Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути аліменти на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2002 року, який зареєстрували у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 815. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причина розпаду сім'ї - несумісність характерів, різні погляди на життя, що негативно впливає на відношення в сім'ї. Шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально, сім'я не може бути збережена. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач як батько повинен брати участь в матеріальному утриманні дітей. У зв'язку з чим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року провадження по вищезазначеній цивільній справі відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначену до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечував частково. Зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки у розмірі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 23 серпня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 815, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім'я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував проти позову, доказів щодо можливості збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є недоцільним. За змістом ст. 180 СК України,- батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З довідки про доходи № 107 від 26.10.2018, яка надана [PERSON] вбачається, що середньо місячна заробітна плата останнього за період з квітня 2018 року по вересень 2018 рік складає 3780 грн. 00 коп. за місяць. (а.с. 25) З довідки про доходи яка надана [PERSON] вбачається, що середньо місячна заробітна плата останньої починаючи з 17 вересня по 30 вересня включно складає 1529 грн. 50 коп. (а.с. 22). Враховуючи обставини, що відповідач працездатний, інших стягнень немає, частково визнав позов, оцінюючи майновий стан позивача та відповідача, суд, вважає частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача суму аліментів в розмірі 1000 гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 30.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141,142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial