Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на обов`язкову частку в порядку спадкування за законом. В позовній заяві просить суд визнати права власності на обов`язкову частку в порядку спадкування за законом у вигляді ј частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, як обов`язкову частку у спадщині, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка [PERSON] , [INFO] , з 06.11.2013 року є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та є спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті своєї матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2017 року. Померлої [PERSON] належить двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 24 червня 1992 року за реєстровим № 1-3298 та зареєстрованого міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського Комунального господарства Запорізької області 07 серпня 1992 року придбала . 30.10.1992 року [PERSON] склала заповіт, засвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області за реєстровим номером № 1-634, яким належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. 10.09.2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом [PERSON] та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонера за віком [PERSON] у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої [INFO] гр. [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . 21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці [PERSON] [PERSON] , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим [PERSON] , чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті. [INFO] [PERSON] помер. 15.12.2020 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Постол Н. Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 01 листопада 2017 року, шлюб укладено між [PERSON] , 1940 року народження, та [PERSON] , 1929 року народження та зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 10 листопада 1995 року, актовий запис № 934, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », що також підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027948450 від 26.09.2020 року, отриманого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не припинявся. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 21 червня 2017 року, прізвище ім`я та по батькові спадкодавця зареєстроване як [PERSON] . Відповідно до вищевикладеного та у зв`язку з тим, що документи мають розбіжності у прізвищі спадкодавця, яка повинна бути « [PERSON] », а залишилася « [PERSON] », не змінивши прізвище після укладення шлюбу, Бердянська державна нотаріальна контора не може вирахувати частки для спадкоємиці за заповітом та для спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на Ѕ частку квартири в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є спадкоємицею на підставі заповіту після смерті своєї бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2017 року. 30.10.1992 року [PERSON] склала заповіт, яким належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Проте, 15.12.2020 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Постол Н. Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що документи мають розбіжності у прізвищі спадкодавця, яка повинна бути « [PERSON] », а залишилася « [PERSON] », не змінивши прізвище після укладення шлюбу, Бердянська державна нотаріальна контора не може В судове засідання позивач [PERSON] за первісним позовом в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] за первісним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, заперечень у письмових заявах проти заочного розгляду справи не має, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Враховуючи положення ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Суд вивчивши письмові докази справи, вважає, що позовні заяви [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] за первісним позовом та позивач [PERSON] за зустрічним позовом своєчасно звернулися до Бердянської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримали постанову від 15 грудня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи мають розбіжності у прізвищі спадкодавця, яка повинна бути « [PERSON] », а залишилася « [PERSON] », не змінивши прізвище після укладення шлюбу У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, позивач [PERSON] за первісним позовом та позивач [PERSON] за зустрічним позовом не можуть реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулися до суду з позовом. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій статті 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина. Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу, за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої. Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № І-рц/2014 (справа про право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів І, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частину четверту статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абз. 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вирішив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку незалежно від групи інвалідності. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №303/674/17. Відповідно до положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. позивачка [PERSON] , [INFO] , з 06.11.2013 року є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та є спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті своєї матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2017 року. Померлої [PERSON] належить двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 24 червня 1992 року за реєстровим № 1-3298 та зареєстрованого міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського Комунального господарства Запорізької області 07 серпня 1992 року придбала . 30.10.1992 року [PERSON] склала заповіт, засвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області за реєстровим номером № 1-634, яким належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. 10.09.2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом [PERSON] та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонера за віком [PERSON] у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої [INFO] гр. [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . 21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці [PERSON] [PERSON] , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим [PERSON] , чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті. [INFO] [PERSON] помер. Враховуючи те, що [PERSON] на день смерті матері досягнула пенсійного віку, а тому є непрацездатною, то відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, як непрацездатна, вона має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту. Тобто, незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавицею на випадок своєї смерті, обов`язкову частку у майні має її непрацездатна за віком дочка [PERSON] . Таким чином, [PERSON] має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту у вигляді ј частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, як обов`язкова частка у спадщині, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є спадкоємицею на підставі заповіту після смерті своєї бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2017 року. 30.10.1992 року [PERSON] склала заповіт, яким належну на праві власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] заповіла гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в рівних частках кожній. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Таким чином, суд вважає, за необхідним визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.16, 1216-1218, 1223, 1233 - 123512 ЦК України, та

Outcome: approved