Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником будинку за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області, та 18.12.2012 року в будинку прописала [PERSON] дружину її покійного брата та 01.07.2015 року її дочку [PERSON]. Відповідачі з 2012 року за місцем реєстрації не проживають на не користуються будинком як житлом, однак відмовляються знятися з реєстрації, не відноситься до членів сімї власника будинку відповідно положень ч.4 ст.156, ч.2 ст.64 ЖК України та не набули самостійного права на користування будинком позивача з інших правових підстав. Між позивачкою та відповідачами відсутні будь-які договірні стосунки щодо користування відповідачами належного позивачу будинку. Реєстрація мясця проживання відповідачів в будинку позивача перешкоджає останній реалізувати право власності на будинок, обмежує його у здійсненні права користування та розпорядження будинком. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позові, додатково пояснивши, що відповідачі жодного дня за місцем реєстрації не проживали. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.02.2011 року (а.с.9). Згідно відомостей про реєстрацію Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 21.11.2017 року №279/02-19 (а.с.17), Бобринецького РС УДМС від 21.11.2017 року (а.с.22) та довідки Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 29.11.2017 року №586 (а.с.47), відповідач [PERSON], [INFO], з 18.12.2012 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не проживає. Згідно відомостей про реєстрацію Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 21.11.2017 року №280/02-19 (а.с.18), Бобринецького РС УДМС від 21.11.2017 року (а.с.20) та довідки Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 29.11.2017 року №587 (а.с.48), відповідач [PERSON], [INFO], з 01.07.2015 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не проживає. Свідок [PERSON] суду показала, що з дитинства товаришує з позивачкою [PERSON], у якої майже через день буває вдома за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області. За вказаною адресою відповідачів жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] показала, що позивача знає близько тридцяти восьми років та майже кожного дня буває у неї вдома за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області. Відповідачів також знає, у неприязних відносинах з ними не перебуває. За вказаною адресою відповідачі ніколи не проживали. Таким чином, з пояснень свідків судом достовірно встановлено, що відповідачі за зареєстрованою адресою місця проживання: [INFO], взагалі не проживали. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не належить до членів сімї позивача власника будинку в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України. Оскільки власником житлового будинку, розташованого по вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області є позивач, відповідачі не належить до членів сімї позивача, не є наймачами будинку та за адресою місця своєї реєстрації взагалі не проживали, та не набули самостійного права на користування вищевказаним будинком з інших правових підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями за адресою: вул. Яницького, 78, с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягає, оскільки не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду, в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках по 320 грн. з кожного підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: partial