Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення осіб від права на спадкування, третя особа: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В. М.,- В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її син - [PERSON], який на день смерті проживав разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], зареєстрований був за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], було придбано [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу. Рішенням Новоайдарського районного суду від 18.01.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого входить частка домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.5813 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Позивачка, як матір померлого [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом. При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В. М. з заявою про прийняття спадщини, їй було повідомлено, що відповідачка - [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON], а відповідачка - [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день відкриття спадщини була зареєстрована та проживала за однією адресою з померлим [PERSON] Проте, позивачка вважає, що відповідачів необхідно усунути від права на спадкування, оскільки рішенням Новоайдарського районного суду від 18.01.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, тобто на день відкриття спадщини вони не були подружжям і [PERSON] не є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] З 2005 року [PERSON] перебував на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога Новоайдарського РТМО з діагнозами: стан після перенесеного інфекційного ендокардиту (у 2005 році) з ураженням аортального клацану (недостатність АК III ст.), недостатність мітрального клапану І-ІІ ст., постійна форма тріпотіння передсердь, повна блокада правої ніжки пучка Гіса СН II А ступеню. З 20.01.2006 року був визнаний інвалідом II групи. Кожного року [PERSON] проходив стаціонарне лікування. У 2015 році [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Новоайдарському РТМО в період з 12.01.2015 р. по 26.01.2015 р., та з 14.12.2015 р. по 28.12.2015 р. Останній раз [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 20.01.2016 р. по 09.02.2016 p., а [INFO] він помер. Відповідачки станом здоров`я [PERSON] не цікавилися, жодної матеріальної допомоги не надавали, хоча знали про його тяжку хворобу та безпорадний стан. На підставі вищенаведеного, позивач просила суд усунути відповідачів від права на спадкування. Позивач - [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, хоча були належним чином сповіщенні про час та місце судового засідання. Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В. М. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позовних вимог до суду не надала. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер син позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4), який на день смерті проживав разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом депутата Дмитрівської сільської ради (а.с.6), зареєстрований був за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради №171 від 15.04.2016 р. (а.с.5). Домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], було придбано [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а. с. 34). Рішенням Новоайдарського районного суду від 18.01.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в спадковій справі №62/2016. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого входить частка домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8, 34). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Позивачка, як матір померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9), є спадкоємцем першої черги за законом. При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В. М. з заявою про прийняття спадщини, їй було повідомлено, що відповідачка - [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON], а відповідачка - [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день відкриття спадщини була зареєстрована та проживала за однією адресою з померлим [PERSON] (а.с.22). Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новоайдарського районного суду від 18.01.2007 року, копія якого міститься у спадковій справі №62/2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, у зв'язку з чим на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі, тому [PERSON] не є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та не має права на спадкування його майна. Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З 2005 року [PERSON] перебував на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога Новоайдарського РТМО з діагнозами: стан після перенесеного інфекційного ендокардиту (у 2005 році) з ураженням аортального клацану (недостатність АК III ст.), недостатність мітрального клапану І-ІІ ст., постійна форма тріпотіння передсердь, повна блокада правої ніжки пучка Гіса СН II А ступеню, що підтверджується висновком ВКК обласного кардіологічного диспансеру від 17.12.2005 р (а.с.12). З 20.01.2006 року був визнаний інвалідом II групи. Кожного року [PERSON] проходив стаціонарне лікування. У 2015 році [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Новоайдарському РТМО в період з 12.01.2015 р. по 26.01.2015 р., та з 14.12.2015 р. по 28.12.2015 р. Останній раз [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 20.01.2016 р. по 09.02.2016 p., а [INFO] він помер, що підтверджується епікризом історії хвороби №101/83 (а.с.13), епікризом історії хвороби №4308/1556 (а.с.14), відповіддю на запит головного лікаря Новоайдарського РТМО №1912 від 27.09.2016 р. (а.с.15). Відповідачки станом здоров`я [PERSON] не цікавилися, жодної матеріальної допомоги не надавали, хоча знали про його тяжку хворобу та безпорадний стан. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 1224 ч. 3 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно дост. 1224 ч. 5 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов'язку щодо її надання . Відповідно до п. 6 Постанови ВСУ №7, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно тяжко хворів, не міг у повному обсязі забезпечити умови свого життя, оскільки був інвалідом ІІ групи з 2006 р. та потребував стороннього догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивачка та її представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача та її представника про необхідність усунення відповідачів від права на спадкування. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст.114, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1222-1224, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved