Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.06.2001 року. В зазначеній квартирі з нею мешкали як члени сімї, її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (зареєстрований з 03.04.2013 р.) Відповідач 01.05.2014 року виїхав на заробітки до Російської Федерації. В спірній квартирі з вищезазначеної дати він не зявлявся, помешканням не користувався. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив суд слухати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Крім того в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача в якій він просить зняти його з реєстраційного обліку з спірної квартири. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 14.06.2001 року (а.с.11) та копією технічного паспорту (а.с.12). З довідки (а.с.6) № 214 виданої центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби від 24.10.2015 року, вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані: позивачка, її дочка [PERSON], та її син відповідач по справі, який в ній не проживає з 05.2014 року. Зазначені обставини підтверджуються актом від 23.10.2015 року (а.с.7), в якому зазначено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 01.05.2014 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з травня 2014 р., тобто понад 1 рік, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved