Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2001р. З 2007 року позивач перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON], громадянином [PERSON], який був зареєстрований в Україні за адресою: [ADDRESS], 93100 з 28.09.2007 р.У 2011 році стосунки з відповідачем погіршились та в вересні 2011 року відповідач виїхав з квартири на постійне місце проживання до [PERSON]. Після 2011 року відповідач декілька разів приїзджав до України у відпустку. З 20 жовтня 2013 року відповідач жодного разу не зявлявся в квартирі, сторони остаточно розлучились, звязок не підтримують. Відповідач, вже більше трьох років не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає. На даний час відповідач проживає в [PERSON] та не має наміру повертатись до України. Просить суд усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 25.04.2017 року, 15.05.2017 року, 07.6.2017 року не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005509167, 9310005512338 ,9310005578460, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК Україниу разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилаєтьсяфізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою.вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом АВР №327730 від 15.03.2001 р., посвідченого завідуючою Лисичаннською державною нотаріальною конторою [PERSON], 1/5 частини двохкімнатної квартири № 56, що знаходиться у будинку № 352 по вулиці Свердлова, місто Лисичанська, Луганська область, належить [PERSON](а.с.8). Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послу Лисичанської міської ради б/н від 23.02.2017 р. про склад осіб зерєстрованих станом на 23.02.2017 р. за адресою: [ADDRESS], зарєстровані [PERSON] власник, [PERSON] спів-донька, [PERSON] - донька, [PERSON] колишній чоловік (а.с.21). Згідно з довідкою КП «ЛЖЕК № 1» №101 від 05.01.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 людини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] громадянський чоловік, в період з вересня 2011 р. [PERSON] за вищезазначеною адресою не мешкає, місце фактичного мешкання - [PERSON] м. Волгоград (а.с. 9). Відповідно до копії з домової книги, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] кв. 56.з 28.09.2007 року (а.с. 10-11). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЕД № 386878, виданого 02 грудня 1986 року Лисичанським РАГС Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 02 грудня 1986 року, про що зроблено актовий запис № 609. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON] (а.с.22). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не мешкає в квартирі, яка належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS], з 2011 року. Проте наявність реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує права останньої, оскільки вона здійснює оплату комунальних послуг за [PERSON], а той у такій сплаті участі не бере. За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], з 2011 року, тобто понад 1 рік, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved