Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому Ленінським РАГС м. Луганська шлюбі з 22 лютого 2013 року, актовий запис № 73. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з грудня 2014 року у звязку зі зрадою відповідача, сварками між подружжям, та конфліктами, в ході яких відповідач ображає позивачку, принижуючи честь і гідність. Спору про поділ майна не має. Неповнолітня дитина залишається жити з позивачкою. Просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22 лютого 2013 року Ленінським РАГС м. Луганська, актовий запис № 73 та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, однак надала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином на сайті «Судова влада України». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 220683, виданого 13 жовтня 2015 року, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 22 лютого 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 73. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками в свідоцтві про народження якого вказано позивачку та відповідача /а.с.4/. Малолітня дитина залишається жити з позивачкою. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примирятися і строк для примирення йому не потрібен. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved