Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Нижньоапшанської сільської ради, приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу про визнання права власності на обєкти нерухомого майна в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 грудня 2005 року помер її батько [PERSON], а 18 серпня 2008 року померла її мати [PERSON], які постійно проживали у [INFO]. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,11 га, за адресою с. Діброва, вул. Леніна, будинок № 104, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,14 га, за адресою с. Діброва, ур. «Суб Секція», які належали покійному батьку, [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 025735, виданого Дібрівською сільською радою 2 березня 1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337. Після смерті батька, [PERSON], відкрилась спадщина, право на яку перейшло до матері [PERSON], яка постійно разом з ним проживала і пережила його, але за час життя не оформила своїх спадкових прав. До і після смерті обох покійних батьків вона проживала разом з ними і на даний час продовжує проживати за вказаною адресою в будинку № 104 по вулиці Леніна в с. Нижня Апша (Діброва) та після смерті матері фактично вступила в управління спадщиною, що підтверджується довідками виконавчого комітетуНижньоапшанськоі сільської ради № 57 від 15.01.2016 року та № 456 від 03.03.2016 року. Усі інші спадкоємці за законом проживали окремо і відповідно спадщину не прийняли.Наявність спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 025735, виданого на імя [PERSON] Дібрівською сільською радою 2 березня 1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337. З метою уточнення та узгодження меж і визначення площ земельних ділянок, впорядкування землекористування, забезпечення обліку і контролю за раціональним використанням земель дані земельні ділянки, які належали померлому [PERSON], були внесені до державного реєстру земель з присвоєнням кадастрових номерів та надання спадкоємиці [PERSON] витягу з державного реєстру земель, для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 2100501052014, за земельною ділянкою, розташованою за адресою : с. Нижня Апша, вул. Леніна, №104 встановлено площу - 0,11 га. та присвоєно кадастровий номер 2124482400:04:003:0067. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2100878552015 за земельною ділянкою, розташованою за адресою : с. Нижня Апша, урочище «Суб Секція», встановлено площу - 0,0951 га. та присвоєно кадастровий номер 2124482400:03:002:0193. Відповідно до витягу з технічної документації № 40 від 05.08.2015 року «Про нормативну грошову оцінку земельної ділянки», яка розташована в с. Нижня Апша, вул. Леніна, № 104 її вартість становить - 127 347 гривень. Також відповідно до витягу з технічної документації № 39 від 05.08.2015 року «Про нормативну грошову оцінку земельної ділянки», яка розташована в с. Нижня Апша, ур. «Суб Секція», б/н її вартість становить 809.30 гривень. Вона в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, після чого звернулася до приватного нотаріусу Тячівського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що втрачені правовстановлюючі документи, а саме державний акт про право власності на землю (Лист № 48/01-16 від 18.02.2016 року приватного нотаріуса [PERSON]Ю.). У звязку з тим, що правовстановлюючі документи було втрачено, вона позбавлена можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, а тому, на підставі ст..ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1225, 1261 ЦК України, ст.. ст.. 125, 158 ЗК України, просить визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку, яка розташована в с. Нижня Апша по вулиці Леніна, 104 Тячівського району, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.11 га. за кадастровим номером 2124482400:04:003:0067, та земельну ділянку, яка розташована в с. Нижня Апша, ур. «Суб Сенція», б\\н, Тячівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0.0951 га. за кадастровим номером 2124482400:03:002:0193. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Представник Нижньоапшанської сільської ради та приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, так як згідно до поданих письмових заяв просили розглянути справу у їх відсутності, проти позову не заперечили, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що батько позивачки спадкодавець [PERSON] при житті був власником земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,11 га, що розташована в с. Діброва, вул. Леніна, будинок № 104, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,14 га, що розташована в с. Діброва, ур. «Суб Секція», які йому належали на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 025735, виданого Дібрівською сільською радою 2 березня 1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337( а.с.8, 14-24, 41, 42). 20 грудня 2005 року [PERSON] помер, що стверджується даними його актового запису про смерть і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.9). Після його смерті спадщину прийняла мати позивачки [PERSON], яка постійно з ним проживала , але за життя не оформила спадкових прав( а.с.12). 18 серпня 2008 року [PERSON] померла, що стверджується даними її актового запису про смерть і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.10). Позивачка, як спадкоємець першої черги, у встановленому порядку прийняла спадщину, однак відсутність( втрата) оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно перешкоджає їй в оформленні спадщини в нотаріальному порядку( а.с. 12, 13, 40). У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підстав міни, оренди , дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] при житті був власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,11 га, що розташована в с. Діброва, вул. Леніна, будинок № 104, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,14 га, що розташована в с. Діброва, ур. «Суб Секція» і позивачка як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, суд вважає , що урахуванням норм ст.ст. 1216 , 1217 , 1222 , 1223 , 1261, 1268 ЦК України невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved