Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою в [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що 04.03.1976 року батько позивача [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих отримав ордер на квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] рішенням №1 від 21.01.2020 року виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького погоджено переоформлення особового рахунку квартири [ADDRESS] на позивача [PERSON] . Вказує, що у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач зареєстрована, але фактично не проживає з березня 2014 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2020 року відкрито провадження та призначено судове засідання /а.с. 17/. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом подачі відзиву до суду не скористалася. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.03.1976 року [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих отримав ордер на квартиру [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька /а.с. 5/. У зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького № 1 від 21.01.2020 року погоджено переоформлення особового рахунку на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на позивача [PERSON] /а.с.6/. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4» міської ради міста Кропивницького № 3401 від 21.07.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: наймач [PERSON] , [INFO] , племінниця [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] /а.с. 4/. Згідно відповіді на запит суду відділу реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницький від 25.08.2020 року [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою зареєстрована з 14.08.2003 року /а.с. 15/. Відповідно до актів, складених сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідач з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , особисті речі в квартирі відсутні /а.с. 9-11/. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За положеннями ст.61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно положень ст.64 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного права з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщення, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved