Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі з 19.10.2009 року. Від данного шлюбу у сторін є один неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Сторонни проживають окремо. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Позивач не може одна належним чином утримувати його, щоб забезпечити достатній рівень життя. Відповідач працює, але не офіційно. Просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1800 грн. її користь на утримання неповнолітньої дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 14.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10.07.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином судом був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить реєстр на відправку поштової кореспонденції. Про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER] від 27.08.2010 р.), сторони є його батьками та мають на своєму утриманні вказану вище спільну неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року 2027 гривень (50% - 1013,50 грн). Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає і дитина перебуває повністю на її утриманні. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У поданій до суду позовній заяві позивачем не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2003 р. н., в розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1500 гривень щомісячно, на переконання суду, є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial