Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності їй Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19.06.2002 року розпорядженням № 236 голови Старобільської районної державної адміністрації «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого господарства громадянам працівниками та пенсіонерами соціальної сфери Підгорівської сільської ради» її було включено до списку громадян працівників та пенсіонерів соціальної сфери Підгорівської сільської ради, яким передаються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. 24.09.2002 року Підгорівською сільською радою на земельну ділянку № [NUMBER] було видано Державний акт на право приватної власності на ім`я [PERSON] , замість правильного [PERSON] . У зв`язку з наведеним вона вимушена була звернутися до суду. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи\~Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що заявник має труднощі в оформленні пенсії за віком, оскільки при заповненні трудової книжки була допущена помилка в написанні ім`я заявника. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 липня 1998 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як [PERSON] . Відповідно п.1 ч.1 ст.13\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус»\~№5492-VI\~від 20\~листопада 2012\~року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної\~Ради України\~від 26\~червня 1992\~року N\~2503-XII паспорт\~громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. В той же час, у виданому Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 № 506044 прізвище, ім`я та по батькові особи, якій вона видана, зазначено як [PERSON] . При цьому всі інші дані, зазначені в цих документах збігаються. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в правовстановлюючий документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , належить Державний акт на право приватної власності серія Р2 № 506044, виданий 24 вересня 2002 року Підгорівською сільською радою на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,99 га. для ведення особистого селянського господарства на ім`я [PERSON] . Судові витрати на підставі ч.7 ст.294\~ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved