Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом про встановлення порядку володіння і користування квартирою посилаючись на те, що позивачу належить 2/3 частини [ADDRESS], а її онукам - [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожному. Квартира розташована на 5-му поверсі та складається з 3 кімнат, загальна площа квартири складає 63,9 м2. Відповідачі не приймають ніякої участі в утриманні квартири, позивач має намір відкрити окремий особовий рахунок для оплати належних їй 2/3 частини квартири. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, встановити між сторонами порядок володіння та використання належної їм квартири [ADDRESS], виділивши позивачу на 2/3 частини належної їй квартири дві суміжні кімнати (2), (3) площею 17,9 м2 та 14 м2, шафу(7) площею 0,7 м2. Відповідачам на об'єднану 1/3 частину виділити кімнату (8) площею 15,6 м2, шафу (5) площею 1,0 м2, шафу (6) площею 0,5 м2, балкон площею 0,7 м2. У спільному користуванні сторін залишити коридор,кухню, ванну,вбиральню. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, згодні на встановлення порядку користування квартирою як пропонує позивач. Щодо стягнення судових витрат заперечували, просили розподілити судові витрати між відповідачами та позивачем в рівних частках. Представник третьої особи Пеляк В.В. покладається на розсуд суду,що позовних вимог, просить при вирішенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, заслухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину від 19 грудня 2012 року, яке видане Другою полтавською державною нотаріальною конторою , [PERSON] є власником 1/6 частини [ADDRESS]. Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2014 року за позивачем зареєстровано право власності на ? частини даної квартири. Таким чином,позивач є власником 2/3 частини [ADDRESS]. Цим же рішенням Київського районного суду м. Полтави за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/6 частині за кожним на цю ж квартиру. Право власності сторін зареєстровано в установленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього; він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду Українни від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України. Згідно зі ст. 155 ЖК України квартира, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучена, власника не може бути позбавлено права користування квартирою. Встановлення порядку користування квартирою з виділенням позивачу житлових кімнат площею 17,9 м2 та 14 м2, а відповідачам - житлової кімнати площею 15,6 м2 призведе до порушення прав сторін на користування належною їм на праві власності частиною спільної квартири . Також виділення у володіння та користування відповідачам балкону , позбавить позивача на користування таким приміщенням, незважаючи на те, що таке приміщення має залишитися у спільному користуванні співвласників квартири, оскільки іншим балконом квартира не обладнана. Суду не надано доказів,як того передбачає стаття 60 ЦПК України, що при визначенні порядку володіння та користування спірною квартирою, який запропонований позивачем , даний варіант визначений з дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою, . Запропонований позивачем варіант встановлення порядку володіння та користування нерухомим майном призведе до зміни балансу часток кожного зі сторін у праві власності. Суд приходить до висновку про неможливість визначення порядку користування приміщеннями в квартирі, оскільки встановлення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі призведе до порушення прав сторін на користування належною кожному на праві власності часткою квартири. Визнання відповідачами позову не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed