overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліментина утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) та до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2017 року провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON]\~ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої\~ дитини в частині стягнення аліментів на утримання\~ [PERSON] закрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину підтримала у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, а матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав та погодився сплачувати аліменти на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОЛ №181051 виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 04 червня 2015 року /а.с. 3/. Проте батько дитини не надає матеріальної допомоги, а сама дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою № 465 від 17.01.2017 року КП «ЖЕО» КМР (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач від виконання свого батьківського обовязку ухиляється і матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України \~суд стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON]\~ судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є наймачем кв. [ADDRESS] . Крім неї у вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] . Відповідач з січня 2019 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачує, фактичне місце його мешкання їй невідоме. Зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у квартирі, їй було відмовлено в отриманні субсидії. Ухвалою судді від 20.10.2021 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи - КП «ЖЕК-13» у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи підприємство повідомлене належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Управління адміністративних послуг у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Ухвалою суду від 19.11.2021, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наймачем кв. [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг. Крім неї, в даній квартирі зареєстрований син наймача - [PERSON] (а.с.8). Згідно акту від 30.09.2021, посвідченого майстром дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду КП «ЖЕК-13» ЧМР Коровченко Н.О. слідує, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] з січня 2019 (а.с. 7). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, та той факт, що [PERSON] зареєстрований, але без поважних причин більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кв. [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] Еркана про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.07.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] Ерая Еркановича [INFO]. Позивач зазначає, що її син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоч і має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.02.2017 року. До початку розгляду справи по суті позивач подала до суду клопотання про збільшення позовних вимог та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Ерканом, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського МУЮ, актовий запис № 677, зазначаючи, що з відповідачем не підтримує подружніх стосунків, не проживає разом, їхній шлюб носить формальний характер, примирення між нею та відповідачем неможливе. В судове засідання позивач не зявилась, подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, збільшені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання та через публікацію у пресі, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] Ерая Еркановича [INFO], який перебуває на утриманні позивача, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні відносини сторонами не підтримуються, збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому шлюб необхідно розірвати. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 640 грн., тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Еркана. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що 06.09.1997 р. між сторонами було укладено шлюб, який 05.08.2008 року було розірвано. Мають доньку [PERSON] [INFO]. На даний час донька - [PERSON] продовжує навчання у Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги. Позивач повноцінно утримувати доньку не має змоги, а тому є необхідність призначити аліменти на утримання повнолітньої доньки до досягнення двадцяти трьох років. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Тернопільському національному економічному університеті в розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання та до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. У судовому засіданні позивача позовні вимоги змінила та погодилась на отримання від позивача аліментів у розмірі 25 % заробітної плати відповідача щомісячно до закінчення навчання та досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, повідомивши, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у сумі у розмірі 25 % його заробітної плати щомісячно до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку на період її навчання. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] у судове засідання не прибула, повідомлена про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 06.09.1997 р. між сторонами було укладено шлюб, який 05.08.2008 р. було розірвано. Мають доньку [PERSON] [INFO]. На даний час донька - [PERSON] продовжує навчання у Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, повідомивши, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 25% його заробітної плати щомісячно до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку на період її навчання. Позивач дала згоду на отримання матеріальної допомоги від відповідача у такому розмірі. Суд, приходить до висновку, що слід стягунути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], яка продовжує навчання у Тернопільському національному економічному університеті в розмірі 25% його заробітної плати, щомісяця до закінчення навчання та до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування вона є власником даної квартири. Зазначає, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано 07.04.2010 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] змінив своє місце проживання в добровільному порядку, його особистих речей в квартирі немає. Посилається, що комунальні послуги оплачує самостійно. Реєстрація в квартирі відповідача порушує її права як власника. Вважає, що оскільки на даний час відповідач (більше одного року) в квартирі не проживає, що підтверджується актом КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 1019 від 14.04.2014 року, то він має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України. В судове засідання позивач не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просить судове засідання проводити у його відсутність, заявлені до нього позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, відповідач визнав позовні вимоги, про що свідчить його заява, а отже, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію паспорту [PERSON] (а.