Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.10.2010 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], 01.06.2012 р.н, яка є інвалідом ІІІ групи. Позивачка вказує, що дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, однак, вона сама не взмозі її утримувати, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, хоча останній і офіційно не працевлаштований, але має достатній рівень доходів, а тому зможе надавати грошову допомогу на утримання дочки без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дитини, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 15.02.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15.03.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 07 березня 2019 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1060 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в решті позову просить відмовити. У відповідності\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається з свідоцтва про одруження І-ЕГ №058040 виданого відділом РАЦСу по м.Ковелю Ковельського МРУЮ, [PERSON] та [PERSON] вступили в юридичний шлюб 10.10.2010 року, і у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІІ групи (свідоцтво\~про народження\~серії І-ЕГ\~№157986\~від 07.06.2012\~року),\~-\~що підтверджує\~той факт,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітньої дитини,\~а позивачка\~-\~ матірю.\~ Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року 2027 гривень (50%-1013,50 грн). Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає і дитина перебуває повністю на її утриманні. Дана обставина заперечується відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву де він зазначає, що впродовж останніх двох років він, час від часу, щоб забезпечити сім»ю їздив на заробітки до [PERSON], приїздив додому раз на два місяці, а тому не міг приділяти достатньо уваги дочці та дружині. Вказує, що постійно купував дитині усе необхідне, одяг, взуття, надавав кошти на її лікування (зокрема, на придбання слухових апаратів на обидва вуха), зароблені кошти постійно віддавав дружині. На даний час в силу життєвих обставин він залишився взагалі без роботи, однак, він займається пошуком роботи і сподівається, що ці труднощі є тимчасовими. Вищевказані пояснення відповідача підтверджують здійснення ним догляду за дочкою та надання добровільно допомоги на її утримання, однак, дані обставини не звільняють відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі встановленому законодавством України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, окрім цього, зазначена обставина заперечується і самим відповідачем. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також\~із урахуванням\~середньостатистичних доходів\~громадян по\~Волинській області\~та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1200 гривень щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial