Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні і вихованні. Вона періодично проживає разом з сином у Чеській Республіці в м. Лібезніце, де син навчається у Готельній школі Радліцка. Постановою Тячівського районного суду від 9 червня 1999 року відповідач був зобовязаний до сплати аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час син досяг повноліття, однак продовжує навчатися у Готельній школі Радліцка. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, хоча має працездатний вік, задовільний стан здоровя, забезпечений житлом і інших утриманців немає. А тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову і до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивачка в судове засідання не зявилася, так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності і позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився через віддаленість місяця проживання і подав суду письмову заяву, за якою просив розглянути справу у його відсутності і позов не визнав з підстав, зазначених у письмовому запереченні. При цьому в письмовому запереченні відповідач послався на те, що до досягнення сином повноліття він належним чином сплачував аліменти і таким чином приймав участь у його вихованні та утриманні. А на даний час він перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою мають двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, про що позивачці достовірно відомо, однак вона в позовній заяві вказує на відсутність у нього інших утриманців. Крім цього, він має постійне місце праці, а тому аліменти не можуть визначатися в твердій грошовій сумі. До того позивачка в позовній заяві вказала на необхідність стягнення аліментів на повнолітнього сина у звязку з тим, що він продовжує навчання у готельній школі, однак не підтвердила факт потреби матеріальної допомоги, не надала належних доказів суду. Йому достовірно відомо, що син працює на будівництві і має відповідні доходи, однак про навчання син йому не повідомляв. Крім того реквізити та переклад довідки про навчання сина у нього викликають сумнів. Текст довідки не містить даних про період навчання і що навчання здійснюється на денному відділенні. Аналогічні заперечення проти позову відповідач надав і при допиті його в порядку судового доручення Софіївським районним судом Дніпропетровської області 6 квітня 2016 року. У звязку з неявкою відповідача в судове засідання та надходження його заяви про розгляд справи у його відсутності, суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у відсутності відповідача і на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття і проживає за місцем проживання матері( а.с.6-8) Син [PERSON] продовжує навчання в 2015\\16 навчальному році в Готельній школі Радліцка Чеської Республіки( а.с. 9, 10). Відповідач [PERSON] проживає окремо, перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце праці із середньомісячною заробітної платою 4953.72 гривень( без утриманих податку та інших обовязкових платежів)( а.с.31-34). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши зібрані по справі вищенаведені докази, суд вважає, що позивачкою належними і допустимими доказами в судовому засіданні не доведено з урахуванням матеріального становища сторін і повнолітнього сина потребу у матеріальній допомозі з боку батька у звязку з продовженням ним навчання та відповідно спроможність самого батька надавати таку допомогу. У звязку з цим, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивачка при зверненні до суду в даному випадку звільнена від сплати судового збору, то судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed