Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 червня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №25. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №25. Від цього шлюбу мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. На даний час вони проживають разом, але шлюбні відносини не підтримують, мають намір найближчим часом проживати окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, виникають постійні сварки з побутових питань, від чого страждають діти. За таких умов вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, оскільки суперечать її інтересам та інтересам дітей. Спір про майно відсутній. Змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Судові витрати залишає за собою. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть з нею, строк для примирення просить не надавати. Позивач у підготовче засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про підтримання позову, про розгляд справи за її відсутності (а.с.76) Відповідач у підготовче засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про визнання позову, розгляд справи за без його участі у підготовчому засіданні, наслідки визнання позову за ст. 206 ЦПК України йому відомі, строк на примирення просив не надавати (а.с.75). Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України передбачено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В підготовчому засіданні встановлено наявність законних підстав для розірвання шлюбу, а саме, факт припинення шлюбних відносин, окремого проживання подружжя, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відсутність вільної згоди на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 СК України. При відносинах, що склалися між сторонами, державна реєстрація шлюбу не забезпечуватиме стабільність відносин між сторонами та охорону прав і інтересів подружжя, що передбачено ч. 1 ст. 27 ЦК України. Зясовані у підготовчому засіданні обставини дають підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позову на підставі ч. ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України та в порядку, передбаченому ч.4 ст. 206 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті заяви відповідача про визнання позову суд не вбачає. Про зміну прізвища на дошлюбне позивач не заявила. Залишення за позивачем шлюбного прізвища відповідає положенням ст.113 СК України. Позивач заявила про залишення за нею судових витрат, тому відсутні підстави для їх розподілу. На підставі ст.ст. 24,27,105,110,112 СК України,

Outcome: approved