Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м Києва з позовом до ПАТ «Київенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послуги з центрального опалення та зобов`язання зробити перерахунок. В своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, а відповідач є виконавцем зазначеної послуги. Оплата за централізоване опалення проводилась за показниками засобу обліку, встановленого на вводі в багатоповерховий будинок за адресою: [ADDRESS] та становила в січні 2018р. 1355,83 грн. за 1 Гкал. Проте, починаючи з лютого 2018р. по квітень 2018р. з невідомих причин позивачу почали надходити рахунки на оплату послуг з централізованого опалення з розрахунку за 1кв.м опалювальної площі квартири. Позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують її права як споживача, а тому звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Пат «Київенерго» зробити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018р. та березень 2018р. Ухвалою суду від 13 липня 2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.09.2018р. до суду надійшла заява від представника ПАТ «Київенерго», в якій представник зазначає, що 24.04.2018р. Київською міською радою прийнято рішення №517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної угоди 30.04.2018р., закріплено на правах господарського відання за КП «Київтеплоенерго» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації. З 01.05.2018р. котельні, теплові мережі та пункти, будинкові прилади обліку та інше допоміжне майно перейшли в експлуатацію КП «Київтеплоенерго» та з 01.05.2018р. ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання та повідомило споживачів на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» для клієнтів та у газеті «Хрещатик» від 04.05.2018р. про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва (а.с.12). Ухвалою суду від 21 лютого 2019р., у зв`язку з поданою 20.02.2019р. позивачем заявою, замінено неналежного відповідача ПАТ «Київенерго» на КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (а.с.32). В судовому засіданні 22 травня 2019р. представник відповідача КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подав відзив, в якому зазначив, що систему централізованого опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обладнано засобом обліку теплової енергії заводський номер 17417 , який одночасно обліковує два будинки: житловий будинок №[NUMBER] та житловий будинок №[ADDRESS] . Нарахування плати за отримані послуги з централізованого опалення мешканцям будинку проводилась, відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, а саме згідно з показаннями будинкового засобу обліку, тобто за фактично спожиту теплову енергію пропорційно опалювальній площі квартири. За період з жовтня 2016р. по березень 2017р. нарахування плати за отримані послуги з централізованого опалення мешканцям будинку проводились відповідно до п.15 Правил, згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період, через перебування у жовтні 2016р. засобу обліку в ремонті, відповідно до складеного акту, а тому представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою суду від 22 травня 2019р. залучено третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що є споживачем послуг з централізованого опалення та їй, як споживачу, незрозуміло з яких підстав в один опалювальний сезон відповідачем нараховуються по різному послуги з опалення, оскільки в період з січня по березень 2017р. чітко зазначаються показання засобу будинкового лічильника з опалення, а в період з січня по березень 2018р. нарахування здійснюються відповідно до п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 №630. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що лічильник будинку перебуває у ремонті з жовтня 2016р. відповідно до акту від 24.10.2016р. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, ч.ч.2-3 ст. 13 ЦПК України передбачають, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» стверджує, що є споживачем послуг з центрального опалення за адресою [ADDRESS] , як власник квартири. Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», кінцевий споживач комунальної послуги (далі - споживач) - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Для здійснення розподільного обліку споживачами вважаються також власники майнових прав на об`єкти нерухомого майна в завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Згідно ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З наданих позивачем [PERSON] копій квитанції за січень-березень 2018р., які належним чином не завірені останньою, вбачається, що споживачами послуг централізованого опалення квартири [ADDRESS] є чотири особи та кількість мешканців зазначена станом на перший день розрахункового місяця (а.с.3-4) При цьому, позивачем [PERSON] не надано жодного доказу, що підтверджує її право власності на вказану вище квартиру, тим більше не надано доказів, що підтверджують факт користування об`єктом нерухомості - квартирою [ADDRESS] , як споживача будь-яких послуг. А також не надано доказів, що підтверджують факт укладення позивачем [PERSON] будь-яких договорів про надання житлово-комунальної послуги за об`єктом нерухомості - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5-7 стаття 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed