Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Нововодолазького\~районного суду\~Харківської області\~з позовною\~заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , 23 жовтня 2014 року Ватутінською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 4. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів й взаєморозуміння, а також через різні погляди на життя. Сторони припинили шлюбно сімейні відносини та ведення спільного господарства. Будь яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе, у зв`язку із втратою почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою від 20 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином та завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду 16 жовтня 2019 року позивач надіслала заяву, зареєстровану за вхідним № 7347/19-вх, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін. Відповідач у судові засідання, що були призначені на 16 жовтня 2019 року, 26 листопада не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а. с. 11) та адресою, що була вказана позивачем у заяві. Згідно з даними поштових відділень, судові повістки з викликом повернулися на адресу суду з відміткою про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення судова повістка про виклик [PERSON] в судове засідання на 26 листопада 2019 року була отримана відповідачем 03 листопада 2019 року особисто. У судове засідання, що було призначено на 19 грудня 2019 року, [PERSON] не з`явився. про дату, час та місце судового засідання [PERSON] повідомлявся шляхом\~розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/834360/). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. За таких обставин, зі згоди позивача по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Ватутінською сільською радою Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 4, та видане свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно виконавчим комітетом Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 10 квітня 2019 року (а. с. 5) Судом було встановлено, що подружжя сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям, на поступки примирення сторони не згодні. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, враховуючи заяву позивача по справі про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 1, частина 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно приписів абзацу 3\~статті 7 Закону України № 2629-VІІІ від 23.11.2018 року\~ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 1921 гривня, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, виходячи з розрахунку: 1762 гривень х 0,4 = 768 гривень 40 копійок, що підтверджується квитанцією № 21 від 13 серпня 2019 року, виданої АТ Ощадбанк ТВБВ 10020/0372. Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов\~до висновку\~про повне\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] , у\~зв`язку з\~чимнеобхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed