Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO], який стаціонарно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки». В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. [PERSON] пояснила, що з 02 березня 1996 року вони із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось троє дітей: [INFO] - син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. Спільне життя не склалось. Рішенням Богородчанського районного суду від 17 лютого 2012 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Діти залишились проживати із нею, на їх утримання з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття. З вересня 2014 року він є студентом ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» (форма навчання - денна). У зв'язку із постійною зайнятістю навчанням, а також враховуючи те, що має природжену ваду серця, син не може працевлаштуватись та заробляти гроші на своє утримання. Вона, зі своєї сторони, не здатна надавати йому матеріальну допомогу в необхідному розмірі. На даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, оскільки син [PERSON] за станом здоров'я потребує домашнього догляду. Державної допомоги, яку вона отримує, не вистачає, щоб забезпечити дітям належні умови для проживання, навчання, відпочинку, так як витрати на харчування, засоби гігієни, одяг, проїзд, тощо є досить значними. Вважає, що відповідач, який є здоровою працездатною особою, може фінансово підтримувати сина. Оскільки офіційно [PERSON] не працевлаштований, його дохід є нерегулярним (однак при цьому досить високим), просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - по 610гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що постійного місця праці, а отже і стабільного доходу, не має, працює сезонно і заробіток його не є значним. На даний час продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Розмір допомоги, яку щомісяця отримує позивачка, становить близько 4000 гривень. Матеріально допомагати синові, який продовжує навчання, є не тільки його обов'язком. Зауважив також, що [PERSON] дійсно має проблеми зі здоров'ям, однак це не заважає йому допомагати матері в домашньому господарстві (зокрема, носити мішки), а отже, за наявності бажання, син міг би влаштуватись на роботу, що не потребує значних фізичних навантажень. Окрім того, по місцю навчання [PERSON] отримує стипендію. Аліменти в розмірі, якому просить позивачка, він не зможе стягувати. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який є сином відповідача, стаціонарно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» (форма навчання - денна) (а.с.4; 5). Самостійного заробітку [PERSON] не має, відповідач на даний час матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний її надавати. Згідно із ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Оскільки [PERSON] не має постійного місця роботи, отримує нерегулярний дохід, то є обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Водночас сімейний кодекс покладає обов'язок надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови можливості надання такої допомоги, не тільки на батька, а й на матір. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачка одержує державну допомогу на дітей в розмірі приблизно 4000 грн. й те, що [PERSON] по місцю навчання одержує стипендію в розмірі 270 грн, що не заперечувала в судовому засіданні [PERSON] Також суд бере до уваги той факт, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно. На підставі ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial