Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 1 жовтня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 69. Від даного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач ображає та принижує її, виганяє з їхнього спільного житла, забирає дітей, погрожує та неадекватно себе поводить. Діти ростуть в постійному страху. Тому подальше спільне життя є неможливим. В судовому засідання позивач підтримала заявлений позов. Показала, що відповідач застосовував до неї фізичну силу, між ними часто виникали сварки, виганяв її з дому, влаштовував скандали у неї на роботі. Тому вона змушена була найняти квартиру і перебратись туди з дітьми. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливе. За час надання судом терміну на примирення відношення відповідача до неї не змінилось. Примирення не відбулося, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Дітей просить залишити на проживання з нею. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Показав що фізичної сили до позивачки не застосовував. Він робить ремонт в квартирі, а тому прийшлося проживати в батьків. Сварки виникали із-за того, що дружина не хотіла відпускати дітей з ним відпочивати за кордон. Позивачка їсти не готовить, займається лише собою. Просить надати термін на примирення. Заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, суд знаходить позов підставним. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розівання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони з серпня 2015 року спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторонам надавався термін на примирення, але його не відбулося. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась остаточно і збереження її є неможливим. Неповнолітні діти залишаються на проживання з матірю. Позову майнового характеру не заявлено.

Outcome: approved