Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 07 листопада 2013 р. на підставі наказу № 200-к вона була прийнята до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект» на посаду провідного бухгалтера. У зв»язку з тим, що на підприємстві заробітна плата не виплачується, у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість по заробітній платі з листопада 2013 року. Позивачка зверталась до Жовтневого райсуду м. Запоріжжя з заявами про видачу наказів. Судом накази видавались, проте на дату подачі позову жоден з них не виконано. Заробітна плата є головним джерелом доходів у родині позивачки. Незважаючи на те, що належну роботу позивачка виконувала сумлінно, відповідально і в строк - заробітну плату за виконану роботу не отримувала з вини ДП ДПІ «Запоріжцивільпроект». Дії роботодавця щодо невиплати заробітної плати, постійні затримки з виплати заробітної плати унеможливили забезпечення нормального існування позивачки, її родини, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Моральну шкоду позивачка оцінила у 25\~000,00 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку у розмірі 24\~454,47 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000,00 гривень. У судовому засіданні позивачка відсутня,у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернуся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди позивачки і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 07 листопада 2013 р. на підставі наказу № 200-к [PERSON] була прийнята до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект» на посаду провідного бухгалтера. У зв»язку з тим, що на підприємстві заробітна плата не виплачується, у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість по заробітній платі з листопада 2013 року. Позивачка зверталась до Жовтневого райсуду м. Запоріжжя з заявами про видачу наказів. Судом накази видавались, проте на дату подачі позову жоден з них не виконано. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із положеннями ч.6 ст.95 КпП України, ст.ст.33,34 Закону України «Про оплату праці», заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати. Загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати складає 24\~425,28 грн. Позивачкою надано детальних розрахунок суми, відповідачем він не оспорений, судом його правильність перевірена. У статті 237-1 КЗпП України зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заробітна плата є головним джерелом доходів у родині позивачки. Незважаючи на те, що належну роботу позивачка виконувала сумлінно, відповідально і в строк - заробітну плату за виконану роботу не отримувала з вини ДП ДПІ «Запоріжцивільпроект». Дії роботодавця щодо невиплати заробітної плати, постійні затримки з виплати заробітної плати унеможливили забезпечення нормального існування позивачки, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. У зв'язку із постійними затримками виплат усіх належних від підприємства сум позивачка відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв'язки, змушена економити на забезпечені власних і сімейних елементарних потреб, не має змоги вчасно оплачувати комунальні послуги,змушена позичати кошти у сторонніх осіб. Вона є інвалідом другої групи, має на утримання доньку-студентку. Тому, суд задовольняє вимоги в частині стягнення моральної щоки, але, виходячи з принципу розумності та справедливості, стягує суму 5\~000 грн.

Outcome: partial