Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 вересня 1997 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, тривалий час не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. За час проживання у шлюбі відповідач зраджував, зловживав алкогольними напоями. Почуття любові та взаєморозуміння між сторонами не існує. Шлюб носить формальний характер, а тому його збереження суперечить їхнім інтересам. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти надання терміну на примирення категорично заперечила. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав, термін на примирення просив не надавати. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 вересня 1997 року, про що зроблено відповідний актовий запис №13. Прізвище після одруження: чоловіка та дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 вересня 1997 року Городищенською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 2005 року Городищенською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони не бажають зберегти сім`ю, в даний час сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільне господарство. Відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved