Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на оформлення документів та на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не спілкується з дитиною. Позивач не має змоги отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки її колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, не наводить. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засіданні не з'явився, про розгляд справи Служба належним чином повідомлена, за даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] - відповідач, та [PERSON] - позивачка, згідно свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб, 04 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] одружились (а.с.7). Відповідно до копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.8). Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів заробітку, починаючи з 04 лютого 2011 року (а.с.10). Відповідно до наданих довідок, неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 15). Судом встановлено, що в червня 2015 року позивач письмово зверталась до відповідача щодо вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, однак дані звернення повертались з відміткою про закінчення терміну зберігання у поштовому відділенні. Згідно копії довідки від 26.06.2015р. виданої дільничним лікарем, [PERSON], 25.10.2006р.н. часто хворіє ГРВІ, потребує щорічного оздоровлення в умовах теплого клімату (а.с.16). Відповідно до наданих документів, позивач [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] отримала запрошення на відвідування своєї подруги [PERSON] до Португалії а.с.20,21). Також в матеріалах справи міститься запрошення громадянки США [PERSON] (а.с.24) Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. (зі змінами та доповненнями), оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянами України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 3 п.2.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995р.(зі змінами та доповненнями), виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів. У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне надати дозвіл [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду за межі України малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON] та дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові поїздки за межі України - за кордон без згоди батька [PERSON], у супроводі матері - [PERSON] або іншої уповноваженої на те особи, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну, обмежившись при цьому строком в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, оскільки позивачем конкретно не вказано терміни перебування дитини за кордоном. На підставі викладеного та

Outcome: partial