Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини в якій зазначила, що 12.07.2017 року в м. Донецьку, Донецької області, Ленінський район в неї та [PERSON] [PERSON] народився син [PERSON]. Вона звернулась до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області з заявою про реєстрацію факту народження дитини, але листом №268/17.9-06-170 від 15.08.2017 року їй відмовили в реєстрації факту народження, оскільки надане медичне свідоцтво про народження є неналежним документом так як видано органом, який знаходиться на непідконтрольній Україні території. Просила встановити факт народження 12.07.2017 року дитини [PERSON], стать чоловіча, народженого у м. Донецьку, Донецької області, Ленінський район, Україна, матірю якого є громадянка України [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], уродженка м. Донецьк, Донецької області, Україна, батьком якого є громадянин [PERSON] Республіки Єгипт [PERSON] [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Єгипт. [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно копії паспорту ВК№233550 [PERSON] є громадянкою України (а.с. 5,6). На підтвердження факту народження дитини заявник надала суду копію свідоцтва про народження від 08.08.2017 року та копію медичного свідоцтва про народження №1097 від 04.08.2017 року, які видано органами на території м. Донецька (а.с.4, 5-7). Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 р., на території міста Донецька Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Аналізуючи докази, які підтверджують факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась із заявою про реєстрацію народження дитини, але 15.08.2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані заявником документи не є підставою для державної реєстрації народження (а.с. 8) Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження у неї 12.07.2017 року дитини чоловічої статі [PERSON], який народився у м. Донецьку, Донецької області, Ленінський район.

Outcome: approved