Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 4/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (адреса, яка зазначена в свідоцтві про право власності та технічному паспорті: [ADDRESS]) та право власності на 4/6 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (адреса, яка зазначена в державному акті на право приватної власності на землю: [ADDRESS]). Позивач посилається на те, що вона з 1992 року знаходилась в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. 8 вересня 2001 року вони зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 758. У зв'язку з тим, що [PERSON], яка померла [INFO], правонаступником якої є [PERSON], самовільно привласнила зазначене майно - [PERSON] вимушена звернутися до суду. В свою чергу [PERSON] яка померла [INFO], правонаступником якої є [PERSON], звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якому просить визнати житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON]; та визначити частку [PERSON] у спільному майні зазначеного будинку, виходячи з матеріалів та витрат [PERSON] на створення зазначеного будинку, визнаної за результатами судової будівельно-технічної експертизи. [PERSON] посилається на те, що 2 квітня 1993 року [PERSON], правонаступником якої є він, придбала розбірний будинок-вагончик, який був розміщений на зазначеній земельній ділянці та будівельні матеріали, які йшли на будівництво зазначеного будинку. У зв'язку з тим, що зазначений будинок не був оформлений на [PERSON], відповідно до усної домовленості, [PERSON] вимушена була звернутись до суду. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримала первісний позов, в задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд вважає, що слід задовольнити позов [PERSON] та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольского районного управління юстиції Одеської області 15 травня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 99. На час смерті померлому належало на праві власності наступне майно: Житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 46, 8 кв.м, житловою 31,0 кв.м. Зазначений житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 46, 8 кв.м, житловою 31,0 кв.м належав померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.07.2003 року. Земельна ділянка, що розташована за адресою [ADDRESS] на підставі державного акту про право власності від 17 березня 1997 року та на якій знаходиться вищезазначений будинок. Зазначений житловий будинок був побудований згідно до будівельного паспорту від 19 вересня 2000 року, виданого на підставі заяви померлого [PERSON] від 12 червня 2000 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 172 від 19 вересня 2000 року, Розпорядження Овідіопольскої районної держадміністрації від 13 вересня 2000 року № 631 «Про дозвіл будівництва індивідуальних житлових будинків та господарських будівель в населених пунктах району» та прийнято до експлуатації Актом Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 25 червня 2003 року, затвердженого Розпорядженням Овідіопольскої районної держадміністрації від 18 липня 2003 року № 474. Зазначене право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на вказаний житловий будинок від 28 липня 2003 року та зареєстроване Овідіопольским районним БТІ 29 липня 2003 року за № 325 в книзі № 3. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 8 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 758. Таким чином, спірний будинок, який є спадковим майном, був побудований та введений в експлуатацію в період знаходження в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок був побудований та введений в експлуатацію у 2003 році, тобто в період знаходження позивачки в зареєстрованому шлюбі з відповідачем то й відповідно вона є власником 1/2 частки майна подружжя. Відповідач не довів суду, що на момент смерті [PERSON] він не перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою за первісним позовом. Що стосується зустрічного позову [PERSON], правонаступником якої є [PERSON], суд виходить з наступного. Письмові докази, що надані [PERSON] на підтвердження будівництва нею спірного будинку шляхом реконструкції не вбачається адреса відвантаження придбаного нею металевого вагончику та використання його в якості будівельного матеріалу для будівництва спірного будинку. Крім того, посилання [PERSON], як на підтвердження своєї позиції на рішення сільради народних депутатів № 19 від 27 лютого 1997 року, яким було видано дозвіл на розміщення будинку-вагончику спростовується текстом цього ж рішення відповідно до якого передалась у приватну власність земельна ділянка [PERSON] а в п. 4 якого зазначено що [PERSON] зобов'язаний до отримання у районного архітектора будівельного паспорту і реєстрації його в виконкомі не починати будівництво. Показання свідків [PERSON], [PERSON], які є батьками [PERSON] про те, що [PERSON] побудувала спірний будинок у 1998 році, а потім поїхала до Ізраїлю заробити на будівництво другого поверху суд сприймає критично, оскільки вони суперечать позовній заяві, де зазначено дати 1998-1999 роки, спростовуються письмовими доказами, а саме дозволом на виконання будівельних робіт № 172 від 19 вересня 2000 року, Розпорядженням Овідіопольскої районної держадміністрації від 13 вересня 2000 року № 631 «Про дозвіл будівництва індивідуальних житлових будинків та господарських будівель в населених пунктах району» та Актом Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 25 червня 2003 року, затвердженого Розпорядженням Овідіопольскої районної держадміністрації від 18 липня 2003 року № 474. Крім того, до Ізраїлю [PERSON] поїхала 26 липня 2003 року. Тобто, після введення будинку до експлуатації та повернулась лише 14 липня 2007 року, а як вбачається з довідки від 30 серпня 2007 року, паспорт [PERSON] був знищений у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїля. Слід зазначити, що відповідно до висновку № 4528/8047 від 27 серпня 2013 року не можливо визначити чи побудований спірний будинок шляхом реконструкції, добудови розбірного будинку-вагону; не можливо відділити зазначений будинок-вагон у зв'язку з відсутності в повному об'ємі зазначеного будинку-вагончику; не можливо визначити частку зазначеного будинку-вагону в спірному будинку. Таким чином, суд дійшов висновку в необґрунтованості та недоведеності зустрічної позовної заяви. Інша 1/2 частка майна, що складається з 1/2 частки будинку та відповідно 1/2 земельної ділянки на якій він розташований належала померлому - [PERSON] та після його смерті увійшло у спадкову масу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги є син померлого [PERSON] на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], дружина - [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та мати - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Слід звернути увагу, що ні [PERSON], ні [PERSON] позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом не звертались. [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] з якого вбачається місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 14 жовтня 2003 року по теперішній час, копією довідки від 30 серпня 2007 року з Овідіопольского РВ ГУМВД України в Одеській області про зникнення перелічених в ній документів, копією акту про повернення документів, що були знайдені спірному будинку, копією договору про навчання [PERSON] з якого вбачається місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 19 грудня 2001 року. Таким чином, задовольняючи вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд виходить з того, що [PERSON], як дружина померлого, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України має право на третину спадкового майна, що складалась з 1/2 частки жилого будинку та земельної ділянки. Враховуючи її право спільної часткової власності і права власності в порядку спадкування її часка в спірному майні в цілому складає 4/6 часток. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved