Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 року. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який в даний час знаходяться на її повному утриманні. При цьому, рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.11.2013 року визначено місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю. Вказує, що відповідач являється батьком дитини, однак участі у його вихованні не приймає та не надає матеріальної допомоги на утримання. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі - 1000 грн. і до досягнення останнім повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 1000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у заяві та просить їх задовольнити. Крім того, у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 року (а.с. 3). Як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2012 року відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.11.2013 року визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] (а.с. 5-8). Судом з'ясовано, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері суду не представлено. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, відсутність інших утриманців та стан здоров'я дитини. Зважаючи, що відповідач свій обов'язок по утриманню дитини належним чином не виконує, неповнолітня дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності і зважаючи на визначений законодавством мінімальних прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину у визначеному розмірі і до досягнення ним повноліття. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як слідує із квитанції до прибуткового касового ордера №53 від 23.10.2014 року за надання правової допомоги позивачем сплачені кошти в сумі 1000,00 грн. (а.с. 13), а тому зважаючи на обсяг наданої допомоги, на її граничний розмір, то суд вважає, що у її відшкодування слід стягнути 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved