Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зацікавлена особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник позивачки не з'явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, справу слухати в його відсутність, без фіксації технічними засобами. В судове засідання відповідач не з'явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина, просив справу слухати в його відсутність та без фіксації технічними засобами. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області висновок від 12.04.2017 року №02/15-29-2032/1030 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] підтримала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, суд встановив. В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, у виконавчому комітеті Дивізійської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.08.2012 року. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.01.2013 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2014 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач як батько, неповнолітню дитину не провідує, утриманням та вихованням не займається, станом здоров'я та розвитком дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, аліменти не сплачує та має заборгованість, яка складає 23425 грн. 35 коп., крім того, відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а в 2013 року був притягнутий до кримінальної відповідальності, позивачка сама виховує неповнолітню дитину, створює належні життєві умови для розвитку та навчання, повністю матеріально забезпечує, на теперішній час позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі, її чоловік має намір усиновити малолітнього [PERSON], на підставі вказаного позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями статтей 141, 142 СК України встановлюється рівність прав батьків щодо дитини та дітей щодо батьків. Рівність прав батьків щодо дітей це ознака, яка є однією із основних, що характеризує батьківські права. Навіть такі юридичні факти, як розірвання шлюбу між батьками, їх окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їхніх прав та звільнення їх від виконання обовязків. Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України, ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України. З аналізу норм сімейного законодавства слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини (ст.166 СК України). Згідно розрахунку заборгованості, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, станом на 31.12.2016 року заборгованість по сплаті [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], становить 23425 грн. 35 коп.. Згідно інформації Білгород-Дністровського відділу поліції від 01.03.2017 року №42/3885, до вказаного відділу звернень або скарг на відповідача [PERSON] не надходило. Білгород-Дністровським ВП ГУНП до адміністративної відповідальності не притягувався. В 2013 році притягувався до кримінальної відповідальності за ст.185 ч.2 КК України (крадіжка), засуджений без позбавлення волі (звільнений від відбування покарання з випробуванням). Згідно характеристики відносно [PERSON], виданої Білгород-Дністровським відділом поліції від 06.03.2017 року №42/4115, за останній час [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. На теперішній час позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі, її чоловік має намір усиновити малолітнього [PERSON], саме з цією метою подано позов про позбавлення батьківських прав [PERSON]. На засіданні комісії органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області [PERSON] не мав заперечень щодо позбавлення його батьківських прав, не заперечує щодо усиновлення малолітнього сина [PERSON] та зазначав, що останній раз сина бачив понад 4 роки тому, коли дитині був місяць. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не турбується про нього, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, відповідачем до суду не надано доказів у підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд вважає що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 12.04.2017 року №02/15-29-2032/1030 доцільно [PERSON] позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON] батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права неповнолітньої дитини.

Outcome: partial