Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 3/20 частин житлового будинку №77, а саме квартира №6, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Чернишевського. В зазначеній вище квартирі окрім неї зареєстрована її донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що з листопада 2002 року [PERSON] в зазначеній вище квартирі не проживає, у звязку з чим просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову. Зазначила, що дійсно вона тривалий час не проживає в м. Бердянську, а самостійно знятися з реєстрації за вказаною адресою не має можливості. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що проживають в [INFO], та підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі №6 даного будинку з листопада 2002 року. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на 3/20 частин житлового будинку №77 по вул. Чернишевського в м.\~Бердянську Запорізької\~області зареєстровано за [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03.12.2002 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2003 року. Згідно п. 1 Договору, в рахунок 3/20 частин житлового будинку покупцю відчужено квартиру №6. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідно до пояснень позивача, відповідач [PERSON] була зареєстрована в квартирі як член сімї власника. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),\~\~якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до тверджень позивача, пояснень опитаних в судовому засіданні свідків, суд вважає доведеним, що відповідач з листопада 2002 року не проживає в квартирі, яка належить позивачу на праві власності. Окрім того, в своїх письмових поясненнях відповідач [PERSON] підтвердила факти, викладені позивачем в позові, та зазначила, що з 2013 року вона зареєстрована за адресою: [INFO]. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved