Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 09.12.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції, актовий запис № 353. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями. На підставі чого в сімї відбуваються сварки, які поступово приводять до руйнування сімї. На підставі цього у позивача погіршився сон, працездатність та самопочуття, перебуває в стані постійного стресу. Відповідач не бере участі матеріально у житті сімї. вважає, що збереження сімї та примирення є неможливе, тому просить не надавати часу для примирення. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ткач». Від шлюбу у сторін народилися діти : дочка [PERSON], 08.12.1994 р.н, яка є повнолітньою та син [PERSON], 29.03.2004р.н. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач вимоги позовної заяви визнав у повному обсязі. \~\~\~ \~Розглянувши позов, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 072743 від 09.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб 09 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції, актовий запис № 353. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 29.03.2004р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ГЮ № 173293 від 29. 04. 2004 року. Дитина проживає разом із позивачем та відповідачем за однією адресою, спору між батьками про місце проживання дитини не має. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини 1\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України\~дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітньої дитини. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб\~це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки відповідачем визнано позов відповідно до ст. 174 ЦПК України, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2\~ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved