Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , збільшення розміру аліментів до 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року по 29.11.2013. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В травні 2013 року відповідач покинув її і вона була вимушена самостійно забезпечувати новонароджену дитину та себе всім необхідним для існування. З того часу відповідач припинив будь-яке спілкування із нею та дитиною, станом здоров`я [PERSON] не цікавиться, вихованням, розвитком, освітою неповнолітньої доньки не займається. 29.11.2013 рішенням Рокитнянського районного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. Відповідно до рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Проте, [PERSON] ухиляється від обов`язку щодо участі у матеріальному забезпеченні дитини та станом на 25 жовтня 2019 року наявна заборгованість відповідача по аліментам, яка становить 73056,54 грн. Донька є ученицею другого класу, відвідує групу продовженого дня, є вихованкою Комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Україна» Чернігівської міської ради, відділення легкої атлетики, що вимагає значних грошових втрат на оплату занять, купівлю спортивного одягу та спортивних знарядь. Малолітня донька [PERSON] також відвідує додаткові гуртки розвитку та приватні заняття з англійської мови, на підтвердження чого надала довідки. Окрім того, донька є дуже хворобливою дитиною та постійно страждає на вірусно-інфекційні захворювання в зв`язку з чим протягом 2018-2019 років періодично проходила лікування та потребує постійного медичного обстеження. Відповідно до Закону мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину було змінено, а розмір витрат на утримання неповнолітньої доньки значно зріс, а тому стягнутий розмір аліментів у 1/4 частині заробітку (доходу) батька не відшкодовує витрат на її утримання. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.12.2019 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.02.2020 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду. Додатково зазначила, що з народження дитини і до цього часу жодних стосунків батько з дитиною не підтримує. Будь-яких перешкод у побаченні та спілкуванні з донькою відповідачеві не чинилось. У 2018 році відбулась єдина зустріч батька з дитиною у зв`язку з необхідністю надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання матері в м. Чернігові. Дитина сприймає батьком чоловіка позивачки [PERSON] , який займається її вихованням. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання. В матеріалах справи наявна заява відповідача (а.с. 66), в якій він вказує про неможливість з`явитись до суду у зв`язку з проходженням військової служби. Також у даній заяві відповідач пояснює наявність боргу по аліментам своїм скрутним матеріальним становищем. Вказує на те, що добровільно погодився на реалізацію свого будинку в рахунок боргу. Проти позбавлення його батьківських прав заперечує. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Новозаводської у м. Чернігові ради вказала про доцільність задоволення позову. Суд в порядку ч.1 ст. 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 27.04.2012 по 29.11.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , від 02 жовтня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 13). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29.11.2013 шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 14). Відповідно до довідки про склад сім`ї №8619 від 01.08.2019 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради малолітня [PERSON] , зареєстрована разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 15). Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав - лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позивач вказує про те, що відповідач, батько дитини - [PERSON] , з травня 2013 року з нею та їх дитиною не проживає та з того часу фактично припинив будь-яке спілкування із нею та дитиною, станом здоров`я, життям та успіхами у навчанні, [PERSON] не цікавиться, матеріальної підтримки на її утримання не надає, на підтвердження чого суду було надано такі докази. Так, згідно з довідками №45 від 14.06.2019 та №90 від 14.11.2019 та характеристикою від 20.01.2020 неповнолітня [PERSON] навчається у Чернігівській загальноосвітній школі І-ІП ступенів №17 та на даний час є ученицею другого класу. За період її навчання [PERSON] жодного разу не брав участі у навчанні доньки, на батьківських зборах не з`являвся, не оплачував харчування дитини в навчальному закладі, не піклувався про її психофізичне здоров`я та ніколи не з`являвся в навчальному закладі ( а.с. 16,17). Відповідно до довідки №1 від 30.01.2019, виданою завідувачем ДНЗ №34 Управління освіти Чернігівської міської ради, за період перебування (відвідування) [PERSON] , Чернігівського дошкільного навчального закладу №34 «Ромашка», групи №3, протягом 2016-2017 років, відповідач також жодного разу не брав участі у вихованні [PERSON] , не з`являвся на батьківських зборах, не оплачував харчування дитини у дошкільному дитячому навчальному закладі, не піклувався про її психофізичне здоров`я (а.с. 18). Як підтверджується довідкою №01-29/63, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча поліклініка №1 Управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради» від 30.01.2019, за час перебування [PERSON] під наглядом КНП «ДП №1» ЧМР з листопада 2016 року, за інформацією дільничного лікаря, на прийом до поліклініки дитину супроводжує мама, яка і здійснює догляд за станом здоров`я дитини, а також виконує рекомендації лікарів у повному обсязі (а.