Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом, просить: 1) змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року по справі № 613/1637/15-ц; 2) стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; 3) припинити стягнення аліментів на підставі заочного рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року по справі № 613/1637/15-ц; 4) судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Також рішенням було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 гривень щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 24 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Після набрання законної сили вищевказаним рішенням позивач звернулася до Богодухівського відділу ДРАЦС із заявою про зміну прізвища доньки, та прізвище дитини з « [PERSON] » було змінено на прізвище матері « [PERSON] ». [PERSON] вказала, що відповідач рішення суду не виконує, аліменти жодного разу не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.08.2020 становить 28 116,67 грн. Державним виконавцем щомісяця нараховується розмір аліментів у сумі 500 грн. без проведення індексації. Наразі розмір аліментів, присуджених до стягнення, є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат. Зазначила, що 28.04.2017 зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище « [PERSON] » було змінене позивачкою на « [PERSON] ». На підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року по справі №613/1004/17 її чоловіка [PERSON] було визнано усиновлювачем дитини - [PERSON] , у зв`язку з чим до актового запису про народження дитини було внесено зміни : батьком дитини записано [PERSON] , змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », інші записи залишено без змін. З огляду на викладене, вказує на зміни у її сімейному стані. Крім того, після ухвалення 20.01.2016 суттєво змінилося законодавство, яке регулює порядок визначення розміру аліментів, і переважне право вибору способу стягнення аліментів на даний час надано позивачу. Вказує, що позивач бажає зберегти майновий обов`язок утримання доньки її біологічним батьком. Вважає, що [PERSON] , який має задовільний стан здоров`я, можливість працювати та отримувати доходи, повинен сплачувати аліменти на утримання доньки. З посиланням на ч.2 ст.166, ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 192, ч.1 ст.232 Сімейного кодексу України, стверджує про наявність підстав для зміни способу і розміру аліментів, та стягнення їх з відповідача у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, повідомила, що позов підтримує, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 18.11.2020, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року у справі № 613/1637/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, третя особа: Орган опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Позбавлено [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини - доньки [PERSON] [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , останнє відоме місце проживання [ADDRESS] , не працюючого, на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживає [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 24 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Рішення набрало законної сили 13.03.2016 (а.с. 8). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00018829078 від 10.10.2017, до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесено зміни, а саме: 15.03.2016 відомості про батька [PERSON] змінено на «позбавлений батьківських прав» на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року № 613/1637/15-ц; 16.03.2016 внесено зміни прізвища дитини її батьками, відповідно до ст. 148 СК України, прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 15-17). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.04.2017 Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 28 квітня 2017 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 33. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с. 6). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року у справі № 613/1004/17 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації, Богодухівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про усиновлення, заяву [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Богодухів Харківської області, усиновлювачем дитини - [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 від 17 січня 2008 року, складений Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, а саме, ухвалено батьком дитини в актовому записі про народження записати [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові дитини з « [PERSON] » та « [PERSON] ». Ім`я дитини, дату народження, місце народження - залишено без змін. У зв`язку з внесенням змін до актового запису ухвалено анулювати свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження (а.с. 11-14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 листопада 2017 року Богодухівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області - [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно з копією довідки-розрахунку від 19.08.2020, виданої начальником Богодухівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заборгованість по аліментам, згідно з виконавчим листом № 613/1637/15-ц, виданим 14.03.2016 Богодухівським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 24.11.2015 по 31.07.2020, станом на 31.07.2020 складає 28116,67 грн. (а.с. 9). Відповідно до довідки № 4041, виданої виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області від 27.08.2020, [PERSON] , 1983 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , 1976 р.н.; дочка - [PERSON] , 2008 р.н.; дочка - [PERSON] , 2017 р.н. (а.с. 10). Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] зазначила про бажання зберегти майновий обов`язок утримувати доньку її біологічним батьком. Згідно із ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц, врахування якої є обов`язковим в силу приписів ч.4 ст.263 ЦПК України. Матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] 28.04.2017 уклала шлюб із [PERSON] та у 2017 році народила другу дитину - [PERSON] . Таким чином, сімейний та матеріальний стан позивачки змінився після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з [PERSON] , що є підставою для звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Водночас, як зазначалось вище, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання його неповнолітньої доньки, не може бути меншим, ніж 1109 грн. (станом на 01 січня 2020). Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, що стягується з відповідача на підставі рішення суду у розмірі 500 гривень на утримання доньки, є замалим та не відповідає нормам чинного закону. Беручи до уваги, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 08 червня 2016 року з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки, стягнуто у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, що на даний час є значно меншим за встановлений законодавством мінімум, враховуючи, що сімейне та матеріальне становище позивача змінилось, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Надані відповідачем у судовому засіданні розписки про отримання [PERSON] від нього коштів - аліментів : від 16.10.2020 - в сумі 3000 грн., від 05.11.2020 - в сумі 26620 грн. свідчать лише про те, що відповідач із запізненням погасив заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 613/1004/17. Слід відмітити, що перша з цих розписок датована 16.10.2020 - після отримання відповідачем першої повістки про виклик в судове засідання по даній справі на 22.10.2020, в яке відповідач не з`явився, а інша - 05.11.2020 - після отримання другої повістки про виклик в судове засідання по даній справі на 09.11.2020. До цього, виходячи з довідки-розрахунку Богодухівського РВ ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19.08.2020, виданої начальником Богодухівського РВ ДВС), відповідачем аліменти не сплачувалися з дня їх присудження (24.11.2015). Враховуючи викладене, надані відповідачем копії розписок не є доказом належного добровільного виконання ним обов`язку з утримання дитини, не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплати аліментів та не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про зміну способу і розміру стягнення аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а [PERSON] є її біологічним батьком, та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі однієї четвертої всіх видів доходу, однак, не менше 50% передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.09.2019 по справі № 755/14148/18, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.4 ст.263 ЦПК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved