Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , є братом її чоловіка та вся їх родина проживає за однією адресою: [ADDRESS] . Заявник зазначає, що [PERSON] , постійно вчиняє щодо неї та її чоловіка психологічне насилля. Погрожує вигнати з дому, залякує, принижує її честь та гідність, всі ці дії щодо неї вчиняє в присутності неповнолітніх дітей. Заявник зазначає, що через агресивні дії [PERSON] , вона та її чоловік вимушені були звернутися до органів поліції, в наслідок їх звернення було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 27.01.2021 року серія АА № 066828. Також, родина звернулась до Центру соціальних служб ОМР, і Протоколом Піклувальної ради департаменту праці та соціальної політики ОМР від 05.02.2021 року № 4 сім`ю було взято під соціальний супровід у зв`язку з вчиненням домашнього насилля. Заявник зазначає. що всі дії, які були спрямовані на припинення домашнього насилля з боку кривдника на останнього не вплинули, він продовжує агресивно ставитьсь до заявника та всієї її родини, погрожувати вигнати з будинку, висловлюється нецензурною лайкою. На підставі викладеного заявник просить: видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким визначити тимчасові обмеження його прав відносного [PERSON] та її неповнолітніх дітей, а саме: заборонити [PERSON] , перебувати в місцях спільного користування у спільному будинку (кухня, вхід у будинок) в один і той же час з постраждалими особами на строк на 6 місяців; усунути перешкоди у користуванні будинком строком на 6 місяців; заборонити наближатись до місця роботи, навчання, тренування постраждалих осіб строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] , в будь-який спосіб спілкуватись з постраждалими особами строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори або в інший спосіб, особисто та через третіх осіб спілкуватись з постраждалими особами строком на 6 місяців. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання. В судове засідання [PERSON] , що також діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не з`явилась, разом з цим, 08.11.2021 року (вх. № 32279) звернулась з заявою про можливість проведення засідання у її відсутність, в якій зазначила про підтримку вимог заяви в повному обсязі (а.с.38). Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання (а.с.39-41). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши заяву, проаналізувавши надані заявником докази на підтвердження заявлених вимог, в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей закон визначає організаційно-правові засади запобігання домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника та її малолітніх дітей домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] до [PERSON] уклали шлюб 15.03.2008 року, актовий запис № 159. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] » Свідоцтво про шлюб видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.8). Згідно копій свідоцтв про народження дітей: батьками - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-15). Згідно довідок Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за адресою: [ADDRESS] - зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16-21). Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку № 255 від 04.07.2020 року, вбачається що [PERSON] , є основним квартиронаймачем, та за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 01.10.1973 року народження. [PERSON] , 1974 року народження за вказаною адресою зареєстрований з 1991 року, [PERSON] , 1979 року народження, зареєстрований з 1996 року, та є синами [PERSON] (а.с.22). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що заявник, її родина та заінтересована особа проживають та зареєстровані за однією адресою. Щодо обставин та необхідності видачі обмежувального припису судом досліджуються наступні документи. Згідно листа Центру Соціальних служб від 04.10.2021 року вих. № 04-х-203/2 вбачається, що сім`я [PERSON] , взята під соціальний супровідний у зв`язку із домашнім насиллям. Та, згідно даного листа зазначено, що Протоклом Піклувальної ради департаменту праці та соціальної політики ОМР від 09.07.2021 року № 26, сім`ю знято з соціального супроводу, у зв`язку з закінченням строку надання зазначеної послуги (а.с.23). Відповідно до Термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] винесено терміновий заборонний припис у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства, а саме: Штовхнув і залякував жінку свого рідного брата і племінницю, виганяв із дому (а.с.15). Також, відповідно до Термінового заборонного припису стосовного кривдника від 01.10.2021 Серія АА № 145948 останній винесено відносного [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , який 01.10.2021 року близько 16 год. вигонив з дому, виражався нецензурною лайкою, ображав жінку свого брата [PERSON] (а.с.26). Згідно повідомлення Головного УНП в Одеській області щодо розгляду звернення зареєстрованого в ЖЄО № 3080 від 21.07.2021 року, зазначено, що за даними перевірки, ознак кримінального правопорушення не вбачається, та за результатами розгляду винесено Висновок на підставі ЗУ « Про звернення громадян» - винесено терміново заборонний припис АА № 066828 від 27.01.2021 року з наступними заходами: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строк на 10 діб (а.с.27). Згідно листа ГУНП в Одеській області від 17.07.2021 року вих. №60.3/9468 зазначено, що з Вашим братом [PERSON] , була проведена профілактична бесіда з приводу недопущення фактів домашнього насильства та порушень діючого законодавства України (а.с.28). Таким чином, з огляду на досліджені матеріали судом встановлено, що відносно [PERSON] протягом 2021 року було винесено два терміново заборонний припис з зазначенням певних обмежень щодо постраждалих від домашнього насильства, з досліджених матеріалів також встановлено, що з заяви до органів поліції звертались, як [PERSON] , так і [PERSON] . Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п. 7, 9 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що відносно [PERSON] виносились термінові приписи, сім`я постраждалої [PERSON] , від домашнього насильства перебувала на обліку Центру Соціальних служб, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , вчиняє відносно заявника в присутності її дітей психологічне насильство, виганяє з будинку, за місцем проживання та реєстрації, штовхає, а тому у суду є підстави застосувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України часники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При цьому, слід зазначити, що згідно з положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З матеріалів справи вбачається, що стосунки між заявником та заінтересованої особою напружені і неприязні. Між ними виникають сварки. Оскільки образливі слова, погрози були направлені на ігнорування почуттів заявниці, які вона сприймала як реальні, що свідчить про вчинення [PERSON] психологічного насильства в сім`ї по відношенню до невістки тобто дружини його рідного брата. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та дослідженні докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в ході вирішення заяви, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, свідками чого стали неповнолітні діти заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , оскільки [PERSON] , що діє також в інтересах неповнолітніх дітей, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги факти встановлені матеріали справи, суд зважає на високий рівень вірогідності продовження чи триваючого вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, та беручи до уваги висновки викладені в Постанові ВС від 07.07.2021 року (справа № справа № 185/9753/19) суд дійшов висновку, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведений нею у заяві вид обмежувального припису буде забезпечувати дієвий та ефективний захист її від кривдника. З урахування викладеного та

Outcome: approved