Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.10.2010 року Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №08. Позов обґрунтовано тим, що 14.10.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Між сторонами зникло почуття взаєморозуміння та поваги, відсутня згода у вирішенні сімейних проблем. На даний час сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому, позивач [PERSON] вважає, що шлюб необхідно розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилась.\~\~В поданій до суду заяві зазначила, що позовну заяву підтримує та просить її задоволити, справу розглянути у її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечує, просить шлюб розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст.\~200, ст.\~206 ЦПК України\~ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3\~ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому\~ст.206 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14.10.2010 року Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №08. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Між сторонами зникло почуття взаєморозуміння та поваги, відсутня згода у вирішенні сімейних проблем. На даний час сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти чого відповідач не запречує, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. У силу\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути із відповідача в користь позивача сплачений судовий зб в сумі 704,80 грн. Позивач також заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 600 грн. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката слід зазначити наступне. Згідно з вимогами\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи .\~\~До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат, позивач надає\~договір про надання правової допомоги від 21.03.2018 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON], квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 21.03.2018 року про оплату послуг за надання правової допомоги в сумі 600 грн, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 21.03.2018 року, в якій зазначено характер та вид послуги адвоката та розрахунок її вартості. Таким чином суд вважає про наявність достатніх правивих підстав для стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: approved