Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На дату смерті матері вона фактично проживала з нею за вказаною адресою, оскільки [PERSON] була літньою людиною, тяжко хворіла і потребувала постійного догляду. Після перебування у лікарні в травні 2018 року мати позивачки потребувала постійного догляду, тому вона переїхала до матері на постійне місце проживання, де доглядала за нею, вела з нею спільне господарство. Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 22.03.2019 вона звернулась до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої, але постановою від 22.03.2019 року їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала. Вважає, що їй не потрібно було подавати заяву про прийняття спадщини, оскільки вона фактично постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею [PERSON] право власності на спадкове майно за законом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що з травня 2018 року вона постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , яка була літньою людною та мала багато хвороб, зокрема в неї були проблеми з серцем, захворювання щитовидної залози, а також онкологічне захворювання, тому фактично тривалий час проживала з нею та вела спільне господарство. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялась належним чином, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була подругою [PERSON] , яка тривалий час хворіла. Вона постійно спілкувалась з [PERSON] по телефону, відвідувала її. Після того, як [PERSON] у 2018 році виписали з лікарні, з нею стала проживати її дочка [PERSON] . Оскільки у [PERSON] було онкологічне захворювання, вона з весни вже не ходила та їй потрібна була стороння допомога та догляд, тому дочка проживала з нею та доглядала за нею, готувала їжу, ходила в магазини, мила її, [INFO] [PERSON] померла, похованням займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була знайома з [PERSON] , яка була її сусідкою і проживала по [ADDRESS] . Їй відомо, що [PERSON] хворіла, тому з травня 2018 року з нею стала проживати дочка [PERSON] , яка дбала про неї, займалася господарством, готувала їжу. Останнім часом [PERSON] не могла самостійно ходити, тому все по господарству робила її дочка, прибирала, готували їжу. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її мати, яка з травня 2018 року до вересня 2018 року проживала разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки бабуся хворіла, то потребувала сторонньої допомоги, мати постійно проживала з нею, годувала її, мила, прибирала за нею. Мати приходила до своєю квартири лише для того, щоб забрати свої особисті речі та відразу йшла до бабусі. Вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17.07.1975 року Відділом (бюро) запису актів громадянського стану, [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю дитини зазначена - [PERSON] . Згідно з довідкою від 24.09.2018 № 14986, виданою Відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.02.2003 року та знята з реєстраційного обліку 24.09.2018 року у зв`язку зі смертю [INFO] . Згідно з актом про встановлення факту проживання/не проживання № 37 від 24.09.2018 року, складеним КП «Житлосервіс «Світанок» в присутності жильців-сусідів будинку, [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без державної реєстрації по день її смерті [INFO] . Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого, наданою КНП «Сєвєродонецький центр первинно медико-санітарної допомоги» Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] був встановлений діагноз дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. (ОНМК 2016 р.), КМП на фоні патології щитовидна залоза СН І, захворювання щитовидної залози. Згідно з копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 06.09.2018 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] , [INFO] , яка народилася у с. Морозівка Біловодського району Луганської області, Україна, померла [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 1551. Згідно з копією договору дарування квартири від 12.06.2002, посвідченого завідуючою державною нотаріальною конторою Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2259, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 22.03.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] , оскільки спадщину у встановлений законом спосіб і строк не прийняла, заяву протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подала і разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини постійно не проживала. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму ВСУ при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , так як є донькою померлої, звернулася до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки вважає, що прийняла спадщину, тому що мешкала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про фактичне прийняття спадщини позивачем [PERSON] , тобто про проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON] , а саме [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є акт про встановлення факту проживання/не проживання № 37 від 24.09.2018 року та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити позивач. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Водночас позивач отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивач фактично прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved