Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (згідно змін та уточнень в остаточній редакції) в порядку поділу спільного майна подружжя припинити спільну сумісну власність на автомобіль MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску, між [PERSON] та [PERSON]; стягнути на її користь з відповідача компенсацію 1/2 частини вказаного автомобіля у розмірі 67800,00 грн. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати (а.с.44-45). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час перебування в шлюбі з [PERSON], за сумісні кошти був придбаний автомобіль MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску, який є їх спільною сумісною власністю. Але оскільки відповідач автомобіль продав, за 5000,00 доларів США, що на момент звернення з позовом до суду становить 135600,00 грн., і відмовляється в добровільному порядку надати позивачу компенсацію за частку у спільному майні, яка складає 1/2 частину вартості автомобіля, тобто 67800,00 грн., позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-5, 44-45). В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник визнали позов частково, зазначивши при цьому, що вартість автомобіля згідно договору купівлі продажу становить 10000,00 грн., і відповідач згоден сплатити позивачу компенсацію 1/2 частини від цієї вартості автомобіля, а саме 5000,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 21 лютого 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Шлюб між ними було розірвано 30 січня 2016 року (а.с.7). 12 грудня 2015 року був придбаний та зареєстрований на ім'я [PERSON] автомобіль MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску (а.с.8). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, транспортний засіб MERCEDES-BENZ VITO 108D, 1997 року випуску, з підстав передбачених ст.ст.60, 61 СК України та ст.368 ЦК України, є об'єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача як колишнього подружжя, оскільки набуті за час їх перебування в шлюбі на підставі договорів, укладених відповідачем в інтересах сім'ї. Правові підстави, передбачені ст.57 СК України, щоб вважати транспортний засіб чи джерела для їх придбання як особистою приватною власністю відповідача судом, в ході розгляду справи, не встановлені. Крім того, розірвання шлюбу, як передбачено ч.1 ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, ч.1 ст.358 ЦК України зазнає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на транспортний засіб, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. Згідно договору купівлі-продажу від 30.12.2016 року (а.с.37), [PERSON] продав автомобіль MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску. Суд зауважує, що здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Згідно ст. 372 ч. З ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки майно, яке є предметом поділу, продане, та надати у добровільному порядку компенсацію за частку у спільному майні відповідач відмовляється, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошової компенсації вартості його частки. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п.п.22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Згідно висновку експерта №17-1309 від 21 червня 2017 року, ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску, станом на 22.05.2015 року, визначається рівною 113588 гривень (а.с.58-60). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як випливає зі змісту ч.1 ст.70 СК України та ч.2 ст.372 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, як позивач так і відповідач мають право власності на транспортний засіб у рівних частках, розмір яких становить 1/2 від вартості спірного майна кожного із подружжя, то поділ майна здійснюється з розрахунку саме таких часток позивача та відповідача. Таким чином вартість компенсації 1/2 частки у спільному майні, а саме автомобіля MERCEDES-BENZ VITО 108D, VIN код [NUMBER], 1997 року випуску, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, становить 56794,00 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме сплачені за проведення автотоварознавчої експертизи 1782,72 грн., та сплачений судовий збір в сумі 567,94 грн. (1% від розміру задоволених позовних вимог), а всього в розмірі 2350,66 грн. Враховуючи викладені обставини, та з урахуванням норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial