Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги. Крім того, зазначила, що у звязку зі зміною законодавства, розмір аліментів не повинен бути встановлений менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач у судове засідання не зявився, направив письмову заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, зазначив, що не відмовляється від сплати аліментів, однак вважає вказану суму завищеною. Просив зменшити суму аліментів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2010 року у [PERSON] від спільного проживання у шлюбі з [PERSON] народився син [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області зроблено відповідний актовий запис № 183 та видано свідоцтво про народження серії 1-КГ № 107420. Батьком дитини записаний [PERSON]. 02.06.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.07.2017р. серії IV-ИК №542307, виданого Сонцегірським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області. На даний час дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, та в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання своєї дитини, тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). У відповідності до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на ті обставини, що дитина проживає разом з матірю, а таким чином знаходиться на її утриманні, то відповідач як батько дитини, що проживає окремо від сімї\~ зобовязаний також нести відповідні витрати щодо утримання своєї дитини. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері, у добровільному порядку батько дитині не надає допомогу, тому враховуючи матеріальний стан матері, на утриманні якої вона перебуває, а також батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу малолітній дитині, та те, що останній є працездатною особою, жодних доказів, які б унеможливлювали сплату ним аліментів суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина, а тому розмір аліментів має бути зменшений, оскільки вимога позивача про стягнення аліментів заявлена в мінімальних межах розміру аліментів на дитину, який закріплений на законодавчому рівні. У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Outcome: approved