Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також визначити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши їй одну ізольовану кімнату площею 17,8 кв.м. з прилеглим балконом, відповідачу іншу кімнату площею 10,8 кв.м., а місця загального користування (коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладові) залишити в спільному користуванні. В судове засідання представник позивач [PERSON] надала клопотання, про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. Про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Поважних причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позовної заяви суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] надали заяви (а.с. 50, 52, 53, 75), про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] також просила задовольнити позов. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копій свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.73), та рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року у справі ЄУН №337/4306/15-ц провадження №2/337/1755/2015 (а.с.74), [PERSON] (а.с.6, 31) і [PERSON] (а.с.7) перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1975 року по 27 жовтня 2015 року Квартира [ADDRESS] була виділена [PERSON] і його родині (дружині [PERSON], доньці [PERSON]) відповідно до ордеру №304 від 21 лютого 1980 року (а.с.8, 32), та пай за неї в сумі 7598,02 рублів був повністю виплачений [PERSON] у 1 кварталі 1992 року. Розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації №1373р від 12 квітня 2007 року (а.с.9, 30зв.) оформлено право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], яке останній зареєстрував відповідно до ч.1 ст. 182, ч.4 ст. 334 ЦК України (а.с.9 зв., 10-11, 12, 27-28, 29, 30). Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про власність» у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу набуває права власності на це майно. При цьому, згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час виплати паю, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що крім того узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заперечень проти вказаних обставин, або інформації про наявність відповідної домовленості подружжя, або шлюбним договором суду не надано. Таким чином суд вважає, що частки [PERSON] і [PERSON]у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, та відповідно кожному належала по 1/2 частці цієї квартири. Крім того, відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При цьому, відповідач отримав копію позову, та не надав заперечень, щодо порядку користування спірною квартирою, запропонованого позивачем, а саме [PERSON] виділити одну ізольовану кімнату площею 17,8 кв.м. з прилеглим балконом, [PERSON] іншу кімнату площею 10,8 кв.м., а місця загального користування (коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладові) залишити в спільному користуванні, що не суперечить положенням законодавстваі не призведе до погіршення житлових умов сторін, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: approved