Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину з 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в [ADDRESS] і належали її померлому [INFO] батьку [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла його дружина, а її мати, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона, як непрацездатна особа й має обов`язкову частку в спадковому майні, та її рідна сестра [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала майно після їх померлого батька [PERSON] . Однак, вона не може в органах нотаріату отримати свідоцтво про право на спадщину на належну батьку 1/2 частину спадкового будинку, який мав статус «колгоспного двору», оскільки той за життя не зареєстрував її у встановленому порядку й у нього відсутній відповідний правоустановлюючий документ. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь не скористалась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Приписами ч.1 ст.1278 ЦК України, якими регламентовано поділ спадщини між спадкоємцями , визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Водночас згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні і розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS] , та мало статус «колгоспного двору», станом на 15.04.1991р. були зареєстровані й проживали батьки сторін у справі [PERSON] , [PERSON] , яким згідно діючого на той час законодавства і належало зазначене домоволодіння в рівних долях (по 1/2 частині кожному). [PERSON] помер [INFO] , не склавши при житті заповіту, й спадкоємцем його майна на підставі ст.529 ЦК УРСР є дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.548, 549 ЦК УРСР), ставши власником всього домоволодіння, але за життя юридично не оформила свої спадкові права на належну чоловіку 1/2 частину цього нерухомого майна. Водночас право власності на свою 1/2 частину вказаного домогосподарства [PERSON] зареєструвала в передбаченому законом порядку, отримавши відповідне свідоцтво. [PERSON] також померла [INFO] , склавши при житті 24 червня 2016 року на користь [PERSON] заповіт на все належне їй майно, в зв`язку з чим відповідачка має право на спадкове майно як спадкоємець за заповітом відповідно до положень ст.1223 ЦК України. На час смерті [PERSON] її дочці [PERSON] була встановлена 2 група інвалідності, в зв`язку з чим вона є повнолітньою непрацездатною особою й у відповідності до положень ст.1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту має право на обов`язкову частку в спадковому майні померлого спадкодавця. Сторони у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до приватного нотаріуса Борзнянського районного нотаріального округу Хайлука О.В. з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] й вже оформили частину спадкового майна, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину (за законом та за заповітом); інші спадкоємці відсутні. Отже, після померлої [PERSON] , яка успадкувала майно свого чоловіка [PERSON] , позивачка має право на 1/4 частину (1/2 : 2) з належної [PERSON] 1/2 спірної частини домоволодіння в порядку обов`язкової частки, а відповідачка - на 3/4 частини як спадкоємець за заповітом. Зазначені обставини підтверджується копіями паспорта, свідоцтв про народження, укладення шлюбу, смерть, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідками Шаповалівської сільської ради №606 від 23.09.2019р., №845 від 11.06.2019р., КП «Ніжинське МБТІ» №78 від 19.06.2019р., Борзнянської районної державної нотаріальної контори №1550 від 20.11.2019р., копією спадкової справи №11/2017 до майна померлої [PERSON] . Крім того, виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 серпня 2019 року по справі №523/3522/16-ц. Приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Хайлуком О.В. 25 вересня 2019 року повідомлено [PERSON] , що для видачі їй свідоцтва про право на спадщину необхідно надати правоустановлюючий документ на спірне нерухоме майно, який у позивачки відсутній. За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] являється спадкоємцем й має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала майно свого чоловіка [PERSON] й цивільна правоздатність яких припинилася, прийняла спадщину, померлому спадкодавцю [PERSON] як члену колгоспного двору, належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] і збереглася після припинення існування колгоспного двору, на яку відсутній відповідний правоустановлюючий документ, що перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе її позов задовольнити. Оскільки позивачка як особа з інвалідністю 2-ої групи згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, спір вирішений на її користь, відповідачка не зазначила про невизнання позову й не понесла ніяких судових витрат, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України судові витрати по розгляду справи слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved