Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] ( відповідач), за участю третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у позивачки народилась донька [PERSON], про що складено свідоцтво про народження Серія [NUMBER]. З 2015р. позивачка перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем та на підставі чого внесені зміни і повторно видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 29 серпня 2015 року стосовно малолітньої доньки [PERSON], де батьком зазначено [PERSON], а ім'я по батькові дитини зазначено як [PERSON]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року, сторони проживають окремо. Відповідач не цікавиться життям, фізичним, психічним та моральним розвитком і вихованням доньки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні. З початку 2016 року та по теперішній час піклуванням про здоров'я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляке сприяння здобуттю донькою освіти, підготовкою дитини до самостійного життя та повне її утримання здійснюється лише позивачкою. Представник позивач у судове засідання 15.12.2016р. з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх. При цьому представник позивача додаткового пояснила, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. З моменту фактичного розлучення відповідач з донькою жодного разу не бачився, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома. Більше того, в підтвердження вказаних обставин надано до суду нотаріально завірену заяву відповідача від 06.06.2016р. про те, що він відмовляється від своїх батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з небажанням займатися її вихованням та утриманням. Відповідач у судове засідання не прибув. Подав до суду клопотання відповідно до якого не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та просив провести розгляд справи та винесення рішення по справі за його відсутності. Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР у судове засідання 15.12.2016 року не з'явився, про час і місце був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. При цьому суду було надано висновок Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР №3342/01-20 від 01.12.2016 року, згідно з яким орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], мати якої є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], місце реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції [PERSON] являється батьком [PERSON]. Позивачка та відповідач раніше знаходились у фактичних шлюбних відносинах, проте шлюб у встановленому законом порядку не реєстрували. Припинили шлюбні відносини коли дитині було 7 років. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 16.05.2016 року. З пояснень представника позивача судом встановлено, що шлюб з відповідачем зареєстрований не був, та починаючи з 2016 року спілкування з ним припинено, до теперішнього часу він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованою Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 18 даної Конвенції встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Положення Конвенції знайшли відображення у ч.4 ст. 155 СК України, відповідно до якої ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 постанови пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до п.15 вказаної постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР від 01.12.2016 року за №3342/01-20 встановлено, що мати дитини - [PERSON] відповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини - [PERSON]. Батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся. За місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров'я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Отже, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], оскільки останній не виконує своїх батьківських обов'язків та свідомо відмовився від такого права.

Outcome: approved