Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів стягуваних з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], які знаходяться на її вихованні та утриманні. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано і присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~ в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Призначений розмір аліментів відповідачем сплачується нерегулярно і невчасно, за відповідачем до цих пір рахується заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунком заборгованості Хустського РВ ДВС. На даний час визначений судом розмір аліментів є дуже незначний для утримання дітей, не задовольняє їх потреб, у зв»язку із зростанням споживчих цін та зростанням витрат на проживання із віком дітей. Всі речі, необхідні для дітей позивачка купує самостійно і оплачує рахунки за комунальні послуги також сама. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на утримання дітей, включаючи додаткові позаурочні навчання. Посилаючись на наведені вище обставини, з врахуванням віку дітей та потреб для їх нормального утримання та виховання, позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 28.03.2016 року, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дітей і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~ в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, з урахуванням його матеріального становища. Посилається на те, що відповідач на даний час ніде не працює, виїжджає на сезонні роботи, має нерегулярний дохід, крім того має на утриманні перестарілих батьків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 16 листопада 2015 року. (а.с.9-12). Відповідно до ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В даному випадку змінився матеріальний стан дітей та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування та різного роду товари, тому визначений судом розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для належного утримання дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітніх дітей та потреби для їх нормального утримання і виховання, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, та те, що він зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку про можливість\~ часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов слід частково задоволити, змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх\~ дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~ в розмірі по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved