Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просить скасувати арешт та заборону відчуження з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0375 га., в тому числі по угіддям: 0,0375га - під будівлями, лісами та іншими угіддями, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована на території [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2013 року ВП №40983587. В судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача в письмовій заяві просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести по справі заочне рішення. Відповідач Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» в особі Одеського відділення «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та своєчасно, надав суду заяву про визнання позову та просить розглядати заяву без його участі. Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. У відповідності до договору іпотеки Іпотекодержатель (банк) має право у випадку невиконання іпотекодававцем своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна Іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог вони підлягають задоволенню за кредитним договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Накладення арешту на все нерухоме майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2013 року ВП №40983587 перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Відповідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» спори, які виникають у виконавчому провадженні, щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Сторони по справі [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» в особі Одеського відділення «Дельта Банк» вважають своє право на заставне майно порушеним. У зв'язку з чим банку для реалізації іпотечного нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості кредиту необхідно звільнити майно з під арештів. Отже, для здійснення реєстрації права власності на майно перешкоджає накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2013 року ВП №40983587 арешт на майно. Таким чином, відповідно до ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України необхідно звільнити іпотечне майно з під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2013 року ВП №40983587 та зняти заборону на відчуження спірних об'єктів.

Outcome: approved