Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 1999 року місто Харків, Комінтернівський відділ реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 190. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1999 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння. Подружні відносини між подружжям припинені з травня 2021 року. Спільне господарство та спільний бюджет не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить її інтересам, які мають істотне значення, тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 23 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 1999 року Комінтернівський відділ реєстрації актів громадського стану, місто Харків, актовий запис № 190 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 24 квітня 1999 року). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 жовтня 2002 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2009 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство та бюджет не ведеться, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 квітня 1999 року, після державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання просила залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, проте в тексті позовної заяви мається клопотання позивача про не стягнення судового збору з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved