Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням суду від 16 червня 2009 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року і до їх повноліття. Незважаючи на те, що старша дитина вже досягла повнолітнього віку, кошти у такому розмірі недостатні для утримання молодшої доньки, а також є меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач працює та отримує постійний дохід та не має інших утриманців, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач була відсутня. Нею надано заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з'явився, і від нього не надійшли повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони являються батьками неповнолітньої доньки - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 21 грудня 2001 року Павлівською сільською радою Херсонської області, акт. запис № 9. Рішенням місцевого суду Генічеського району Херсонської області від 16 червня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року і до їх повноліття. На виконання вказаного рішення судом 26 червня 2009 року було видано виконавчий лист № 2-529/2009. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року. Після розірвання шлюбу прізвище позивача з [PERSON]» змінено на дошлюбне - «[PERSON]». Так, 11 липня 2017 року Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області видано свідоцтво про зміну імені, серії [NUMBER], акт. запис № 15. Відповідно до копії цього свідоцтва, прізвище доньки - [PERSON] було змінено на дошлюбне прізвище матері - «[PERSON]». Наразі позивач перебуває у зареєстрованому 07 червня 2017 року Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області шлюбі із [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Це підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 07 червня 2017 року. З пояснень позивача вбачається, що кошти, що були присуджені до стягнення за рішенням суду у розмірі 500 грн. на дітей є недостатніми та незважаючи на те, що старша дитина вже досягла повнолітнього віку, молодша донька потребує належного утримання та такий розмір аліментів несьогоднішній день є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить змінити спосіб стягнення аліментів, вказуючи, що відповідач є працездатною, працюючою людиною, яка не має інших утриманців та має змогу сплачувати аліменти у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення вказаного позивачем способу стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Вказане зумовлено тим, що розмір раніше стягнутих аліментів з відповідача у розмірі 500 грн. є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення через зростання життєвих потреб та прожиткового мінімуму. Крім того, такий розмір аліментів є меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 182 СК України, згідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. На 2019 рік такий мінімум становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, з урахуванням того, що відповідач є особою працездатного віку та не має інших утриманців, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням місцевого суду Генічеського району від 16 червня 2009 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює спосіб їх стягнення, тому аліменти, визначені даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2018 року складав 1762 грн. судовий збір, що підлягає до стягнення становить 704, 80 грн.

Outcome: approved