Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до КЗ «Галицька ЦРЛ»\~та просить суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» в її користь середній заробіток за час перебування на курсах підвищення кваліфікації в період з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року; - визнати незаконним та скасувати наказ № 204 від 26 грудня 2017 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення; - стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» в її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 червня 1988 року прийнята на роботу на посаду медсестри поліклініки КЗ «Галицька ЦРЛ». З 30 квітня 2001 року переведена на посаду медсестри перев`язочного кабінету поліклініки КЗ «Галицька ЦРЛ», що є її основним місцем праці. За сумісництвом працює у Галицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 вчителем біології. Відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області, наказом від 01 листопада 2017 року її скеровано на курси підвищення кваліфікації вчителів біології, екології, природознавства. 20 листопада 2017 року вона звернулась до головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» з заявою про надання відпустки із збереженням заробітної плати з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року в період перебування на курсах, які фактично і проходила. Вважає, що на період перебування на курсах підвищення кваліфікації за нею підлягає збереженню місце роботи та КЗ «Галицька ЦРЛ» зобов`язана нарахувати та виплатити середню заробітну плату. Враховуючи її відсутність на роботі в КЗ «Галицька ЦРЛ» в період перебування на курсах наказом головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» [PERSON] до неї застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани. Застосування такого вважає незаконним. Зазначені обставини спричинили душевні страждання, що виразилось у втраті апетиту, безсонні, пригніченому стані, що є підставою для стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву яким, та в судовому засіданні, позов заперечив. Зазначив, що основним місцем роботи позивача є КЗ «Галицька ЦРЛ», де вона працює на посаді медсестри поліклініки. За сумісництвом позивач працює у Галицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1. Відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області позивача скеровано на курси підвищення кваліфікації. Позивач звернулась до головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» з заявою про надання їй відпустки із збереженням заробітної плати, в чому їй було відмовлено. Однак, позивач не з`являлась на роботі в період перебування на курсах, куди її скеровано відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області. Не поява на роботі в КЗ «Галицька ЦРЛ» в зазначений період є порушенням трудової дисципліни у зв`язку з чим до неї застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани та не проведено виплату заробітної плати. Зазначає, що позивачем пропущено трьох місячний строк звернення до суду про вирішення трудового спору. Просив у позові відмовити. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши здобуті докази, суд встановлює наступні фактичні обставини спору та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] за основним місцем роботи працює на посаді медсестри перев`язочного кабінету поліклініки КЗ «Галицька ЦРЛ», що стверджується копією особової карточки працівника (а.с. 44-45) та визнається сторонами. У спосіб зовнішнього сумісництва [PERSON] працює у Галицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1. Відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області наказом № 32 від 01 листопада 2017 року [PERSON] скеровано на курси підвищення кваліфікації вчителів біології, екології, природознавства (а.с. 6). 20 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» [PERSON] . з заявою про надання їй відпустки, враховуючи положення постанови КМ України № 695 від 28 червня 1997 року із збереженням заробітної плати з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року в період перебування на курсах. У наданні відпустки [PERSON] відмовлено (а.с. 7). 24 листопада 2017 року [PERSON] вдруге звернулась до головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» [PERSON] . з заявою про надання їй відпустки, враховуючи положення постанови КМ України № 524 від 11 травня 2011 року із збереженням заробітної плати з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року в період перебування на курсах. Головним лікарем накладено резолюцію про можливість надання відпустки без збереження заробітної плати на наявності відповідної заяви працівника (а.с. 40). В період з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року [PERSON] підвищувала кваліфікацію в Івано-Франківському обласному інституті післядипломної педагогічної освіти (а.с. 80). Враховуючи відсутність на роботі в КЗ «Галицька ЦРЛ» без поважних причин у період з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року наказом № 204 від 26 грудня 2017 року [PERSON] оголошено догану, не нараховано та не виплачено заробітну плату за час відсутності на роботі. Відповідно до статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1-2 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Питання\~роботи за сумісництвом регулюється, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993\~р. №\~245 та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, яке затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993\~р. №\~43 (далі \~Положення №\~43). Сумісництвом вважається, як зазначено в Положенні №\~43, виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Приймаючи рішення в межах заявлених нею вимог, застосовуючи норми матеріального права суд розмежовує трудові відносини які мають місце між позивачем [PERSON] та відповідачем КЗ «Галицька ЦРЛ» та [PERSON] та Відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області. Відповідно до статті 122 КЗпП України, при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством. Механізм реалізації статті 122 КЗпП України визначається постановою КМ України № 695 від 28 червня 1997 року Про гарантії і компенсації для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва. Як зазначено вище, направлення позивача для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва було здійснено в межах реалізації трудового договору, укладеного між [PERSON] та відділом освіти Галицької РДА Івано-Франківської області. Роботодавець, за основним місцем праці, а саме КЗ «Галицька ЦРЛ» в межах реалізації трудового договору з яким працівник не направлявся для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, не несе обов`язку провадити виплати, передбачені законодавством. Відтак, в позові в частині вимог стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» середній заробіток за час перебування на курсах підвищення кваліфікації в період з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року слід відмовити. Відповідно до частини 10 статті 10 Закону України «Про відпустки», черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Відповідно до статті 26 Закону України «Про відпустки», за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Як зазначалось вище, головним лікарем КЗ «Галицька ЦРЛ» Журавецьким Л.Б. надання Дирді О.О. оплачуваної відпустки не погоджено, натомість погоджено надання відпустки без збереження заробітної плати за наявності волевиявлення працівника. Зазначені дії головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» Журавецького Л.Б. відповідають зазначеним вище положенням Закону України «Про відпустки». Невихід не роботу, невиконання трудових обов`язків, за відсутності законодавчо визначених підстав, є порушенням трудової дисципліни. Відповідно до статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, зокрема, догана. Роботодавцем правомірно застосоване дисциплінарне стягнення, відтак в позові в частині вимог - визнати незаконним та скасувати наказ № 204 від 26 грудня 2017 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення слід відмовити. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи правомірність дій відповідача відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Про порушення, на переконання позивача, прав стало відомо що найпізніше 15 січня 2018 року (а.с. 19,20). Позов подано 14 листопада 2018 року, тобто по спливу тримісячного строку. Враховуючи встановлену судом безпідставність позовних вимог, в позові слід відмовити саме із зазначеної підстави. На підставі викладеного,

Outcome: approved