Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач по справі [PERSON] та донька позивача [PERSON] перебували у цивільному шлюбі з 2001 по 2010 р.р. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. З часу коли відповідач та [PERSON] перестали проживати разом вихованням та утриманням дитини займалась лише її мати [PERSON] Батько участі у вихованні доньки не брав, не цікавився її успіхами у навчанні, не відвідував батьківські збори в школі, не займався її розвитком. [INFO] мати дитини, [PERSON] померла і дитина залишилась фактично без батьківського піклування. На сьогодні дитина проживає разом з позивачем, яка повністю забезпечує її матеріально, займається її вихованням, розвитком, піклується про її здоров'я, зовнішній вигляд, самопочуття. Весь цей час відповідач повністю не проявляє уваги до доньки. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з відповідним позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав та зобов'язати відповідача сплачувати аліменти у розмірі ? частини доходу але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради Черненко С.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду висновок від 31.03.2017 року № 27.01-21/400 про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Сумського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Ланська Ю.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], яка є класним керівником [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що відповідача бачила один раз, коли він приходив до школи у нетверезому стані, це було приблизно 2 роки тому. Більше вона його не бачила. Свідок [PERSON], яка є працівником Сумського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді в судовому засіданні суду пояснила, що після спілкування з [PERSON]- донькою відповідача, дізналась від неї, що вона свого батька бачила останній час лише один раз після смерті матері та раз за два роки до смерті матері. Фінансової підтримки від нього не отримувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши учасників розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного управління юстиції м.Суми від 20.04.2004 року, [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], а [PERSON] записана матір'ю, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 347.(а.с.6) Як встановлено у судовому засіданні відповідач по справі [PERSON] та донька позивача [PERSON] перебували у цивільному шлюбі з 2001 по 2010 р.р. [INFO] мати дитини, [PERSON] померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Дитина залишилась фактично без батьківського піклування, оскільки відповідач по справі не приймає ніякої участі у вихованні дитини. На сьогодні дитина проживає разом з позивачем, яка є її бабусею, повністю забезпечує її матеріально, займається її вихованням, розвитком, піклується про її здоров'я, зовнішній вигляд, самопочуття. Згідно довідки-характеристики комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6 від 06.02.2017 року № 18/1 зазначено, що [PERSON] навчається у 7-В класі КУ Сумська ЗОШ №6 і зарекомендувала себе як старанна, дисциплінарна, працелюбна учениця. Неповнолітня виховувалась в неповній сімї. Батьки у шлюбі не перебували. Вихованням дитини займалася мати [PERSON], яка померла 21.01.2017 року. Батько [PERSON] у вихованні доньки участі не брав, за період навчання дитини батьківські збори не відвідував, зв'язку з учителями та класним керівником не підтримував. (а.с.7) Таким чином, суд вважає, що відповідач не приділяє дитині належної уваги, не забезпечує її духовний та матеріальний розвиток, не забезпечує матеріально. Судом вивчався висновок Служби у справах дітей Сумської міської ради від 31.03.2017 року № 27.01-21/400 про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що відповідач зовсім не бере участі у вихованні та розвитку дитини, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з нею, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує дитину. Після смерті її матері дитина залишилася проживати разом з бабусею, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], дитині створені належні умови для проживання, навчання та розвитку. З інформації щодо соціального супроводу наданої Сумським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді вбачається, що родина [PERSON]. була занесена на облік сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах в лютому 2017 року. Неповнолітня [PERSON] проживає після смерті своєї матері разом з бабусею [PERSON] та залишилась фактично без батьківського піклування. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК України та п. 16, 18 Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням ,визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини . Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні неповнолітньої дочки не бере. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], тобто ухиляється від їх виконання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в вихованні дитини, відповідачем суду не надано. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини, суд враховує також інтереси неповнолітньої дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов її нормального розвитку. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, суд приходить до висновків про доцільність позбавленні відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, починаючи з 10 лютого 2017 року на користь [PERSON], допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. за стягнення аліментів.

Outcome: approved