с.3), договір дарування квартири від 16.10.2003 року (а.с.4), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1819276 (а.с.5), довідку КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 09.07.2014 року № 2964 (а.с.6), акт КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 14.04.2014 року № 1019 (а.с.7), свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] (а.с.8), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстровано в квартирі [ADDRESS] (а.с.6), власником якої є [PERSON] (а.с.4, 5). У вказаній квартирі відповідач не проживає з 2010 року - відсутній більше одного року (а.с.7), його речі в квартирі відсутні, що підтверджується всіма дослідженими судом доказами, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі судом не встановлено, а отже відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України він втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 57-62, 174, 208-209, 212-215, 223, 292 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначив, що згідно договору дарування від 28 лютого 1984 року їй належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] В зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано 01.09.1995 року Відповідач [PERSON] з 01 серпня 1998 року не мешкає у будинку, його особистих речей в будинку не має, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує права позивача як власника у повній мірі користуватися житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи|, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно договору дарування від 28 лютого 1984 року посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 572 [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку з 12.08.1983 року як член сім»ї власника будинку. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між сторонами у справі розірвано 01 вересня 1995 року (а.с.11) |Відповідач втратив в установленому порядку право користування|частку| вказаним вище жилим приміщенням так як 01.08.1998 року в будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджено довідкою Ізюмського МВГУМВС України в Харківській області від 16 жовтня 2013 року та довідкою голови квартального комітету кварталу №18 , посвідченою Ізюмською міською радою 12.12.2013 року (а.с.4, 12) Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 30 січня 1981 року їй належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] В зазначеному будинку зареєстрований її син, відповідач у справі [PERSON]. Відповідач [PERSON] з січня 2008 року не мешкає в будинку, його особистих речей в будинку не має, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує права позивача як власника у повній мірі користуватися житловим приміщенням, та оформити субсидію. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. . Відповідно договору купівлі-продажу від 30 січня 1981 року позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] Харківської області. (7-8) Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 05 липня 2002 року (а.с.11-12) Відповідач втратив в установленому порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням, так як з січня 2008 року та по день розгляду справи у суді в будинку не проживає, що підтверджено довідкою голови квартального комітету кварталу № 24, посвідченою Ізюмською міською радою Харківської області 11 лютого 2015 року та актом обстеження житлового приміщенняза адресою : [ADDRESS] Харківської області від 11 лютого 2015 року. (а.с.10) Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1997 року виданого третьою дистанцією цивільних споруджень Південної залізниці та зареєстрованого в Ізюмському МБТІ 19.08.1997 року вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі за її згодою був зареєстрований племінник [PERSON], так як йому необхідно було отримати паспорт. В подальшому [PERSON] виїхав з міста Ізюма на територію Російської Федерації та з березня 2011 року фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, його особистих речей в квартирі не має, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує права позивача як власника у повній мірі користуватися житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. . Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1997 року виданого третьою дистанцією цивільних споруджень Південної залізниці та зареєстрованого в Ізюмському МБТІ 19.08.1997 року позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с.7) Відповідач [PERSON] 18 липня 2007 року був зареєстрований у вказаній квартирі за згодою власника квартири. Відповідач втратив в установленому порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з березня 2011 року виїхав з міста Ізюма на територію Російської Федерації та з березня 2011 року фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, його особистих речей в квартирі не має, що підтверджено актом Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» від 05 лютого 2015 року . (а.с.10) Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.01.1989 року отримала ордер № 1845 на житлове приміщення за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, сел. Кірове, вул. Юності, буд.19, кв.106. Разом з нею право на користування вказаним житлом отримала сімя позивачки, а сама її чоловік [PERSON] та двоє дітей [PERSON] та [PERSON], які були зареєстровані в квартирі та проживали в ній з 21.01.1989 року. З 1996 року між сторонами припинені подружні стосунки, в 2006 році шлюб було розірвано. На початку літа в 2014 році відповідач переїхав до будинку, який належить йому на праві приватної власності і до теперішнього часу там проживає, у вказаній квартирі не зявляється, за комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в ній відсутні. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщення. Позивачка надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21.01.1989 року позивачка отримала ордер № 1845 на житлове приміщення за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, сел. Кірове, вул. Юності, буд.19, кв.106. Разом з нею в квартирі були зареєстровані [PERSON] та двоє дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідач в квартирі не мешкає понад шість місяців, про житло не піклується, за комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджено актами вуличного комітету (а.с.10,28). Згідно ст.ст. 71,72 ЖК, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Враховуючи вищевказане, маються всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, сел. Кірове, вул. Юності, буд.19, кв.106.

Outcome: approved