Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.12.2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що відповідач являється батьком малолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні. Останній участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. В зв'язку з чим, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить зобов'язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані її лікуванням та іншими особливими обставинами в розмірі не менше 50 відсотків необхідних для розвитку дитини після їх фактичного понесення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та письмові заперечення, згідно яких не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. В решті позову просить відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.12.2012 року (а.с. 8). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2007 року вбачається, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів та стягувача, наявність інших обставин. Зважаючи, що відповідач частково виконує свій обов'язок по утриманню дитини, неповнолітня дочка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд у відповідності до ст. 184 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, має на утриманні непрацездатних батьків та стан здоров'я дитини. А тому, дослідивши в сукупності представлені докази, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині у визначеному судом розмірі і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, на думку суду, не підлягають до задоволення вимога позивача щодо стягнення додаткових витрат. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Оскільки позивач не представила доказів передбачуваних додаткових витрат на утримання дитини, що викликані її лікуванням та іншими особливими обставинами, а тому суд вважає, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі - 243,60 грн.

Outcome: partial