Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 квітня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 19. В шлюбі у подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] . На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. Через різні погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства вони з [PERSON] часто не могли знайти порозуміння, конфліктували, не скріплювало сім`ю й зловживання відповідачем алкогольними напоями. Перебуваючи в стані сп`яніння, [PERSON] влаштовував скандали, поводився агресивно та неадекватно, у зв`язку з чим притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також йому було винесено офіційне застереження щодо недопустимості вчинення скандалів з нею. В 2013 році вже зверталась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, однак тоді вони з відповідачем помирились і за її заявою позов було залишено без розгляду. Проте налагодити нормальні стосунки так і не вдалось, декілька років вони з [PERSON] час від часу жили порізно, а рік назад остаточно припинили спільне проживання, відносин, характерних для подружжя, не підтримують, спільне господарство не ведуть. Сім`я як така розпалась, на даний час шлюб існує формально. З огляду на відносини, які склались та існують між нею і [PERSON] впродовж тривалого часу, вважає, що примирення з останнім неможливе, а подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дочки [PERSON] . Тому просить позов задоволити, розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього на її користь понесені судові витрати. 17 червня 2021 року відповідач подав відзив, в якому зазначив, що впродовж спільного проживання саме позивачка була провокатором та моральним насильником щодо нього та їхньої неповноліньої дочки, зловживала алкогольними напоями, часто обзивала його та дитину, принижувала, кричала. [PERSON] зауважує, що перебуваючи в шлюбі з ним, позивачка не сплачувала за комунальні послуги, не витрачала кошти на придбання продуктів харчування, натомість дозволяла собі за складені ним кошти їздити на відпочинок з іншими чоловіками. З 2017 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] . Раніше не розлучався з [PERSON] виключно через дитину. Однак надалі не бажає збереження такої сім`ї, тому на розірвання шлюбу згоден та не заперечує щодо задоволення позову. В судове засідання позивачка не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Також [PERSON] вказала, що не згідна з обставинами, викладеними відповідачем у відзиві, такі не відповідають дійсності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У відзиві зазначив, що в судове засідання з`явитись не може та просив здійснювати розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з огляду на те, що відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 квітня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 19, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). В шлюбі у подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] (а.с. 5). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що шлюб існує формально, позивачка не бажає збереження шлюбу, стверджує, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, відповідач позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки документально підтверджені нею понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 908 грн (а.с. 3). На підставі викладеного, ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved