Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.11.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем вони фактично припинили з травня 2015 року. Подальше спільне життя та примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач матеріальну допомогу надає, проте в розмірі, недостатньому для утримання дітей. Також він ухиляється від її утримання, хоча вона має право на утримання до досягнення молодшою донькою трьох років. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, щомісячно; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною віку трьох років. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслали заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні 30.06.2017 [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу і стягненні з відповідача на її користь аліментів. Примирення з відповідачем вважала неможливим, оскільки сімя розпалась остаточно. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві просив суд врахувати долучені ним докази, що підтверджують надання ним матеріальної допомоги іншим його родичам, в тому числі малолітньому сину [PERSON], в звязку з чим просив максимально зменшити розмір виплат на користь [PERSON]. В судовому засіданні 30.06.2017 [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання малолітніх доньок в розмірі 1/5 частини його заробітку та просив максимально зменшити розмір аліментів на утримання позивача, оскільки, на його думку, вона не буде використовувати кошти за цільовим призначенням. Також просив суд врахувати, те що він приймає участь у придбанні речей та продуктів харчування для дітей і саме таким чином бажає утримувати дітей. Проти розірвання шлюбу заперечував. Вважав, що шлюб між ним та позивачем необхідно зберегти заради їх малолітніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №186689 від 17.10.2013 року, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції та копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №234913 від 11.11.2015 року, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.. Сторони проживають окремо, відновити сімейні стосунки позивач не бажає. Малолітні доньки сторін проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу утримання їх спільних дітей. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу суд визначає з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В ч.ч.1,2 ст.80 Сімейного кодексу України зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньку, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю і між їх батьками не досягнуто згоди з приводу спільного утримання дітей, а також приймаючи до уваги те, що відповідач вважає за необхідне утримувати дітей шляхом придбання речей та продуктів харчування, що не в повній мірі відповідає потребам дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]С щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним за віком, частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів. Докази, надані відповідачем на підтвердження його витрат на утримання його родичів [PERSON] та [PERSON], на думку суду не можуть слугувати підставами для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання малолітніх доньок та їх матері, оскільки такі витрати є не регулярними і необхідність здійснення таких витрат не передбачена нормами Сімейного Кодексу України, натомість обов'язок з утримання малолітніх дітей та матері, з якою проживає дитина віком до трьох років, прямо передбачений положеннями ст.ст. 180, 84 СК України. Суд також приймає до уваги доводи відповідача про надання ним матеріальної допомоги на утримання його малолітнього сина [PERSON], однак вважає, що вказані обставини не свідчать про неможливість сплати відповідачем аліментів на утримання [PERSON], [PERSON], а також [PERSON]С у визначеному позивачем розмірі та не підтверджують підстав для звільнення його від сплати аліментів. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини до досягнення [PERSON], 30.10.2015р.н. трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 640 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, а на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання [PERSON].

Outcome: approved