Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту житлового господарства ВМР, МКП «ЖЕК № 15», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільними допоміжними приміщеннями загального користування, шляхом знесення перегородки та надання доступу для користування приміщенням. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що позивачка є квартиронаймачем кімнати № 25 в гуртожитку по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця (третій поверх), який знаходиться на балансі Вінницької міської ради і перебуває на обслуговуванні в МКП «ЖЕК № 15». Відповідач [PERSON] самовільно здійснила перегородку до приміщення № 24, зменшивши площу приміщення № 21 і самоправно, без доступу інших мешканців, нею користується як ванною кімнатою одноосібно. У звязку з цим постійно виникають конфліктні ситуації з приводу користування місцями загального користування, за які позивачкою також сплачуються комунальні послуги. Такі дії не дозволяють позивачу виготовити технічну документацію та приватизувати житлове приміщення. За наведеного просила зобовязати відповідачів знести перегородку в приміщенні № 21 та надати доступ для користування приміщенням № 24, а судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року змінено процесуальний статус [PERSON] з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на співвідповідача по справі та до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 87-88). Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак в ході судового розгляду вимоги позову не визнала, просила суд у їх задоволенні відмовити. В письмових запереченнях від 24 жовтня 2016 року зазначила, що є наймачем кімнати № 26 по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця відповідно до ордеру від 16 квітня 1997 року № 301. Відповідач зареєстрована по зазначеній адресі та проживає разом із [PERSON]І, який також зареєстрований у зазначеному житловому приміщенні. Твердження позивачки не відповідає дійсності, адже рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року (справа № 127/12012/15-ц) встановлено обставину, що саме позивачка [PERSON] самовільно зводила перетинки в приміщеннях № 5 та № 21 в секції № 8 в гуртожитку. Також зазначеним рішенням суду встановлено, що саме за кімнатою № 26 закріплено право користування кладовою кімнатою № 24, а тому це приміщення знаходиться у її користуванні. (а. с. 50-51). Третя особа [PERSON] в письмових поясненнях від 27 лютого 2017 року зазначила, що є користувачем кімнати № 30 в гуртожитку по вул. Гонти, 23 у м. Вінниця, в якій проживає з 1991 року на підставі ордера № 324. Одночасно вказала, що [PERSON] та [PERSON] приблизно в 2007 2008 р.р. здійснили прибудови у приміщеннях коридору, стосовно яких інші мешканці не заперечували, адже самі також здійснювали переобладнання. Натомість з 2014 року між ними виникли суперечки з невідомих причин (а. с. 98). Третя особа [PERSON] в письмових поясненнях від 03 березня 2017 року зазначила, що в кімнаті № 27 проживає з 1996 року. В 2007 році [PERSON] та [PERSON] спільно переобладнали коридор і облаштували його в окремі приміщення для власного користування, з приводу чого [PERSON] не заперечувала. З 2015 року між ними виникла суперечка з приводу користування переобладнаними приміщеннями (а. с. 102). Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в письмових запереченнях від 03 березня 2017 року зазначив, що його довірителька є користувачем кімнати № 28 з 1984 року. В 2008 році [PERSON] та [PERSON] спільно до своїх кімнат приєднали частину коридору здійснивши переобладнання (а. с. 106-107). Третя особа [PERSON] в письмових поясненнях від 06 березня 2017 року зазначила, що є користувачем кімнати № 29 у гуртожитку. Приблизно в 2007-2008 р.р. користувачі кімнат № 25 та №26 здійснили прибудови у приміщеннях коридору прилеглих до їх кімнат без погодження з іншими мешканцями, натомість такі переобладнання нікому не заважали (а. с. 119). Представник третьої особи Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вимог позовної заяви. Представник третьої особи МКП «ЖЕК №15» [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні даного спору поклалась на думку суду. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку визначеному чинним цивільно-процесуальним законодавством. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарної справи на будівлю по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що багатоквартирний будинок (гуртожиток) по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця є власністю громади, перебуває на обліку (зареєстроване) у виконавчому комітеті Вінницької міської ради, а балансоутримувачем зазначеної будівлі є МКП «ЖЕК №15». Відповідно до ч. 1 ст. 395, ч. 1 ст. 402 ЦК України, речовими правами на чуже майно є зокрема і право користування (сервітут). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ст. 128, 129 ЖК Української РСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. [PERSON] користується кімнатою № 25 в будинку № 23 по вул. Гонти в м. Вінниця. Позивачка зареєстрована за зазначеною адресою з 24 червня 2008 року, що підтверджується копією паспорта сер АА № 345542 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області (а. с. 4, зворот). Крім того, у зазначено приміщенні зареєстрований і син позивачки [PERSON], що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 15» від 13 червня 2016 року № 194 (а. с. 7). Відповідно до ордеру від 16 квітня 1997 року відповідач [PERSON] отримала право на заселення до кімнати № 26 в будинку № 23 по вул. Гонти в м. Вінниця. Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг ВМР, [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] (гуртожиток) (а. с. 16). Крім того, з 28 березня 2014 року у зазначеній кімнаті проживає [PERSON], який, відповідно до відомостей особового рахунку, доводиться відповідачу [PERSON] чоловіком (а. с.70). Отже сторони по справі є квартиронаймачами (користувачами), зокрема позивачка [PERSON] кімнати № 25 а відповідачка [PERSON] кімнати № 26 в гуртожитку по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця. Відповідач [PERSON] в свою чергу є членом сімї наймача житлового приміщення, який вселився у зазначене приміщення у встановлений законом порядку, та є зареєстрованим у ньому. Позивачкою заявлено позовні вимоги про зобовязання відповідачів знести перегородку в приміщенні № 21 та надати доступ для користування приміщенням № 24, які знаходяться на третьому поверсі в секції № 8 гуртожитку по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження обставин наявності самовільно встановленої перегородки між приміщенням № 21 та № 24 позивачка надала копію технічного паспорта секції №8 третього поверху зазначеного гуртожитку, виготовлену станом на 17 лютого 2004 року (а. с. 6). Також, в позовній заяві позивачка зазначила про те, що обставина наявності перегородки підтверджується актом огляду складеного представником МКП «ЖЕК №15». Крім того, за клопотанням представника позивачки в порядку витребування доказів судом здійснено запит до адміністративної комісії при виконавчому комітеті ВМР про надання наявних постанов про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за порушення правил користування житловими приміщеннями. З наданої позивачкою копії технічного паспорта секції №8 третього поверху виготовлену станом на 17 лютого 2004 року не вбачається наявність самочинно влаштованої перегородки в приміщенні №21. Заперечувала і відповідачка про існування такої перегородки. Не надано позивачкою і акту огляду складеного представником МКП «ЖЕК №15», про наявність якого остання зазначала в позовній заяві. Крім того, з письмової відповіді адміністративної комісії при ВК ВМР від 13 грудня 2016 року № 2302 вбачається, що відповідачка [PERSON] не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил користування житловим приміщенням. Також, відповідно до акту державного виконавця від 19 липня 2016 року при виконанні виконавчого листа по справі № 127/12012/15-ц знесено самовільно зведені перетинки у приміщенні №21 в секції № 8 на третьому поверсі по вул. Гонти,23 (а. с. 59). Не встановлено обставину наявності такої перегородки і при огляді в судовому засіданні інвентаризаційної справи на гуртожиток № 23 по вул. Гонти у м. Вінниця. Натомість, за поясненнями третіх осіб, які мешканцями сусідніх кімнат у гуртожитку така перегородка існує. Крім того, відповідно до протоколу засідання адміністративної комісії № 1324 від 11 листопада 2016 року, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.. 150 КУпАП, останній повідомив, що самовільно здійснив перепланування в душовій загального користування по вул. Гонти 23 для покращення своїх житлових умов (а. с. 169). Відповідно до постанови № 1324 від 11 листопада 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільно здійснене перепланування приміщень по вул. Гонти 23, а саме влаштування перегородки в місці загального користування без відповідних дозвільних документів (а. с. 168). З наведеного вбачається, що в приміщенні загального користування №21 на 3 поверсі в гуртожитку по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця наявна самовільно влаштована перегородка, що хоча і не підтверджується технічною документацією, натомість про її наявність зазначили треті особи та підтверджується і постановою про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2016 року відносно [PERSON], адже саме ним вона і влаштована, що підтверджено останнім під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Наявність такої перегородки порушує права позивачки, адже влаштована саме в приміщенні для загального користування. Враховуючи, що така перегородка влаштована без відповідних дозвільних документів, позовна вимога про зобовязання відповідача [PERSON] знести перегородку підлягає задоволенню, адже влаштована саме ним. Щодо позовної вимоги в частині зобовязання відповідачів надати позивачці доступ до приміщення № 24, яку знаходиться на третьому поверсі в секції № 8 гуртожитку по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця суд зазначає наступне. Спір між сторонами виник з підстав та порядку користування допоміжними приміщеннями гуртожитку, зокрема кладовою, позначеною в технічному паспорті за № 24. Відповідно до ст. 130 ЖК Української РСР, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 затверджені Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, відповідно до п. 10 яких мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) зокрема мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання. Крім того, відповідно до п. 4 розділу ІІІ «Користування жилою площею в гуртожитках» Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за № 778/27223, особи, які проживають у гуртожитку, зобовязані зокрема і не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні допоміжними та нежилими приміщеннями гуртожитку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). З наведеного вбачається, що кладова позначена в технічному паспорті за № 24, є допоміжним приміщенням гуртожитку, призначенням якої є забезпечення і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців. Суд приймає до уваги, що відповідачка в письмових запереченнях стверджувала про те, що одноосібно користується зазначеною кладовою, адже вважає, що таке право у неї наявне у звязку із закріпленням зазначеної кладаової саме за житловою кімнатою № 26 в якій вона зареєстрована та проживає на законних підставах. Таку позицію обґрунтовує тим, що саме рішенням суду від 03 вересня 2015 року була встановлена така обставина. Таким твердженням відповідачка [PERSON] визнає обставину одноосібного користування зазначеною кладовою, про що також стверджує і позивачка [PERSON], а тому суд таку обставину вважає встановленою в розумінні положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, та такою що підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року (цивільна справа № 127/12012/15-ц) за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], МКП «ЖЕК №15» про усунення перешкод в користуванні місцями загального користування позов задоволено, зокрема зобовязано [PERSON] звільнити самовільно зайняту кладову № 24 на третьому поверсі будинку № 23 по вул. Гонти в м. Вінниця. Рішення суду набрало законної сили 15 вересня 2015 року (а. с. 67-68). Зазначене рішення дійсно містить формулювання, що відповідно до довідки МКП «ЖЕК №15» від 12 травня 2015 року № 386, за кімнатою №26 закріплено користування кладовою 24. Натомість, позов задоволений з підстав того, що кладова є приміщенням загального користування, а не з підстав її закріпленості житловою кімнатою № 26. Отже, при системному аналізі та оцінюванні описової та мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що судом не встановлена обставина закріплення кладової 24 за житловою кімнатою № 26, а в тексті рішення суду наявне лише посилання про наявність такого письмового доказу наданого МКП «ЖЕК №15». За наведеного, суд критично ставиться до твердження відповідачки [PERSON] про те, що судовим рішенням встановлена обставина закріплення кладової №24 за житловою кімнатою № 26 в якій відповідачка проживає на підставі ордера від 1997 року. Крім того, копію вищезазначеної довідки МКП «ЖЕК №15» від 12 травня 2015 року № 386 відповідачкою надано і у даному судовому засіданні на підтвердження обставини наявності права одноосібного користування кладовою 24, адже довідка містить допис, відповідно до якого місця загального користування, зокрема кладова 24 закріплена за кімнатою №26 (а. с. 70). Таку довідку суд не вважає належним доказом в частині встановлення порядку користування допоміжними приміщеннями зокрема і кладовою 24 з наступних підстав. Як зазначалось вище, речовими правами на чуже майно є зокрема і право користування, яке може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Власником багатоквартирного будинку (гуртожитку) по вул. Гонти, 23 в м. Вінниця є громада м. Вінниці. Зазначена будівля перебуває на обліку (зареєстрована) у виконавчому комітеті Вінниицької міської ради, а її балансоутримувачем є МКП «ЖЕК №15». Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є лише квартиронаймачами кімнат № 25 та №26 гуртожитку відповідно, на підставі виданих ордерів. Інші приміщення гуртожитку, зокрема нежилі та допоміжні, мають використовуватись відповідно до вищенаведених Правил та Положення всіма мешканцями гуртожитку для задоволення необхідних потреб. У даному випадку лише власник може встановити інший порядок користування допоміжним приміщенням внаслідок укладання договору, за рішенням суду або у випадку встановленого законом. Відповідачка [PERSON], вважаючи, що право користування кладовою 24 закріплене саме за нею не надала суду доказів про наявність укладеного договору із власником на право користування допоміжним приміщенням в гуртожитку, або відповідного рішення суду. Правових підстав, встановлених законом, які надають [PERSON] право на одноосібне користування кладовою 24, останньою не зазначено а відповідно судом не встановлено. Крім того, суд звертає увагу на те, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Отже, МКП «ЖЕК №15» будучи балансоутримувачем гуртожитку, не має правових підстав для встановлення порядку користування його приміщеннями, адже таким правом наділений лише власник. Надана довідка МКП «ЖЕК №15» від 12 травня 2015 року № 386, яка містить запис про закріплення кладової 24 за кімнатою № 26 без зазначення правових підстав про таке закріплення є безпідставною, адже МКП «ЖЕК №15» не наділений повноваженнями встановлювати порядок користування приміщеннями гуртожитку, а тому суд зазначений доказ не приймає до уваги. Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України (глава 29 ЦК України) встановлено, що власник майна (у даному випадку особа, яка має право на чуже майно) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачка [PERSON], використовуючи кладову 24 одноосібно, помилково вважає що у неї наявне таке право. При цьому остання своїми діями порушує вимоги Положення про гуртожитки в частині наявного обовязку не перешкоджати іншим особам у праві користування допоміжними приміщеннями, у яких також наявне право на користування такими приміщеннями. За наведеного суд вбачає, що житлові права позивачки [PERSON], зокрема в частині перешкоджання користування кладовою 24, є порушеними та підлягають судовому захисту шляхом зобовязання відповідачів надати доступ для користування зазначеною кладовою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачкою [PERSON] було предявлено позов до двох відповідачів та заявлено дві позовні вимоги, зокрема про зобовязання відповідачів знести перегородку та надати доступ до для користування приміщенням. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі. При зверненні до суду [PERSON] за подання вищезазначеного позову сплачений судовий збір в розмірі 551,2 грн., що підтверджується квитанцією від 11 липня 2016 року № 177107540520682 (а. с. 1). Враховуючи, що позов задоволено та був предявлений до двох відповідачів одночасно, з останніх на користь позивачки слід стягнути понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 275,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved