2588 га, що розташована в [ADDRESS] , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Також згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 16.11.2005 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 16,15 ум.кад.га, у землі, яка перебуває у колективній власності СП ім. Грушевського, що в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя [PERSON] (тітка) посвідчила на ім`я доньки [PERSON] (відповідачка) заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 14.04.2008 року (а.с. 6). З копії спадкової справи № 316/2018 від 02.10.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] вбачається, що 02.10.2018 року [PERSON] (відповідачка) подала до нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що спадщину за заповітом не приймала, не вступала в управління спадковим майном, пропустила строк для прийняття спадщини та погоджується на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я її двоюрідної сестри [PERSON] (позивачка) (а.с. 34-53). Згідно довідки Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 310 від 22.03.2019 року [PERSON] на день смерті проживала одна та була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки вона народилась [INFO] та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). 28.12.1991 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 20). [INFO] [PERSON] (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У зв`язку з цим, 02.10.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , однак позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також не підтверджено факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , що підтверджується постановами приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 74/02-31 від 05.02.2019 року (а.с. 9) та № 73/02-31 від 05.02.2019 року (а.с. 49). Отже, позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом через те, що спадкоємець за заповітом - [PERSON] \~(відповідачка)\~не прийняла\~спадщину протягомшестимісячного\~строк та відмовилась від її прийняття на користь [PERSON] (позивачка). До цього ж, позивачка 19.06.2019 року звернулась до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її тіткою [PERSON] та рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2019 року, яке набрало законної сили 03.01.2020 року, встановлено факт, що [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~являлася тіткою\~ [PERSON] \~(позивачка)(а.с. 13-15). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може звернутись до суду з проханням про встановлення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на\~\~вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~\~296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не\~допустити пропуску\~шестимісячного строку\~для прийняття\~спадщини,\~нотаріусроз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Проте, з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що нотаріус жодних дій для повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини не вчиняв, їх виклик як спадкоємиців за заповітом та за законом не здійснював, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~\~і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини\~визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.\~\~ Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічну позицію висловив і Верховний суд у своїй Постанові від 17.10.2018 року під час касаційного розгляду справи № 681/203/17-ц з аналогічними обставинами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка пропустила строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (тітка) з поважних причин, оскільки вона, як спадкоємцем за правом представлення, тобто претендує на ту частку\~спадщини є\~належала б\~за законом\~її батькові\~ [PERSON] ,якби він був живими на час відкриття спадщини, і дізналась про те, що спадкоємець за заповітом - [PERSON] (відповідачка), після завершення шестимісячного строку для прийняття спадщини, не прийняла спадщину та відмовилась від її прийняття на користь [PERSON] (позивачка). Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved