Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 02.11.1996 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо. Фактично сім?я припинила своє існування. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки відновити шлюбні відносини неможливо. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя, 02.11.1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №460. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Судом встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, неповнолітніх дітей сторони не мають, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved