Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1479. Вказує, що спільне життя між ними не склалось через різні характери та погляди на життя. Внаслідок чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Разом не проживають, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, визначити місце проживання дитини з нею, [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві і просять задовольнити їх. Відповідач позов визнав частково. Суду пояснив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 583,50 грн. та вказує, що дитині допомагає добровільно, його батьки є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію, тому несе додаткові витрати на їх утримання. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 11.10.2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1479, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2009 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З пояснень сторін судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю [PERSON] Позивач працює, отримує заробітну плату, відповідач офіційно не працевлаштований. З довідки Рокинівського дошкільного навчального закладу «Барвінок» № 324 від 10.03.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідує даний навчальний заклад. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що [PERSON] часто хворіє грипозно-вірусними інфекціями. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що дитина часто хворіє, тому потребує коштів на лікування, а також те, що відповідач, будучи молодою, здоровою, працездатною особою, повинен знайти можливість заробити кошти для сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги також, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Вказаний прожитковий мінімум повинні забезпечити обоє батьків. В задоволенні решти вимог позивача слід відмовити. Вимога позивача про визначення місця проживання дитини з нею до задоволення не підлягає. Спір щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами відсутній, відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір'ю. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial