Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Також позивач просила стягувати з відповідача на її користь суму додаткових витрат на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також закріпити за нею право вивозити дитину за межі України з метою її відпочинку, оздоровлення та лікування. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано за рішенням суду від 14 березня 2013 року, і у них є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Але відповідач не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, є працездатним і може сплачувати аліменти. Крім того, відповідач маж приймати участь у додаткових витратах на утримання сина, пов'язаних з розвитком його здібностей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладених в позові, [PERSON] пояснила, що працює та отримує зарплату у розмірі від 4 до 5 тисяч грн., до липня 2014 року отримувала від відповідача аліменти поки він працював. На даний час дитина хворіє на простуду, але загалом стан здоров'я у дитини добрий. Лікарі рекомендують дитині відвідували басейн. Потреба у додаткових витрат на дитину викликана необхідністю оплати додаткових занять з математики та придбання необхідних речей, пов'язаних з навчанням дитини у школі. На це у неї, позивачки, не вистачає власних коштів. Також [PERSON] пояснила, що на протязі останній кількох років виїжджала з сином на відпочинок за кордон, але в поточному році вона не змогла виїхати по путівці за межі України для відпочинку через відмову відповідача надати згоду на виїзд дитини за кордон. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку визнав та погодився з необхідністю їх сплати. Щодо інших позовних вимог відповідач заперечував проти позову, посилаючись на наступне. Так, він, [PERSON], перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та у них спільна дитина, яка теж необхідно утримувати. Приймати участь у додаткових витратах на дитину він не має змоги через відсутність роботи. Також [PERSON] пояснив, що невдоволений поїздками сина на курорти за кордон, так як він повертається звідти в хворобливому стані та сонячними опіками шкіри. Цього року він не дав згоди на виїзд сина за кордон, оскільки колишня дружина перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1997 року, який було розірвано за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 14 березня 2013 року, справа № 630/163/13-ц, і мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 20 серпня 2002 року відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується пояснення сторін, наданими у судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Оскільки відповідач, як батько дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позовну вимогу про стягнення з нього аліментів визнав, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу, які він в змозі виплачувати, починаючи з дня подання позову до суду. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Позивач [PERSON] стверджувала про необхідність стягнення в відповідача додаткових витрат на дитину. Але вона не надала суду належних та допустимих доказів наявності у дитини певних здібностей, які необхідно розвивати, або хвороб, які потребують особливого або періодичного лікування, тощо. В ст. 313 ЦК України закріплено право фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Сторонами визнається та обставина, що у 2014 році позивач разом з дитиною мала намір виїхати за межі України на відпочинок, але не змогла зробити це через відмову відповідача надати згоду на виїзд дитини. Однак, [PERSON] не надала суду належних доказів на підтвердження того, що дитина потребує відпочинку, оздоровлення та лікування саме за межами України, та неможливості зробити це на території України. На підставі викладеного, суд задовольняє позов частково та одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цієї суми.

Outcome: partial