с. 19). Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист ( а.с. 20). Як вбачається з наданих позивачем документів, вказаний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у державній виконавчій службі Рокитнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та станом на 25 жовтня 2019 року заборгованість відповідача по аліментам становить 73056,54 грн. ( а.с. 29-33). У відповідності до Акту обстеження житлових умов проживання дитини від 04.07.2019 року, складеним провідними спеціалістами сектору профілактики роботи соціального захисту дітей Служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] ; житло розміщено на 2-му поверсі, складається з 4-х кімнат, з усіма комунальними зручностями, будинок обладнаний побутовою технікою та меблями. Дитина має окрему кімнату, своє ліжко для сну, шафу для одягу, стіл для навчання, тобто створено всі умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 50). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 26.11.2019 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] ( а.с. 86). Згідно з завіреною 11.02.2020 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу заявою, [PERSON] бажає усиновити [PERSON] (а.с. 91). Відповідно до психологічного висновку емоційного стану та батьківських стосунків, здійсненої кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри екологічної психології та соціології Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т .Г. Шевченка [PERSON] , в ході діагностики емоційного стану дитини [PERSON] (2012р.н) та батьківських стосунків було з`ясовано, що між мамою та її чоловіком (вітчимом дитини) та дитиною склались гармонічні відносини, що досить сприятливо впливає на емоційний стан дитини. [PERSON] жодного разу не згадала про наявність іншого (рідного) батька, що вказує на ідентифікацію вітчима з батьківською роллю. Рекомендовано продовжувати спілкування і проживання в наявній на сьогодні родині [PERSON] , що матиме позитивний, сприятливий прогноз її подальшого розвитку ( а.с. 85). 12 серпня 2019 року Виконавчим комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради було прийнято рішення №205 про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 51-53). Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що позивач є його дружиною. Знає її з січня 2019 року. З [PERSON] в нього теплі стосунки. Оскільки біологічний батько її вихованням не займається, має намір усиновити її. [PERSON] про це знає і згодна. Він активно приймає участь у житті дитини, забирає її з школи, відвідує батьківські збори. Колишній чоловік ніколи позивачу матеріально не допомагав. Відповідач знає про місце проживання позивача з дитиною, оскільки давав дозвіл на прописку дитини. [PERSON] знає про наявність біологічного батька, але про нього ніколи не згадує. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що позивач є її подругою і співробітницею, знайома з нею з весни 2016 року. Батька дитини позивача вона ніколи не бачила. Їй відомо, що позивач залишилась в складній ситуації і мусила сама забезпечувати та виховувати доньку. Аліменти відповідач не сплачував. Дитина називає чоловіка позивача батьком, [PERSON] також ставиться до неї як до доньки. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що познайомилась з [PERSON] в 2016 році, коли разом орендували квартиру та до цього часу підтримують з нею дружні відносини. Відповідача жодного разу не бачила. Позивач ніколи на казала їй, що батько якимось чином виявляє намір спілкуватись з донькою. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про наявність винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення від 27.11.92 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2)» п.90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інте¬ре¬сами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення від 7 серпня 1996 р. у справі «Йогансен проти Норвегії» п.78). В даному випадку факт заперечення проти позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини. Оскільки за час знаходження справи в суді відповідач не довів протилежне та не продемонстрував свою зацікавленість дитиною. На думку суду, стягнення аліментів в примусовому порядку з відповідача, крім того наявність заборгованості по аліментних платежах, за встановлених фактичних обставин, не може свідчити про його усвідомлене та ініціативне піклування за власною донькою. За вказаних вище обставин, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач, дійсно, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини - [PERSON] , а отже, відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст.169 СК України. Щодо заявленої позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів, суд зазначає наступне. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що доказів значного покращення матеріального становища платника аліментів позивач суду не надала, з урахуванням того, що сімейний стан позивача змінився - [PERSON] одружилась та її чоловік піклується та має намір усиновити малолітню [PERSON] , [INFO] , що безумовно не є тією обставиною, яка свідчить про погіршення матеріального становища позивача, а тому підстав для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів суд не знаходить, у зв`язку з чим у задоволенні позову в даній частині слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial