Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті свого діда [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала її діду в порядку спадкування після смерті його дружини [PERSON] . На заяву позивача [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Пейчевою В.В. листом № 413/01-16 від 04.09.2019 року повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність свідоцтва про право власності на житло від 09.06.2000 року № 3-00-185. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 року відкрито провадження та призначено проведення підготовчого засідання у справі. Цією ж ухвалою задоволено заяву позивача та витребувано копії матеріалів спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також зазначив, що у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Харківської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09.06.2000 року № 3-00-185 [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . [PERSON] з 17.07.1999 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб зареєстровано Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 267, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис № 4627, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022390455 від 19.03.2019 року. З копії спадкової справи № 218/2017, що була заведена Сьомою Харківської державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік [PERSON] . Однак за життя свідоцтво про право на спадщину він не оформив, [INFO] [PERSON] помер, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис № 528, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. З копії спадкової справи № 7/2019, що була заведена приватним нотаріусом Пейчевою В.В. після смерті [PERSON] вбачається, що після його смерті [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини, за правом представлення, замість раніше померлого сина померлого, [PERSON] (помер [INFO] ). На заяву [PERSON] від 04.09.2019 року щодо оформлення спадкових прав приватним нотаріусом Пейчевою В.В. листом № 413/01-16 від 04.09.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва на право власності в зв`язку з відсутністю у заявниці оригіналу (або дублікату) свідоцтва про право власності на житло від 09.06.2000 року № 3-00-185. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що [PERSON] у встановленому законом порядку після смерті своєї дружини [PERSON] прийняв спадщину, що складу якої входила однокімнатна квартира (загальна площа 37,8кв.м., житлова площа 18,6кв.м.) за адресою: [ADDRESS] , однак належним чином свої спадкові права за життя не оформив. Враховуючи, що спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] в установленому законом порядку в порядку представлення прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити це право в зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у судовому порядку. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved