Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку, посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не спілкується з дітьми. Позивач не має змоги отримати від відповідача дозвіл на виїзд дітей за кордон, оскільки він безпідставно не надає згоди та жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом вручення судової повістки через ЖБК «Зварювальник2». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.224-227 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, а також дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] - відповідач, та [PERSON] - позивачка, згідно свідоцтв про народження (а.с.6,7). Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 січня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4-5). Як встановлено судом, діти постійно проживають з позивачем, яка піклується про них, повністю матеріально та морально утримує, доглядає за ними, займається їх вихованням. Відповідач дітьми не цікавиться, не зустрічається з ними, не надає матеріальну допомогу, не піклується про них. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час у позивача виникло питання стосовно виїзду дітей на відпочинок та оздоровлення за межі України. Оскільки вона не має можливості отримати дозвіл батька у передбаченому законом порядку через його незгоду, а для виїзду дітей за межі України потрібна нотаріально посвідчена згода батька, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. (зі змінами та доповненнями), оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянами України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 3 п.2.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995р.(зі змінами та доповненнями), виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів. У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне надати дозвіл [PERSON] на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітньої [PERSON], [INFO], на виїзд за кордон без дозволу та супроводу їх батька [PERSON] до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved