Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 29.03.2002 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що між ними постійно виникають конфлікти. Так 16.01.2015 р. відповідач вчинив сварку в присутності дочки, під час якого ображав її, принижував її людську гідність, побив на кухні всю побутову техніку. Через таку поведінку відповідача вона вимушена залишити квартиру та проживати у сестри. З вини відповідача їх шлюб фактично розпався. Спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але згідно поданої через канцелярію суду заяви позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Просить справу розглядати у її відсутність. Судові витрати пов'язані із зверненням до суду з даним позовом просила віднести на її рахунок. Не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с. 27) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що вона скористалась своїми процесуальними правами. Відповідно до відомостей адресно - довідкового сектору ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області (а.с.11) [PERSON], [INFO] зареєстрованим не значиться. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчать зворотне поштове повідомлення та оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 46 від 13.03.2015 р. (а.с. 24, 25-26) Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) , місце знаходження чи місце роботи якого невідоме , викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи, проти чого в своїй заяві не заперечувала позивачка. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону. Судом встановлено, що громадянин Республіки Білорусь [PERSON] та громадянка України [PERSON] 29.03.2002 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГС Адміністрації Кіржачського району Володимирської області Російської Федерації, актовий запис №135 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка перебуває на утримання матері - позивачки [PERSON] (а.с.7) Дитина народилась в м.Жмеринка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та це суперечило б інтересам сторін, які не бажають продовжувати подружні стосунки один з одним. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та Сімейним кодексом України. Частинами 1, 2 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Статтею 63 Закону України «Про приватне міжнародне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи те, що подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні та позивачка все ще має місце проживання у цій державі, то розірвання шлюбу має здійснюватись за законодавством України. Відповідно до ст.ст. 109-110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved