Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради, [PERSON] про визнання ордеру №80 від 01.03.2012 року на житлове приміщення недійсним, визнання за позивачем права на користування жилим приміщенням, кімнатами [NUMBER], [NUMBER] (які після перенумерації відповідають номерам [NUMBER] і [NUMBER]) в будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний ордер видано на приміщення, яке було надане позивачу і яке вона займає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення по суті спору. Під час судового розгляду допитано свідків [PERSON], [PERSON], які дали пояснення по суті відомих їм обставин, що мають значення для справи. Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради від 30.06.2010 року №226 проведено перенумерацію кімнат в квартирах будинку [ADDRESS], зокрема номерам кімнат [NUMBER] і [NUMBER] після перенумерації відповідають номери [NUMBER] і [NUMBER] відповідно. Позивач з 1988 року займає кімнату [NUMBER]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що вона також на законних підставах на час видачі спірного ордеру займала кімнату [NUMBER], яка була видана батькові позивача [PERSON] та матері позивача [PERSON] Крім того позивач посилається на те, що факт проживання її сестри ([PERSON]) в кімнаті [NUMBER] підтверджується довідкою від 24.09.2002 року, яка видана [PERSON] Науково-виробничим центром м'ясного птахівництва, а факт проживання у цій кімнаті безпосередньо позивача підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради від 14.09.2004 року №3177. Судом встановлено, що згідно із рішенням Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради від 28.10.2010 року №380 [PERSON] видано ордер на кімнату [NUMBER] в житловому будинку по [ADDRESS]. Ордер №80 від 01.03.2012 року видано [PERSON] на зайняття жилого приміщення жилою площею 16,3 кв. м, що складається з однієї кімнати в комунальній квартирі [NUMBER] кім. [NUMBER] в будинку [ADDRESS] та іншими доказами (показаннями свідків, доказами, що підтверджують надання позивачу комунальних послуг за вказаною адресою). Як слідує з виписки з протоколу №6 засідання президії профкому і адміністрації радгоспу ім. Ф.Е. Дзержинського від 25.06.1992 року дійсно було прийнято рішення про виділення кімнати в гуртожитку родині [PERSON]., що складається з 4 осіб. Водночас в тексті виписки не вказано номеру кімнати, що виділяється, номер [NUMBER] дописано пастою на полях, в той час як основний текст надруковано. Порядок надання жилих приміщень у гуртожитках врегульовано статтями 119, 120 ЖК України, згідно із якими жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо наявності у неї законного права користування кімнатою [NUMBER], оскільки доказів видачі позивачеві або членам її родини ордеру на цю кімнату (ані в порядку статті 120 ЖК України, ані в порядку статті 58 ЖК України) сторонами не надано і судом не встановлено. Згідно зі статтею 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Тож висновки позивача про те, що видаючи ордер №80 від 01.03.2012 року на зайняте приміщення, виконавчий комітет органу місцевого самоврядування діяв із порушенням статті 58 ЖК України, суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам і вимогам закону. Докази, що підтверджують самий лише факт проживання позивача у відповідному приміщенні не мають правового значення для вирішення спору, оскільки вони не доводять законності такого проживання. З наведених підстав вимоги про визнання недійсним ордеру та визнання права позивача на користування приміщенням [NUMBER] по [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Право позивача на користування приміщенням [NUMBER] в [ADDRESS] сторонами у справі не оспорюється і судовому захисту не підлягає, адже відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed