Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до відповідачів з позовом, який був уточнений в ході судового розгляду, в якому просила визнати за нею право на спадкування спадкового майна по смерті [PERSON], на рівні спадкоємців першої черги за законом. В обґрунтування покликалась на те, що з 2001р. до 2013 р. вона і [PERSON] проживали однією сім'єю у квартирі по [ADDRESS], були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, але шлюб в органах ДРАЦС так і не зареєстрували. [INFO]. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме двокімнатну квартиру в [ADDRESS], гаража по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,26 га. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач вважає себе, спадкоємцем, так як до дня смерті вона проживала разом з [PERSON] однією сім'єю. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не підтвердила родинний зв'язок із померлим. Також їй було роз'яснено, право звернутися до суду із заявою. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали. Позивачка ствердила, що проживала з померлим [PERSON] на протязі 12 років однією сімєю. Покійний постійно хворів, перебував на лікуванні з діагнозом цироз печінки та потребував сторонньої допомоги та догляду. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, вказавши, що судом скасовано рішення про встановлення факту проживання позивачки та померлого [PERSON] однією сімєю. Вважають, що позивачка не має права на спадкування. Просили відмовити у позові. Третя особа-приватний нотаріус Щур Т.В. в судове засідання не зявився, скерувавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, при винесенні рішення поклався на думку суду. Заслухавши позивача та його представника, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1,2,3 ст.60, ч.3 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою За ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із змісту ч.2 ст.1259 ЦК України вбачається, що підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Свідки [PERSON] та [PERSON] , будучи допитаними в судовому засіданні показали, що позивачка та покійний [PERSON] постійно разом проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Померлий [PERSON] постійно хворів страждав тяжким недугом церозом печінки та позивач постійно здійснювала за ним догляд. З письмових заяв [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, спільно проводили свята. [PERSON] часто хворів та перебував на лікуванні, під час якого його догляд здійснювала [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Добротрівської селищної ради Кам'янка -Бузького району, Львівської області, [PERSON] помер [INFO]. року в с. Добротвір, Кам'янка -Бузького району, Львівської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно - саме двокімнатну квартиру по [ADDRESS], гаража по [ADDRESS], ? частину будинку в с.Маїки, Камянка-Бузького району, Львівської області та земельної ділянки площею 0,26 га. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Щур Т.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою від 21.08.2014р. колегії судової палати у цивільних справах рішення Кам'янка -Бузького районного суду Львівської області від 16.01.2014р. було скасовано та заяву [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання залишено без розгляду, роз'яснивши право на подання позову на загальних підставах. В ході судового розгляду справи встановлено, що до спадкування закликаються відповідачі, а саме [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями першої черги. Відповідно до довідки за № 188 від 25.09.2013р. виданою Добротвірською міською лікарнею, яка міститься в матеріалах справи за № 446/2395/13-ц померлий [PERSON] з січня 2010 року хворів та йому був поставлений діагноз: цироз печінки. Починаючи з 2010 року неодноразово перебував на лікуванні, доглядом та забезпеченням [PERSON] займалась [PERSON] У відповідності до п. 21 ППВСУ від 30.05.2008р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування-при вирішенні спору про право на спадщину осіб, що проживали зі спадкоємцем однією сімєю не маенш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання із спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік) , які проживають однією сімєю із спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї тощо. Оскільки позивачкою доведено факт проживання разом з [PERSON] однією сім'єю в період 2001р.. по день його смерті , тобто понад 5 років, є всі підстави вважати позивачку спадкоємцем майна [PERSON] четвертої черги за законом. Також в судовому засіданні в ході розгляду справи було встановлено те, що позивач більше п'яти років проживала разом із померлим, здійснювала за ним догляд під час тривалого лікування та догляд після, коли померлий [PERSON] перебував удома, а тому з урахуванням вищенадеведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити та визнати за позивачкою право на спадкування на рівні першої черги.

Outcome: approved