Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1070. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я припинила своє існування оскільки втрачено взаєморозуміння та тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Разом з тим, позивач зазначає, що з вересня 2020 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Примирення не можливо. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » без змін. Ухвалою від 05 лютого 2021 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак надав через канцелярію суду заяву в якій вказав, що проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, просить задовольнити позов та проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1070, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11 серпня 2007 року). Від шлюбу\~сторони мають\~спільних дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 8\~квітня 2009\~року),\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] від 8 квітня 2009 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved