Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 грудня 2006 року по 16 січня 2014 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO], який народився в Грецькій Республіці. Між сторонами шлюб розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду від 16 січня 2014 року по справі № 569/20980/13-ц. Вищевказаним рішенням із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Після розлучення син знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги не надає, навіть не сплачує аліменти за рішенням Рівненського міського суду від 16 січня 2014 року по справі № 569/20980/13-ц про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Вказує, що вона з сином зареєстровані в Україні і є громадянами України. Проте, працює в Греції і син фактично проживає з нею та вже навчається у школі в Греції. Один-два рази в рік вона з сином приїжджала в Україну у довготривалу відпустку і має намір та можливість і в подальшому приїжджати на канікули, у відпустку. Неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати їй дозвіл на виїзд з дитиною за межі України. Однак відповідач не бажає надавати такий дозвіл добровільно. Вважає, що така поведінка відповідача спричинена не страхом за дитину, а є наслідком негативного ставлення відповідача до неї. Перебування дитини з нею є найкращим для дитини. Крім того, виїзд дитини за кордон та її навчання однозначно сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її розвитку в тому числі духовному та інтелектуальному як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, фізично та морально зміцнить її, пристосує її\~ до комунікабельності, вивченню мов, розширить її кругозір. Однак вирішити з відповідачем питання надання ним дозволу для поїздок дитини за кордон не вдається. Така поведінка відповідача суперечить правам та інтересам дитини. Крім того, син [PERSON] підростає, навчається в школі та цікавиться багатьма речами, має багато захоплень, а тому зростають і витрати на утримання дитини. Щомісячно витрати на утримання дитини складають не менше 1500 грн., однак і цих коштів є недостатньо, щоб забезпечити дитині необхідний рівень життя та її потреби. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням сплачувати аліменти та збільшити суму аліментів. Однак, відповідач аліментів не сплачує. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і в більшому розмірі, оскільки за станом здоровя почуває себе нормально, він працює і отримує заробітну плату, інших дітей на його утриманні немає. Тому, враховуючи викладені обставини, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі, збільшивши їх розмір до суми, що складає 800 грн. щомісячно до повноліття дитини; дозволити [PERSON] тимчасове багаторазове вивезення неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] за межі України без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] 16-ти річного віку; дозволити [PERSON], без згоди [PERSON] виготовляти проїзні документи для виїзду за межі України дитини [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради проти позову в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька не заперечувала, вказала, що відповідач не звертався до органу опіки та піклування з заявою про встановлення годин та днів побачення з дитиною. Відповідач в судове засідання не зявився повторно. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся рекомендованою кореспонденцією, а тому вважається повідомленим належним чином. Заяви щодо розгляду справи в його відсутність суду не надав, про причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень до суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.169 ЦПК України з постановленням заочного рішення згідно до ст.224-228 ЦПК України проти чого не заперечує представник позивача. Ухвала суду про окреме доручення та допит [PERSON] в якості відповідача від 10.02.2016р. не виконана. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. судове доручення було залишене без виконання у зв'язку з повторною неявкою [PERSON] на виклик до суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2006 року по 16 січня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який народився в Грецькій Республіці в м. Афіни, що підтверджується актом про народження № 169 від 22.01.2009 року. Рішенням Рівненського міського суду від 16 січня 2014 року по справі №569/20980/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дитину [PERSON] [INFO] залишено проживати з матірю [PERSON], стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісячно до його повноліття. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з матірю [PERSON] Позивачка проживає та постійно працює в Грецькій Республіці в місті Наксос, син проживає разом з нею та навчається в школі, що підтверджується Довідкою про навчання від 23 березня 2016 року виданою початковою школою з дванадцятьма вчителями № 3 округу Наксос місто Наксос, острів Наксос. З вказаної довідки вбачається, що [PERSON] є учнем першого класу, № в реєстрі учнів 297. На 2015-2016 навчальний рік був записаний у вказану школу і відвідує заняття до цього часу. Позивачка та дитина зареєстровані в м. Рівне в квартирі, де проживають її батьки, оглянутим паспортом позивачки підтверджується, що вона є громадянкою України. Встановлено, що Позивачка разом з сином [PERSON] один-два рази на рік приїздить в Україну до батьків у відпустку або на канікули. Дитину позивачка утримує сама, відповідач аліменти не сплачує, з сином не спілкується, не бере участі у його вихованні, не надає дозволу на вивезення дитини за кордон. Згідно зі\~ст. 64 ч.1 Конституції України\~конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Нормами ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено що, батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права\~не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені з позивачами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Зважаючи на вищевказані обставини та норми законодавства, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо надання позивачці дозволу на тимчасове багаторазове вивезення неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обовязок утримувати дитину є рівною мірою як матері так і батька. При цьому згідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка , дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків,прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сину позивачки та відповідача виповнилось 7 років. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18\~років: з 1\~січня 2016\~року\~-\~1455\~гривень, з 1\~травня\~-\~1531\~гривня. Прожитковий мінімум це вартісна величина набору продуктів харчування, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров я, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особи. Враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо дитини беручи до уваги, що обовязок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач є працездатний, інших утриманців немає, суд прийшов до висновку, що позовна заява в частині збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення, та стягнення в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., щомісячно, до повноліття дитини з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивачки судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та ст. ст. 7, 141, 150, 180,182. 192 СК України, Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р,

Outcome: approved