Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15219,72 грн., компенсацію у зв'язку з порушенням терміну виплати заробітної плати у розмірі 29146,26 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 14.11.2011 року вона працювала на посаді комірника в ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» та булла звільнена згідно з наказом №09 від 19.05.2017 року за згодою сторін. При звільненні їй було видано трудову книжку з відміткою про звільнення, але до теперішнього часу вона не отримала остаточного розрахунку за період з травня 2016 року по жовтень 2017 року на загальну суму 15219,72 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, наддав довідку про заборгованість із заробітної плати та довідку про середню заробітну плату позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом, [PERSON] працювала на посаді комірника в ПрАТ «Азовський машинобудівний завод і була звільнена згідно з наказом №09 від 19.05.2017 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним трудовим договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» №35 від 14.08.2018 року заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] складає 15219,72 грн. Середньоденна заробітна плата позивача, обрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року та з урахуванням довідки ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» №36 від 14.08.2018 року складає 101,92 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2017 року по 12.07.2018 року складає 29146,26 грн. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладений на нього законом обов'язок щодо виплати позивачу належних йому сум при звільненні у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 15219,72 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29146,26 грн. є обґрунтованими, основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved