Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ГУ ДМС України в Одеській області, та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №4 по вул. Південній, 13 в м. Одесі, шляхом зняття ГУ ДМС України в Одеській області його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що її батько [PERSON] на підставі посвідчення №33 на право заняття службового житлового приміщення від 12 червня 1989 року отримав у користування службову двокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій був зареєстрований та проживав до 2006 року. У зазначеній квартирі також зареєстрована позивачка [PERSON], яка там постійно проживає, а також її брат [PERSON], котрий не мешкає в квартирі з 2006 року. Також позивачка вказує, що у звязку з наявністю прописки відповідача в квартирі їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Тому, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON]\~\~у\~\~судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації. Про причини неявки до суду не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Представник ГУ ДМС України в Одеській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивачки та пояснення свідка, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі посвідчення №33 на право заняття службового житлового приміщення від 12 червня 1989 року батьку позивачки - [PERSON], зі складом сім'ї в кількості чотирьох осіб (він, дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON]В.) була надана службова двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою пл. 23, 22 кв. м. У даній квартирі [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав до 2006 року, про що свідчить відповідна довідка-виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію №5610 від 25 липня 2016 року. Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстрована позивачка, яка там постійно проживає, а також [PERSON], котрий не мешкає в квартирі з 2006 року. У судовому засіданні позивачка пояснила, що мешкає одна у спірній квартирі, а відповідач протягом останніх десяти років там не проживає, не сплачує комунальні послуги. Ці обставини підтверджуються також поясненнями допитаної у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивачки з 1995 року. Зокрема, свідок у судовому засіданні пояснила, що відповідач близько десяти останніх років не проживає в [INFO]. Також зазначила, що під час хвороби матері позивачки та відповідача [PERSON], відповідач також не зявлявся, не навідував хвору матір, не допомагав сімї в догляді за нею, та не допомагав а ні морально, а ні матеріально. В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідком, її пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що відповідач не проживає за вказаною адресою, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак, зареєстрований у [INFO], у звязку з чим позивачка вимушена сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved