Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «Укртелоком» про поновлення на роботі на посаді провідного бухгалтера з обліку розрахунків з персоналом у ПАТ «Укртелоком» Житомирська філія, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 08.04.2016 року по день винесення судом рішення по справі, в звязку з незаконним звільненням з роботи. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обємі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали повністю, оскільки звільнення позивача було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з слідуючи підстав. Відповідно до ст.14 Закону України Про підприємства в Україні, підприємство самостійно визначає структуру управління, встановлює штати. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Житомирській філії ПАТ «Укртелоком» на посаді провідного бухгалтера з обліку розрахунків з персоналом . Згідно наказу № 57 від 29.01.2016 року Про внесення змін до штатного розпису окремих підрозділів Вінницької, Житомирської та Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» у звязку із централізацією функцій бухгалтерського обліку на рівень керуючої філії макрорегіону і з метою оптимізації операційних витрат товариства було скорочено з 01.02.2016 року у штатному розписі Групи бухгалтерського та податкового обліку Фінансово-економічного відділу Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» посади провідного бухгалтера з обліку необоротних активів, бухгалтера з обліку необоротних активів, бухгалтера з обліку запасів, бухгалтера з податкового обліку фінансової та податкової звітності, провідного бухгалтера з обліку розрахунків з персоналом. Вказаний наказ позивачем не оскаржується. За наказом № 90 від 02.02.2016 року працівники вищевказаного підрозділу були попередженні про їх скорочення та була запропоновано робота, що малась на даному товаристві, в тому числі і позивачу. З вказаним наказом позивачка ознайомлена під розпис того ж дня, що не заперечується останньою. Той факт, що позивачу та іншим працівникам вказаного підрозділу пропонувалась робота стверджується відповідним переліком вакантних посад ПАТ «Укртелеком», що також не заперечується позивачем. Позивачка від запропонованої роботи відмовилась в звязку з ти, що вони їй не підходять. Профспілковим комітетом ПАТ «Укртелеком» було надано згоду на скорочення позивача, що стверджується протоколом № 5 від 23.03.2016 року, який також не оскаржується позивачем. Наказом № 131-к від 08.04.2016 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із скороченням штату працівників, а саме з посади провідного бухгалтера з обліку розрахунків з персоналом, з яким була ознайомлена в той же день. Звільнення [PERSON] з роботи було проведено ПАТ «Укртелеком» відповідно до вимог п.1 ст.40, 42, 252 КЗпП України та діючого законодавства про працю. Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Зазначена норма направлена перш за все на недопущення звільнення більш кваліфікованих працівників, але виключно в межах посад серед яких проводиться скорочення. Такий висновок підтверджується позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в п.19 постанови від 06.11.1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якої судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). З урахуванням вищевикладеного можливо констатувати, що переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду, оскільки перше право за більш кваліфікованими працівниками визнається ст.42 КЗпП України, а друге ні. Так як в наказі ПАТ «Укртелеком» від 29.01.2016 року № 57 Про внесення змін до штатного розпису окремих підрозділів Вінницької, Житомирської та Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» зазначено про скорочення одної посади провідного бухгалтера з обліку розрахунків з персоналом, яка була єдиною у штатному розписі Житомирської філії товариства, то право позивача на переважне право залишення на роботі не було серед кого визначати, а переважне право переведення на іншу роботу в разі звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України законодавством не встановлено. Також відповідно до ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представництва (там, де не обираються виборний орган профспілкової спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок). Контрольно-ревізійна комісія профспілкової організації не є виборним профспілковим органом, а тому на її членів дія ст.252 КЗпП України не поширюється. Вона створюється спеціально відповідно до статуту профспілки для контролю за діяльністю виборного профспілкового органу, тобто профспілкового комітету. До складу комісії можуть обиратися члени профспілки, які мають достатню практичну підготовку для проведення ревізій і перевірок діяльності профспілкового органу, виконання ним бюджетів та кошторисів. Контрольна-ревізійна комісія обирається на профспілкових зборах на той же строк повноважень, що і профспілковий комітет та діє на громадських засадах. При звільненні позивачка отримала трудову книжку та розрахунок. Оскільки звільнення позивача було правомірне, то він не має правових підстав на стягнення середнього заробітку за час вимушеного. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed