Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом, просить зобов'язати відповідача демонтувати домофонні вхідні двері у 5-ий під'їзд, у [ADDRESS] та повернути кодові двері, які зняли безпідставно, стягнути матеріальну і моральну шкоду, заборонити відповідачам у подальшому керувати під'їздом і інвалідом, наносячи їй матеріальну шкоду, шкоду здоров'ю, яку вона оцінює у 30000 грн., через зіпсовані нерви, раптове підняття артеріального тиску і біль у м'язах, внаслідок яких вона була змушена приймати декілька днів ліки, які дорого коштують. У позовній заяві вказує, що вона інвалід І-ої групи, уч. бойових дій, мешканка [ADDRESS], протягом двох років йде суперечка між мешканцями будинку по вул. Київська, буд. 26, «за» і «проти» встановлення домофонної системи, Вказує, що свою згоду на встановлення нових вхідних дверей не надавала, оскільки є інвалідом І-ої групи, за станом здоров'я пересувається лише з ходунками. 7 серпня 2013 року до позивачки прийшов працівник «ДомофонСервісЗахід» та залишив біля виходу з квартири 5 кружечків ключів. 8 серпня 2013 року той же чоловік прийшов та запитав де встановити домофонну трубку та вказав, що підприємство погоджується встановити стільки трубок з домофоном, скільки було б потрібно для зручності і запевнили що це буде безкоштовно. На прохання представити документи що посвідчують особу, чоловік нічого не надав. 9 серпня 2013 року після обіду були встановленні двері та підключений домофон, що на думку позивачки спричинило блокування її від зовнішнього світу, оскільки до неї приходять медсестри, які роблять ін'єкції, соціальні представники, діти, онуки і правнуки та вважає, що відповідачі повинні були погоджувати свої дії з мешканцями під'їзду, в тому числі і з нею. Наголошує, що згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є співвласницею допоміжних приміщень, технічного обладнання. Її незгода зі встановленням домофона на вхідних дверях під'їзду, яка проводилась з порушенням закону обманним способом, незаконною агітацією і без належних вказівок, документів міської влади, без дозвільних документів, а лише з власної ініціативи мешканців і осіб приватної фірми «ДомофонСервісЗахід», обминаючи згоду інваліда, має підлягати демонтажу і мають бути повернуті двері, які були в робочому стані до цього інциденту. В судове засідання позивачка не прибула, проте подала клопотання про розгляд справи за її відсутності за станом здоров'я. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Представник прокуратури - Грицак А.В., який діє в інтересах позивача, що є інвалідом першої групи і не може самостійно представляти свої інтереси, позовні вимоги позивача підтримав частково, в частині демонтажу вхідних дверей. В решті позовні вимоги вважає безпідставними. Представник відповідача СПД [PERSON], позовні вимоги не визнавав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що до СПД [PERSON] звернулась ініціативна група мешканців п'ятого під'їзду, у [ADDRESS] з проханням встановити вхідні двері в п'ятий під'їзд з домофонною системою. На підставі звернення громадян було укладено договір № 422 - ДП/Р про встановлення системи контролю і обмеження доступу (СКіОД) від 25 червня 2013 року, який був виконаний повністю. [PERSON] в її квартирі безкоштовно було встановлено дві переговорні трубки в місцях вказаних позивачем та безкоштовно забезпечено відповідною кількістю пластикових ключів. [PERSON] не відмовлялась від встановлення переговорних трубок, але підписати документи відмовилась. Вважає, що права позивача по доступу до її власності не порушено, оскільки вона безкоштовно забезпечена ключами та переговорними трубками. Крім того, ТзОВ «ДомофонСервісЗахід» не заперечує проти того, щоб не стягувати з [PERSON] плату за обслуговування системи обмеження доступу. Представник відповідача міського голови Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі міського голови. У запереченні вказував, що хоча до міського голови позовних вимог не заявлено, міський голова м. Рівного не вчиняв жодних дій, пов'язаних із встановленням вхідних дверей і вважає що він є неналежним відповідачем у справі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Представники відповідачів ТзОВ «ДомофонСервісЗахід», житлово-комунального підприємства «Галицьке» в судове засідання не з'явились хоча повідомлялись про час і місце судового засідання, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечили проти позову, вказали, що причиною для встановлення системи контролю доступу до під'їзду були антисанітарні умови, які утворились через необмежений доступ сторонніх осіб, які залишали сміття, недопалки та справляли природні потреби. Після встановлення системи обмеження доступу, ситуація змінилась в кращу сторону в під'їзді стало чистіше. [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони неодноразово спілкувалися з [PERSON] на рахунок надання згоди на встановлення домофону, але вона відмовилась дати таку згоду. Підтвердили, що [PERSON] безкоштовно було встановлено дві переговорні трубки та безкоштовно забезпечено відповідною кількістю пластикових ключів. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON], проживає у квартирі [ADDRESS], є інвалідом першої групи, що стверджується довідкою Міністерства охорони здоров'я України № 37718. Згідно дослідженого в судовому засіданні договору № 422 - ДП/Р від 25 червня 2013 року, про встановлення системи контролю і обмеження доступу (СКіОД), за підписами власників квартир будинку у [ADDRESS], під'їзду № 5, мешканці під»їзду заключили договір з СПД [PERSON] на встановлення домофонної системи. З пояснень представника СПД [PERSON] встановлено, що умови договору про встановлення системи контролю і обмеження доступу (СКіОД) сторонами виконані повністю, система контролю встановлена підключена, перевірена та передана на технічне обслуговування ТзОВ «ДомофонСервісЗахід». Крім того, з пояснень представника СПД [PERSON], пояснень третіх осіб, листування між СПД [PERSON] та [PERSON], судом встановлено, що останній пропонувалось безкоштовне встановлення домофонної трубки з подальшим безкоштовним користуванням, та забезпечення електронними ключами необхідною кількістю, позивачка погодилась на такі умови, але відмовилась від підписання відповідних документів. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку /частина 2 статті 382 ЦК України/. Згідно частини 2 статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Судом встановлено, що на замовлення жителів п'ятого під'їзду житлового будинку за адресою [ADDRESS] СПД [PERSON] було встановлено металеві двері з домофонним обладнанням. Відповідно до додатку до договору про встановлення системи контролю і обмеження доступу від 25.06.2013 року згоду на встановлення металевих дверей з домофонним обладнанням дали двадцять вісім квартир із тридцяти шести, тобто переважна більшість. Причинами встановлення домофону стали: зберігання тепла в під»їзді, що забезпечить тепло зберігання у квартирах; унеможливлює сторонніх осіб бешкетувати та смітити у під»їзді, розпивати алкогольні напої на сходових площадках; наявна мала ймовірність проникнення сторонніх осіб проникнути у квартири з метою вчинення крадіжок. Відповідач СПД [PERSON] передав електронні ключі жителям під»їзду будинку, що підтверджується протоколом передачі ключів. Таким чином, твердження позивача щодо неузгодженості з мешканцями встановлення аудіодомофонної системи у п'ятому під'їзді житлового будинку за адресою [ADDRESS], є безпідставним, та не відповідає дійсності. Крім того, суд вважає, що під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження посилання позивача на наявність перешкод у користуванні власною квартирою, так як наявність металевих дверей з домофонним обладнанням не шкодить правам, свободам та гідності позивача, а навпаки забезпечує збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинку. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто власники квартир, які дали згоду на встановлення металевих дверей з домофонним обладнанням вчинили дії, не порушуючи вимоги закону. Встановивши аудіодомофонну систему у підїзді, власники квартир реалізували своє право власності, в порядку ст. 317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Місце, де були встановлені двері з вищезгаданою аудіодомофонною системою є місцем загального користування мешканців будинку. В раховуючи те, що позивач забезпечений електронними ключами необхідною кількістю та їй встановлено домофонні трубки, суд вважає, що позивачем не доведено того, що встановленням дверей та аудіодомофонної системи у місці загального користування, порушуються її право користування квартирою, в якій вона мешкає. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази не вказують на недоведеність заявлених позовних вимог, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність перешкод для позивача [PERSON] у користуванні власною квартирою, тому у задоволенні даного позову слід відмовити. Оскільки порушень прав позивачки не встановлено, суд не вбачає підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed