Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON], звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON]. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча може, оскільки він працездатний, на утриманні більше нікого немає. Просила позов задоволити та стягнути з відповідача аліменти на утриманні дітей у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, однак 31.10.2017 через канцелярію суду подала заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення в газеті (а.с.16). Причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 224 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-МИ №060704, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції у Чернівецької області від 17.02.2003 року. (а.с.4). Крім того встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 206527.(а.с. 5). Крім того встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 130547 (а.с. 18). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Суховерхівської сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області № 1261 від 03.10.2017 року, вбачається, що [PERSON] 30.11.2003 р. н. та [PERSON] [INFO] дійсно проживають разом зі своєю матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. (а.с.6). Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. У відповідності до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною та працевлаштованою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток їх спільних дітей, стан здоровя дітей та відповідача. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1777 гривень для дітей віком від 6 до 18 років та 1426 гривень для дітей віком до 6 років, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дітей, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду відповідні докази, які не спростовані і які є підставою для зміни розміру аліментів. При цьому визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182,183,\~184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved