overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчук із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 22.04.2000 зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі вони мають дітей, [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили з 2007 року в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо. Вважає, що примирення між нею і відповідачем неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивач, [PERSON], просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]; В.М. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, [PERSON], про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача, з огляду на положення ст.280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON]Я /дошлюбне прізвище Дмитрук/ з 22.04.2000 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, актовий запис №209. У шлюбі сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 081961, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука, актовий запис №258 і копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 127664, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області, актовий запис №334 відповідно. Шлюбні відносини сторони припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя, тривалий час проживають окремо. Відновити сімейні стосунки позивач не бажає. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчук із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 23.07.2005 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] Подальше сімейне життя з відповідачем вона вважає неможливим через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя, виховання дитини. Сімя фактично розпалась. Посилаючись на вказані обставини, позивач, [PERSON], просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]С./дошлюбне прізвище Пасічна/ з 23.07.2005 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №005325, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №415. У шлюбі сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №026435, виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 532. Шлюбні відносини сторони припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя. Відновити сімейні стосунки позивач не бажає. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн. покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчук із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 28.09.2013 зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі вони мають двох малолітніх дітей, [PERSON] Крістіну, 23.10.2014р.н. та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивач, [PERSON], просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, [PERSON], про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище Льопа/ з 28.09.2013 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №109433, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №506. У шлюбі сторони мають малолітніх дітей, [PERSON] Крістіну, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 209823, виданого Виконавчим комітетом Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 39 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №244473, виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №149. Шлюбні відносини сторони припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя, проживають окремо. Відновити сімейні стосунки позивач не бажає. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчук із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 29.10.1993 зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі вони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] Шлюбно-сімейні відносини вони припинили у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, фактично сім'я розпалась. Посилаючись на вказані обставини, позивач, [PERSON], просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, [PERSON], про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]/дошлюбне прізвище - [PERSON]/ з 29.10.1993 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого палацом шлюбів м.Сімферополя АР Крим, актовий запис №1564. У шлюбі сторони мають малолітнього сина, [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 927 та повнолітню доньку, [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини сторони припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обов'язки подружжя. Відновити сімейні стосунки позивач не бажає. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище - [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про визнання недієздатною та призначення опікуна, посилаючись на те, що вона є її матірю [PERSON], і остання за станом свого здоровя потребує опіки. В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заявника не заперечувала. Суд, вислухавши заявника, думку заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-НО № 140238 [PERSON] є матірю [PERSON] За довідкою МОЗУ серії АВ № 0912161 від 10 січня 2018 року [PERSON] є інвалідом з дитинства, інвалідність встановлена безстроково. Згідно з довідкою КЗОЗ «Бахмутська центральна лікарня» № 18 від 12 березня 2018 року [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом: глибока розумова відсталість без поведінкового порушення. За довідкою приватного підприємства «Вілс» № 118 від 01 лютого 2018 року [PERSON] мешкає за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Чайковського 105/37, разом із своїми батьками: [PERSON] та [PERSON], братом [PERSON] та сестрою [PERSON] Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 34 від 11.04.2018 року [PERSON], [INFO], страждає на дитячий церебральний параліч з вираженим тетраперазом спастичного характеру з порушенням функцій руху, важкою розумовою відсталістю внаслідок ДЦП. Ступінь вираженості недоумства позбавляє випробувану здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За поданням члена опікунської ради при Бахмутській міській раді від 14 травня 2018 року № б/н заявника [PERSON] доцільно призначити опікуном над [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити, визнавши [PERSON], [INFO] недієздатною та призначивши над нею опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікунства, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON], [INFO], яка за станом свого здоров'я потребує опіки. В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявника. Суд, вислухавши заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За довідками МОЗУ серії 10 ААА № 236753, серії 10 ААБ № 427245 [PERSON], [INFO], є інвалідом першої «А» групи та за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги (а.с.19-22). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.23) батьками [PERSON], є [PERSON] та [PERSON]. 10.05.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.24). 02.03.1994 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] з присвоєнням прізвища [PERSON] (а.с.25). За поданням голови опікунської ради при виконкомі Артемівської міської ради Донецької області від 17.06.2014 року № 38 (а.с.31) заявника [PERSON] доцільно призначити опікуном над [PERSON], [INFO]. Згідно з актом судово-психіатричної експертизи № 307а від 01.07.2014 року (а.с.38-41) [PERSON], [INFO], виявляє стійкий хронічний психічний розлад - органічне ураження головного мозку, розлад свідомості по типу коми. У теперішній час за психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ч.1 ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити, визнавши [PERSON] недієздатною та призначивши над нею [PERSON], опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Артемівської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку дійсним та визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування, в якому зазначила, що [INFO] року помер її син [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно - жилий будинок за адресою: [ADDRESS]. Оформити спадщину вона не може, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку який купив її син [PERSON] не був належним чином зареєстрований у КП «Артемівське БТІ» в державному реєстрі. За таких підстав позивач просив суд визнати за нею право власності на вказаний жилий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5) Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2013 року [PERSON] помер [INFO] року. (а.с.8) 28.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку завірений приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого [PERSON] придбав жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами. (а.с.9) За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 01.04.2014 року та листа 1-ї Артемівської державної нотаріальної контори від 01.04.2014 року № 550/01-16 спадкова справа на майно [PERSON], який помер [INFO] року, не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.47,48) Таким чином позивач на теперішній час є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті її сина [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Артемівської міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якому зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно - квартира за адресою: [ADDRESS]. Оформити спадщину вона не може, оскільки за життя її чоловік не оформив документи на право власності на квартиру. За таких підстав позивач просив суд визнати за нею право власності на вказану квартиру. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. За реєстраційним посвідченням від 4 січня 1993 року та довідкою від 03.09.2013 року кооперативу «Мирний» квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON]. (а.с.10, 11) Згідно з свідоцтвом про смерть від 11 квітня 2013 року [PERSON] помер [INFO] року.(а.с.6) Після його смерті залишилась спадщина у вигляді вказаної вище квартири, але за життя спадкодавець не оформив належним чином право власності на квартиру. Позивач [PERSON] приходилась дружиною померлому [PERSON] (а.с.12), яка за довідкою ЖБК «Мирний» з 14.10.1970 року по теперішній час проживає у вказаній квартирі. За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 18.02.2014 року та листа 1-ї Артемівської державної нотаріальної контори від 21.02.2014 року № 339/01-16 спадкова справа на майно [PERSON], який помер [INFO] року, не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 29,30) Таким чином позивач на теперішній час є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті її чоловіка. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved