Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], разом з нею. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 14.11.2008 року по 24.11.2014 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина, [PERSON], [INFO] Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 р. шлюб між сторонами було розірвано, позивачка разом із дитиною мешкали за адресою: [ADDRESS]. Також зазначила, що у відповідача є інша родина. У травні 2016 р. відповідач забрав сина зі школи і з того часу перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, звинувативши її в аморальному способі життя, при цьому син не відвідує школу до теперішнього часу. Зазначила, що вона має можливість забезпечити дитину всім необхідним та створити їй належні умови для розвитку та виховання, проживає у комфортабельній квартирі, де створені всі умови для проживання. З самого дитинства вона піклується про дитину, усвідомлює свій материнський обов'язок та має велике бажання виховувати свою дитину, спиртні напої не вживає, шкідливих звичок не має. Крім того вважає, що дитина повинна проживати та виховуватися разом із матір'ю. Також позивачка зазначила, що не має наміру перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Представник управління служб у справах дітей надав до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачкою та просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 листопада 2008 р. знаходилися у шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON]. (а.с.39) На підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 24.11.2014 року шлюб між позивачкою і відповідачем був розірваний. Місце проживання дитини при розірванні шлюбу судом не визначалося. (а.с.40) Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки і піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків. Інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Департамент праці та соціальної політики управління служб у справах дітей направив до суду висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] у якому зазначив, що [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS], де малолітній [PERSON] мешкав з дня народження і де для дитини створені належні умови для його проживання. [PERSON] матеріально забеспечена, працює на посаді продавця непродовольчих товарів у фізичної особи - підприємця, на обліку в наркологчному та психіатричному диспансерах не перебуває. Згідно інформації «Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 158 Харківської міської ради Харківської області» малолітня дитина, [PERSON], [INFO], навчається в 2-Б класі з 2015 року, батько і мати займаються вихованням свого сина. [PERSON] опікується долею свого сина [PERSON] та останній не буває у матері за місцем мешкання з травня 2016 року, так як колишній чоловік [PERSON] перешкоджає бачитися з дитиною. Вiдповiдно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини та в iнтересах дитини, дiючи як представник органу опiки та піклування, Управління служб у справах дітей вважає за доцiльне визначити мiсце проживання малолiтньої дитини, [PERSON], разом із матір'ю, [PERSON] (а.с.76-78) Статтею ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] має можливість створити всi необхiднi умови для проживання i нормального розвитку сина [PERSON] В квартирi, в якiй вона проживає з сином, створені всi умови для проживання, виховання та утримання дитини. Позивач виражає готовність сприяти спілкуванню дитини з батьком. За таких підстав, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], місце проживання матері за адресою - [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved