Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] щодо призначення аліментів, визначених у твердій грошовій сумі та стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за період з липня 2016р. по липень 2017р. Ухвалою суду від 02.08.2017р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 09.08.2017р. позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву з усуненими недоліками (а.с.25-28 том 1), в якій просить призначити до щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання та розвиток дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., яка підлягає індексації, відповідно до Закону, починаючи з 01 серпня 2017року до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за минулий час з 01 липня 2016р. до 31 липня 2017р., з розрахунку щомісячної грошової допомоги (аліментів) в сумі 2000,00 грн., а всього 25000,00 грн. В своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2019 року, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від04 серпня 2016р. Однак, з березня 2016р. між сторонами фактично припинились шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що колишнє подружжя починаючи з березня 2016р. фактично припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства і почали проживати окремо один від одного,Є між сторонами наявна була домовленість та /або спільна згода сторін, згідно якої відповідач по справі взяв на себе зобов`язання про добровільне надання починаючи з квітня 2016 року, щомісячно, матеріальної допомоги на утримання (в тому числі лікування) та розвиток Малолітнього сина - [PERSON] , який проживає з позивачем в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується банківською випискою «Приватбанку» карткового рахунку позивача, згідно якого відповідач перераховував кошти в квітні, травні, червні 2016 року в розмірі 2000,00 грн. Але, згодом, відповідач, починаючи з періоду судового розгляду справи про розірвання шлюбу (липень-серпень 2016р.) в Оболонському районному суді м. Києва, в одноособовому порядку змінив умови та/або відмовився від належного виконання узгодженої між колишнім подружжям домовленості про надання щомісячної грошової допомоги на утримання та розвиток сина. Оскільки відповідач в односторонньому порядку та на власний розсуд відмовився з липня 2016р. від надання в добровільному порядку грошових коштів на утримання сина, та одноособове утримання позивачем спільного сина, остання звернулась до суду з відповідним позовом. 23 жовтня 2017р. позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.184-188 том 1), в якій, окрім вказаних вище позовних вимог просить також визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] та для спілкування відповідача з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , для участі в його вихованні і розвитку, спілкування з ним встановити графік зустрічей (час та дні) для спільних зустрічей з сином: -кожну суботі І-ІІІ тижня місяця з 17-00 до 20-00 год. в присутності матері; -кожну неділю ІІ-ІV тижня місяця з 16-00 до 20-00 год. в присутності матері. Заяву про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що після отримання копії позову про стягнення аліментів, останній почав погрожувати позивачу з приводу відібрання дитини та залишення його за місцем проживання відповідача, при цьому з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач жодного разу не виказував претензій та не виставляв будь-яких правових вимог щодо встановлення місця проживання сина з матір`ю. Ухвалою суду від 24 жовтня 2017р. Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районного в м. Києві державної адміністрації залучено третьою особою по справі (а.с.192 том 1). 09 лютого 2018р. відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову (а.с.217-222 том 1). В судовому засіданні 22 травня 2018р. позивач [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог (29-35 том 2), відповідно до яких просить призначити до щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання та розвиток дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., яка підлягає індексації, відповідно до Закону, починаючи з 01 серпня 2017року до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за минулий час з 01 липня 2016р. до 31 липня 2017р., з розрахунку щомісячної грошової допомоги (аліментів) в сумі 2000,00 грн., а всього суму коштів в розмірі 13550,00 грн. А також, визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] та для спілкування відповідача з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , для участі в його вихованні і розвитку, спілкування з ним встановити графік зустрічей (час та дні) для спільних зустрічей з сином: -кожну суботі І-ІІІ тижня місяця з 17-00 до 20-00 год. в присутності матері; -кожну неділю ІІ-ІV тижня місяця з 16-00 до 20-00 год. в присутності матері. Ухвалою суду від 22 травня 2018р. цивільну справу №756/16944/17ц провадження №2/754/4018/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною - об`єднано в одне провадження з цивільною справою №754/9916/17ц, провадження 2/754/1232/18ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення заборгованості по аліментам, визначення місця проживання дитини та графіку спілкування батька з дитиною. В позовній заяві [PERSON] звертається до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкування та виховання з дитиною та визначення способу участі у вихованні, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином [PERSON] , [INFO] ., визначивши такі способи участі позивача у спілкуванні з дитиною - систематичні побачення з ним: -у перші та третю суботу місяця з право залишати його на ніч на території проживання батька -за домовленістю з матір`ю один раз щорічно в літній період протягом двох тижнів для відпочинку та оздоровлення, а також в період осінніх, зимових, весняних канікул -за домовленістю з матір`ю для відвідування занять в гуртках та спортивних секціях за їх розкладом в супроводі батька (діда і баби). Крім того, визначити територію проживання батька безпечною для знаходження сина [PERSON] у вищевказані дні (а.с.50-55 том 2). Свою позовну заяву позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 21 березня 2016р. за ініціативою його дружини виникла сварка з батьками позивача, після чого відповідачка забрала сина з місця спільного постійного проживання і переїхала з дитиною за адресою: [ADDRESS] . З цього моменту спілкування позивача з сином постійно блокується відповідачкою, вона не приймає ні гостинців, ні подарунків, які позивач, а також батьки позивача намагаються передати дитині. Після розірвання шлюбу неодноразові спроби позивача та його батьків домовитись з відповідачкою про безпосередню участь у вихованні сина наштовхуються на категоричну відмову в таких контактах. Позивач [PERSON] протягом року неодноразово телефонував до відповідачки з метою домовитись про час, коли міг ба спілкуватись з дитиною як батько, але у відповідь чув лише образи та твердження, що останній ніколи не буде спілкуватись з сином. Позивач [PERSON] вважає, що його право на спілкування з сином та право на участь у його вихованні порушується відповідачем [PERSON] , оскільки остання чинить йому перешкоди, а тому звертається до суду з позовом. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи та дослідивши, наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 21.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.10 том 1). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.9 том 1). Щодо позовних вимог [PERSON] , слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи надані позивачем [PERSON] докази щодо утримання сина [PERSON] , [INFO] , надані пояснення позивача, яка зазначила в судовому засіданні, що витрачає на утримання дитини щомісячно 4500-5000грн., матеріальний стан сторін, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який станом на день винесення рішення станом 2118грн., відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», а також наявні квитанції про добровільну сплату в період з 01.08.2017р. по 29.08.2019р. аліментів на утримання сина (а.сс.223-225 том 1), суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, стягнувши з відповідача на користь позивача 2000,00 гривень, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням сплачених коштів на утримання дитини [PERSON] в період з 01.08.2017р. по 29.08.2019р. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 01.08.2017 року . Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем [PERSON] надано докази, що підтверджують перерахунок відповідачем [PERSON] коштів на утримання сина [PERSON] , однак надані квитанції та пояснення сторін, дають підстави для висновку, щодо добровільного перерахунку коштів на утримання сина. Жодних доказів, які б свідчили про вжиття з боку позивачки [PERSON] заходів щодо одержання аліментів від відповідача [PERSON] в період з 01 липня 2016р. по 31 липня 2017р. на утримання дитини суду не надано. Також відсутні докази, які свідчать про ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина, у зв`язку зі зверненням позивача в період з 1 липня 2016р. по 31 липня 2017р. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліментів за минулий час з 01 липня 2016р. до 31 липня 2017р., з розрахунку щомісячної грошової допомоги в сумі 2000,00 грн., що становить суму коштів в розмірі 13550,00 грн., а тому в відмовляє в задоволенні даної частини позовних вимог. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку №102/03/31-1069 від 06.02.2018р. про визначення місця проживання малолітньої дитини, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.02.2018р. 32) (а.с.130-134 том 2). Враховуючи висновок 102/03/31-1069 від 06.02.2018р. про визначення місця проживання малолітньої дитини та вік дитини, суд вважає за доцільне погодитись з висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої [ADDRESS] . Відповідно до ч.1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Позивач [PERSON] , звертаючись з позовною вимогою до суду про встановлення графіку зустрічей батька з сином, не зазначає, які ж саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси відповідачем [PERSON] . Крім того, у позивача [PERSON] відсутнє таке право на звернення до суду з позовом, враховуючи положення ст.ст.158, 159 СК України, оскільки судом встановлено та даний факт сторонами не заперечувався, що малолітній син - [PERSON] проживає разом з матір`ю. З огляду на викладене, позовна вимог щодо встановлення графіку зустрічей батька з сином є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо позовної заяви [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначенні графіку зустрічей, слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , що підтверджується висновком №102/03/37-3399 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.04.2019р. про участь батька у вихованні малолітньої дитини, в якому зазначено, що 31.03.2017р. [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про свою участь у вихованні дитини. Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку №102/03/37-3399 від 25.04.2019р. про участь батька у вихованні малолітньої дитини, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний графік спілкування батька [PERSON] з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , а саме - кожної суботи з 11-00 до 14-00 год., у присутності матері, за бажанням дитини (а.с.165-168 том 2). Однак, суд не вбачає підстав повністю погодитись з наданим висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки в основу вищевказаного висновку від 25.04.2019р. покладено висновок психологічного обстеження дитини №86, який був складений 12.06.2017р., тобто майже на два роки раніше (а.с.39-40 том 1). На час складання висновку психологічного обстеження дитини №86 Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації, малолітньому сину сторін [PERSON] було повних п`ять років, а на час прийняття висновку Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією про участь батька у вихованні малолітньої дитини, [PERSON] виповнилось сім років. Деснянською районною в м. Києві держаною адміністрацією не було запропоновано сторонам проведення психологічного обстеження дитини, з метою визначення психоемоційного обстеження малолітнього [PERSON] , його особистих прихильностей до кожного з батьків, особливостей дитячо-батьківських відносин, станом на 2019 рік, а в основу висновку покладено обумовлення побачення батька з дитиною в присутності матері. Враховуючи наявність між сторонами конфліктів та з`ясування між собою відносин, вік дитини, якому на день винесення рішення виповнилось 7 років та п`ять місяців, а також відсутність доказів, які б свідчили, що негативне ставлення, методи виховання з боку батька до дитини, суд вважає визначити порядок спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] та участі у його вихованні, за яким встановити зустрічі з 10-00 до 17-00 год. кожної першої та третьої суботи місяця без присутності матері. На підставі викладеного та

Outcome: partial