Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований, але не проживає і ніколи не проживав відповідач [PERSON], через що вона не може на власний розсуд розпоряджатися належним їй будинком. Відповідач живе в Росії, зв'язок з ним втрачений, а тому мирно вирішити з ним спір вона не може. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позов, просила його задовольнити та визнати [PERSON] втратившим право користування жилим будинком [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем реєстрації. Заперечень проти позову [PERSON] не надав. Оскільки від відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, від нього не має відомостей про причину неявки, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти такого вирішення справи не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Із наданої суду копії витягу з Державного реєстру права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на будинок вбачається, що позивачці на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Із Домової книги на зазначений житловий будинок, а також інформації адресно-довідкового бюро підрозділу Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області вбачається, що відповідач [PERSON] станом на день розгляду справи значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Однак відповідно до довідки квартального комітету № 59 від 20.06.2016 року відповідач за вказаним місцем реєстрації не проживає і ніколи не проживав. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є бабусею відповідача, живе по сусідству з позивачкою, вони у добрих стосунках. Колись виникла потреба прописати онука, а на її будинок не було домової книги, тож позивачка погодилася прописати його у себе. Фактично він ніколи не жив у [PERSON], потім виїхав з сім'єю в Російську Федерацію, отримав там громадянство, прописався, повертатися в Україну не збирається. Такі обставини підтверджуються паспортом громадянина Російської Федерації на ім'я [PERSON] та довідкою про його громадянство. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач відсутній у житловому будинку [ADDRESS] понад строки, встановлені ч. 2 ст. 405 ЦК України. Поважні причини, передбачені ст.ст 71, 163 ЖК України, як підстави для продовження цього строку або зберігання за відповідачкою житлового приміщення - відсутні. Відповідач добровільно залишив житло і добровільно ним не користується з 2009 року, тобто більше одного року. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 163, 167 ЖК України, ст. ст. 319, 325, 405 ЦК України. Відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved