Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ФГ «Альянс «К» про визнання договору оренди землі недійсним та його розірвання, третя особа державний реєстратор Старобільської районної державної адміністрації Луганської області. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 27 грудня 2016 року померла її тітка (по батькові) [PERSON]. За життя [PERSON] заповіла позивачці майно, яке належало їй на праві приватної власності. Позивачка мала намір переоформити спадщіну яку за життя їй заповіла її тітка [PERSON], але коли звернулася з даним питанням до нотаріуса виявилося, що дана земельна ділянка знаходиться в оренді у ФГ «Альянс «К» на підставі договору оренди землі від 10.02.2017 року, який начебто підписаний [PERSON], яка померла ще 27 грудня 2016 року. У позивачки є підстави вважати, що правочин за даним договором порушує публічний порядок та спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Так, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка № 276, кадастровий номер 4423181600:03:004:0006, площею 5.7827 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана [PERSON] в оренду ФГ «Альянс «К» відповідно до договору від 10.02.2017 року. Даний договір [PERSON] фізично не могла підписати, оскільки померла більше ніж за один місяць до моменту укладення договору. Оригінал договору оренди землі знаходиться у ФГ «Альянс «К» і надати його позивачці відповідач відмовляється. У зв'язку з цим позивачка просить суд визнати недійсним договір оренди землі та його розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] яка діє на підставі доручення, яке міститься в матеріалах цивільної справи, у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 02 червня 2016 року, секретарем виконкому Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] було посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 12, згідно з яким [PERSON], [INFO], на випадок смерті заповіла: - земельну ділянку (пай), яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III ЛГ № 095693, який зареєстровано в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 28 від 16.01.2002 року; - земельну ділянку згідно сертифікату серії ЛГ № 0037804, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269 від 03.12.1996 року, [PERSON], [INFO] (а.с. 10). 27 грудня 2016 року, [PERSON] померла у віці 78 років у с. Денежникове, Новоайдарського району Луганської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-ЕД № 480148, виданого 27.12.2016 року Виконавчим комітетом Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с. 9). Відповідно до довідки від 11.04.2018 року за № 241, видана Виконавчим комітетом Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, [PERSON] яка померла 27.12.2016 року, дійсно мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO], на день смерті мешкала одна (а.с. 12). Судом встановлено, що 10 лютого 2017 року був укладений договір оренди земельної ділянки № 276 з кадастровим номером 4423181600:03:004:0006 загальною площею 5,7827 га. між [PERSON] як орендодавцем, та Фермерським господарством «Альянс «К» в особі голови [PERSON], як орендарем, що підтверджується копією відповідного договору та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6-8). У частинах 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~зазначається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 30 ЦК України\~передбачає що, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність, тобто здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки, фізичної особи припиняється у момент її смерті. Також відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Водночас згідно з ч. 1 ст.\~317, ч. 1 ст.\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений договір оренди земельної ділянки від 10.02.2017 року був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення цього правочину, оскільки у зв'язку із настанням смерті 27 грудня 2016 року (тобто, більше ніж за один місяці до укладення договору) дієздатність [PERSON] припинилася, а отже в даному випадку очевидно недотримані загальні вимоги до чинності правочину. В той же час, позивачка, яка є спадкоємцем, на даний час об'єктивно позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися цією земельною ділянкою через існування вищевказаного договору оренди. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 276 площею 5,7827 га. з кадастровим номером 4423181600:03:004:0006, укладеного 10 лютого 2017 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс «К». Разом з тим, суд зазначає, що визнання правочину недійсним та розірвання договору мають різну правову природу та не можуть бути застосовані одночасно до одного й тогож самого правочину. Так, відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, розірвання можливе лише дійсного договору. Однак, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання зазначеного договору оренди земельної ділянки недійсним, суд вважає вимогу позивачки про його розірвання необґрунтованою, а отже позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial