Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON], Олексіївської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її син - [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить земельна частка (пай) члена КСП ім. Кірова с. Олексіївка, Новоайдарського району, Луганської області, розміром 10,13 в умовних кадастрових гектарах, вартістю - 51243,88 грн, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 17.01.1997 року № 3/2. За життя [PERSON] заповіту не залишив, єдиними спадкоємцями померлого першої черги спадкування за законом є його матір - [PERSON] та батько - [PERSON] При зверненні [PERSON] до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину після [PERSON], їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не в повному обсязі надані документи, передбачені ЗУ «Про нотаріат». Батько померлого [PERSON] спадщину не приймав і в подальшому не має наміру її приймати. На підставі вищенаведеного, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Олексіївської сільської ради Новоайдарського району Луганської області Т. І. Стрижобик у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер син позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить земельна частка (пай) члена КСП ім. Кірова с. Олексіївка, Новоайдарського району, Луганської області, розміром 10,13 в умовних кадастрових гектарах, вартістю - 51243,88 грн, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 17.01.1997 року № 3/2 (а.с.6). За життя [PERSON] заповіту не залишив, єдиними спадкоємцями померлого першої черги спадкування за законом є його матір - [PERSON] та батько - [PERSON] При зверненні [PERSON] до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину після [PERSON], їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не в повному обсязі надані документи, передбачені ЗУ «Про нотаріат», що підтверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області В. М. Карпенко (а.с.17). Батько померлого [PERSON] спадщину не приймав і в подальшому не має наміру її приймати. Факт того, що [PERSON], [INFO], дійсно є матір`ю [PERSON], який помер [INFO], підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилась у 2003 році та фактично була прийнята спадкоємцями. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Выдповыдно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статей 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], доведено відсутність в неї можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України (2004 р.), також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) не порушує інтереси інших осіб, відповідачі у справі, не заперечують проти задоволення заявлених позивачем вимог, суд не має підстав не прийняти визнання відповідачами позову. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Представник відповідача та відповідач позовні вимоги визнали, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надали. Позивач наданими суду доказами, довела, що має право на спадщину за законом після померлого [PERSON], у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. 525, 527, 534, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved