Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO]. померла її баба [PERSON], яка на день смерті мешкала за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), оскільки батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Спадщину після смерті баби [PERSON] позивач прийняла фактично відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки вона постійно проживала з бабою у спадковій частині будинку і доглядала за нею останні роки її життя, будучи при цьому зареєстрована у сусідньому будинку. Після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати у спадковій частині будинку, сплачувати необхідні комунальні та податкові платежі і користуватись цим житлом. На даний час позивач також фактично проживає у спадковій частині будинку. На день смерті [PERSON] залишилось майно, а саме 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] Про наявність іншого майна позивачу не відомо. Заповітів [PERSON] не залишила, тому спадкування має здійснюватись за законом. На зазначене вище спадкове майно претендує відповідач, який проживає у іншій частині житлового будинку по [ADDRESS], і вважає, що має такі ж права, як і позивач на все це майно, оскільки також є онуком спадкодавця. Будинок, частка якого належить спадкодавцю, не поділений в натурі між співвласниками, порядок користування будинком не встановлений. Тому у сторін виник спір про порядок оформлення спадщини. Коли позивач звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори за консультацією щодо оформлення її спадкових прав, їй стало відомо, що для видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину необхідно підготувати ряд документів, а також врегулювати спірне питання з відповідачем. Таким чином, майно, яке залишилось після смерті баби, позивач оформити не має можливості, оскільки не може виготовити повного пакету документів, необхідного для оформлення спадщини у нотаріуса (в т.ч. документації з БТІ та реєстраційної служби), а також через наявність спору. Вважає, оскільки спадщина після смерті [PERSON] була прийнята позивачем до 01.01.2004 р., тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України, то до таких спадкових правовідносин повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу УРСР (1963 року). Реалізувати свої спадкові права в безспірному порядку позивач не може, позбавлена можливості оформити спадщину, яка вже прийнята нею, і розпоряджатись нею в повному обсязі, як передбачено законом. Тому вона змушена звертатись до суду і просити визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO]. Також просила всі судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а судові витрати залишити за позивачем. Також пояснив, що сторонами було виготовлено новий технічний паспорт на будинковолодіння [ADDRESS], відповідно до якого у будинковолодінні є самочинно зведена прибудова до житлового будинку, позначена як а2, 1994 року побудови. Оскільки вона зведена після смерті спадкодавця [PERSON] і право власності на неї не оформлено, то вона не входить до складу спадкового майна і не може бути успадкована. Тому на неї судом не може бути визнано право власності в порядку спадкування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У попередньому судовому засіданні подав суду письмову заяву, у якій позов визнав повністю та просив розгляд справи провести без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є доведеним і підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Вінницьким міськвідділом РАЦС 16.08.1989 р. [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Вінницьким міськвідділом РАЦС 24.01.1977р. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про народження [PERSON] 31.03.1956 р., виданого Мало-Хутірським сільЗАГСом 12.04.1956 р., її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про укладення шлюбу 19.02.1974 р. [PERSON] та [PERSON], виданого Вінницьким міськвідділом ЗАГС 19.02.1974 р., вона змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на будівлі № 3104 від 14.01.1969р., виданим Вінницьким міським житловим управлінням та зареєстрованим Вінницьким міжміським БТІ 07.02.1969 р., власником 1/2 частки будинковолодіння [ADDRESS] є [PERSON]. Номер будинку змінився з [NUMBER] на [NUMBER] згідно з інвентаризаційними відомостями. Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виданого КП ВМБТІ 29.07.2015 р., в будинковолодінні є самочинно зведена прибудова до житлового будинку, позначена « а2», 1994 року побудови. Спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживала онука [PERSON], що підтверджується довідкою № 162 від 17.02.2015 р., виданою комітетом мікрорайону «Малі Хутори Центр» м. Вінниці. Згідно з довідкою № 102 від 23.03.1993 р., виданою ДПІ по Староміському району м. Вінниці, [PERSON] сплачувала земельний податок за будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], за померлу [PERSON] протягом 1989 - 1992 років. Відповідно до відповіді Другої вінницької державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду про витребування доказів в справі спадкова справа до майна [PERSON], померлої [INFO]., не заводилась. Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), оскільки батько позивача [PERSON] помер раніше - [INFO]. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] була прийнята позивачем до 01.01.2004 р., тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України, то до таких спадкових правовідносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР (1963 року). Згідно з ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би їх спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадщину після смерті баби [PERSON] позивач прийняла фактично відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем у спадковій частині будинку на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати у спадковій частині будинку, сплачувати необхідні комунальні та податкові платежі і користуватись цим житлом. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved