Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її утриманні після припинення подружніх стосунків. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дитини, будучи працездатним та не маючи інших утриманців. Відповідач офіційно не працює, приховує дійсний розмір доходів, він є працездатним та не має інших утриманців. На даний час вона влаштовує дитину у дитячий садочок, дитина має здібності та буде відвідувати гуртки та індивідуальні заняття, тому, з підстав, передбачених ст.ст.180-182, 184, 185 Сімейного кодексу України, просила стягнути аліменти у розмірі по 1500 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи також, що заявлений розмір аліментів визначений з урахуванням потреб дитини у одязі, харчуванні. Відвідуванні дитячого садочка, а також з урахуванням додаткових витрат на дитину щодо розвитку її здібностей. Відповідач позовні вимоги визнав частково на суму 800 гривень, вказуючи, що не відмовляється від утримання дитини, однак при визначенні саме заявленого позивачкою розмірі аліментів, він буде позбавлений можливості надавати додатково кошти синові при проведенні із ним дозвілля. Він не працює та не має сталого доходу. Заслухавши пояснення позивач та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони з 04.08.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають значення. Як передбачено ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом даного позову є стягнення аліментів. Розмір витрат, які мали би забезпечувати додаткові витрати на дитину як наперед так і після їх фактичного понесення, є конкретно не визначеним та відсутні докази з цього приводу, а тому доводи позивача та її представника з приводу включення до розміру аліментів таких витрат суд знаходить необґрунтованими. Оскільки відповідач не працює та не має сталого заробітку (доходу), не має інших утриманців, з урахуванням потреб та інтересів дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальної заробітної плати, розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial