Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом. Позов мотивовано тим, що 11.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN25000737573358 (Вклад «Стандарт на 12міс.») з щомісячним зарахуванням процентів заставкою 18% річних на особовий рахунок (карту/рахунок) № 26359621274118 - капіталізація вкладу. Сума вкладу становить 150 000,00 грн. Строк дії договору - до 12.09.2014року (366 днів). По закінченню строку дії договору, у відповідності до п. 6 такого договору позивач надіслала на адресу відповідача заяву (зареєстрована у відповідача за вх. №276326 від 29.09.2014 року) про повернення вкладу та виплату коштів з такого вкладу. У відповідь на даний лист, відповідач своїм листом за вих. № 20.1.0.0.0./7-20140929/3977 від 29.09.2014 року безпідставно відмовив позивачу у поверненні вкладу, посилаючись на необґрунтовані обставини такої відмови, оскільки мотиви викладені у заяві відповідача не відповідали положенням договору банківського вкладу про територіальну залежність умов повернення вкладу. Фактично зміст договору банківського вкладу (депозиту № SAMDN25000737573358 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), укладений між позивачем та відповідачем не містить територіального обмеження чи територіальних заборон, що стосується виконання сторонами свої зобовязань за договором. Додаткових угод, що стосуються таких територіальних обмежень чи заборон між позивачем та відповідачем не укладалось. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 179 342,55 грн. за договором банківського вкладу (депозиту) № SAMDN25000737573358(Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 11.09.2013 року з яких: 150 000,00 грн. - заборгованість по депозитному вкладу; 29 342,55 грн. - заборгованість по капіталізації вкладу (не виплаченим процентам), нарахованим з 11.09.2013 року по 11.09.2014 року. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди у сумі 62811,19 грн., з яких: 30 065,69 грн. пені нарахованої на суму боргу за період з 13.09.2014 року по 23.03.2015 року; 2 830,18 грн. З % річних нарахованої на суму боргу за період з 13.09.2014 року по 23.03.2015 року; 29 915,32 грн. втрат від інфляції, нарахованих на суму боргу за період з 13.09.2014року по 23.03.2015 року; Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] суму відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала заперечила щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до положень ч.1 ст. 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. Як встановлено в судовому засіданні, фактично ще до моменту прийняття вказаного закону відокремлені підрозділи «Приватбанку», що розташовані на окупованій території, були позбавлені можливості належним чином здійснювати банківську діяльність, а також обслуговувати договори банківських вкладів та рахунків. Саме з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 Про часткову мобілізацію, [PERSON] України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію. Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VІІ Про боротьбу за звільнення України, [PERSON] України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України, ураховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України Про банки і банківську діяльність, Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму. Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року № 260 Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Згідно з п.5 Постанови НБУ № 260, банки, у тому числі ПАТ КБ Приватбанк, зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Вказаній Постанові передувало Рішення Центрального банку Російської Федерації ([PERSON]) № РН-ЗЗ/І від 21.04.2014 року, яким також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ ПриватБанк. Наявність вказаного рішення Банку [PERSON] унеможливлювало діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя Філії Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк. Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ ПриватБанк на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ ПриватБанк, що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу Філії Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк, а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, банкоматів, транспортних засобів та т.і. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30.04.2014 року, № 2474-6/14 від 03.09.2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ КБ ПриватБанк, що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. З цих причин відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. 02.04.2014року було прийнято [PERSON] № 39-ФЗ Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя. Метою цього Закону є забезпечення захисту інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, що зареєстровані та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя станом на 16 березня 2014 року. У відповідності до ст.4 цього Закону, Державна корпорація Агентство з страхування вкладів заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації цього [PERSON] закону, передає йому майно, видає щодо Агента розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим [PERSON] законом. Як вказано вище, Банком [PERSON] було прийнято рішення № РН-ЗЗ/І від 21.04.2014 року про припинення з 21.04.2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ ПриватБанк. Вказане було підставою для придбання автономною некомерційною організацією Фонд захисту вкладників прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому статтями 7 та 9 [PERSON] Закону від 02.04.2014 року № 39-ФЗ. Згідно з ст.7 [PERSON] Закону № 39-ФЗ Банком [PERSON] направлено на адресу АНО ФЗВ повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО ФЗВ прав (вимог) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків. Таким чином, АНО ФЗВ взяв на себе зобовязання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі клієнтам Філії Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк, поза волею відповідача, за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим та міста Севастополь. У відповідності до систематичних повідомлень, що розміщував АНО ФЗВ на своєму офіційному сайті - http://fzvklad.ra/- АНО ФЗВ замінив ПАТ КБ ПриватБанк за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк - не лише депозитними, але і за орендними, кредитними та т.і. Так, на сайті було розміщено номер рахунку АНО ФЗВ, на який пропонувалось здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитним договорами, що укладалися Кримською філією банку http://www.fzvklad.ru/news/27/ . Також неодноразово АНО ФЗВ зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ ПриватБанк буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АРК. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] було укладено договір банківського депозиту в регіональному відділенні Кримського РУ ПАТ КБ ПриватБанк. Отже, згідно вказаного закону позивач підпадає під категорію осіб, які мають право на звернення до АНО ФЗВ для викупу прав (вимог) та виплати йому компенсаційних виплат по договору банківського вкладу. Відповідно до ч. ч. 3, 6 ст. 5 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Таким чином. Законом України встановлено, на кого саме покладається відповідальність за відшкодування шкоди у результаті окупації. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зобовязання за договорами банківського вкладу або банківського рахунку, які укладені з працівниками ПАТ КБ ПриватБанк в АР Крим, виконує АНО ФЗВ, за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, а не ПАТ КБ ПриватБанк, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed