Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті. Заява обґрунтована тим, що заявник, є дружиною [PERSON], який помер [INFO] року в м. Первомайськ Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ встановлено зразку. Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для отримання спадщини. В судовому засіданні заявник заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 234 ч.2 п.5, 256 п.8 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації її органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 16.09.1978 р., актовий запис № 428 (а.с. 9). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №96 від 06.06.2017 р. року (форма 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я ЛНР від 28.08.2015 р. №591, [PERSON] помер [INFO] року в м. Первомайськ Луганської області, причина смерті - інфаркт головного мозку з гіпертонічною хворобою (а.с. 7) Свідоцтво про смерть [PERSON], видано відділом записів актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, серія [NUMBER], актовий запис №254 від 07.06.2017 р. (а.с. 5) Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві для реєстрації смерті та отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті (а.с. 8). Оскільки свідоцтво про смерть було видано державним органом України, який знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть не внесені до єдиної бази, тому вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року (далі - Інструкція). Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. На підставі викладеного,

Outcome: approved