Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог Третя Запорізька державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області,про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, виділ із майна ідеальної долі одного зі співвласників (подружжя) і визнання права власності на неї, визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом та перерозподіл часток у спадковому майні. Після неодноразового уточнення позовних вимог, [PERSON] в уточненому позові від 30.05.2016 року виключила з позову третіх осіб -Третю Запорізьку державну нотаріальну контору, Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Запорізькій області, а також змінила підстави і предмет позову, залишивши вимогу про визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом Решту вимог просила залишити без розгляду. В позові зазначила, що з 18.04.1998 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 26.11.2010 року. Під час шлюбу, в 2003 році, ними було придбано за договором купівлі-продажу нерухоме майно 29/50 частки квартири [ADDRESS], право власності оформлено на чоловіка [PERSON] Позивач зазначила, що вона проживала з чоловіком та була зареєстрована на день його смерті разом із ним за однією адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], 07.10.2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення за позовом інших спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Згідно рішенню Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2013 року за відповідачами визнано право власності на 29/200 частини квартири за кожним. Під час розгляду справи , вона не визнала позов позивачів, але зустрічних вимог не висувала, тому питання про визнання за нею права власності на квартиру не вирішувалось. Також позивач зазначила, що оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру вона віддала відповідачам, тому після звернення до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, 13.03.2015 року отримала постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Відповідачі правовстановлюючі документи на спірну квартиру їй не віддають, спілкування уникають. Оскільки вона проживала з чоловіком та була зареєстрована на день його смерті разом із ним за однією адресою: [ADDRESS]., від прийняття спадщини не відмовлялась, вона вважає, що прийняла спадщину в розмірі 29/200 частки квартири [ADDRESS], після померлого [PERSON], але не може оформити її належним чином внаслідок відсутності в неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з?явився, з уточненим позовом від 30.05.2016 року ознайомився, проти його задоволення в повному обсязі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання з?явилась, з уточненим позовом від 30.05.2016 року ознайомилась, проти його задоволення в повному обсязі не заперечує. Представник відповідача [PERSON] з уточненим позовом від 30.05.2016 року ознайомилась, проти його задоволення в повному обсязі також не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає уточнений позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~ В частинах 1 та 2 ст. 21 СК України зазначено , що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України позивач, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. Ч. 3 ст. 1268 встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено : з 18.04.1998 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]Шлюб зареєстрований Хортицьким відділом ДРАЦС, актовий запис №142. Під час цього шлюбу, 07.08.2003 року за договором купівлі-продажу подружжям придбано 29/50 частки квартири [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], право власності оформлено на [PERSON] 26.11.2010 року [PERSON] помер, про що свідчить актовий запис № 7445 . 07.10.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право власності на 29/200 частини квартири [ADDRESS].. Під час розгляду справи по суті [PERSON] зустрічних вимог не висувала. Рішення суду набуло законної сили 18.10.2013 року, а тому обставини, викладені в ньому доказуванню не підлягають, в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Позивач проживала з чоловіком та була зареєстрована на день його смерті разом із ним за однією адресою: [ADDRESS]., від прийняття спадщини не відмовлялась, а тому у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після померлого [PERSON] Згідно інформаційної довідки з електронного реєстру Державної реєстраційної служби щодо власників нерухомого майна від 04.04.2016 року , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить право власності на 29/200 частин квартири [ADDRESS] кожному. Відповідно до постанови про відмову в вчиненні нотаріальної дії, виданої 13.03.2015 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після померлого [PERSON], через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого 26.11.2010 року [PERSON] є відповідачі, які вже оформили своє право власності на спадкове майно на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10 2013 року та позивач, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved