Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Зазначає, що у 2010 році між нею та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою написаною власноруч та підписаною позичальником 20.02.2012 року, відповідно до якого відповідач отримала у борг 2000 дол. США. Однак відповідач у строк зазначений в розписці кошти не повернула. Просить стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 23756,83 грн., 3% пені від простроченої суми в розмірі 1296,53 грн., суму процентів від позики в розмірі 3100,10 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю, проти ухваленняя заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі - газета «Волинь-нова», 27 березня 2014 року, четвер, № 34, сторінка 11. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяла в борг 2000 дол. США у позивача [PERSON], та зобов'язалася повернути вказану суму на протязі 1-2 місяців, що підтверджується письмовою розпискою від 20.02.2012 року (а.с.7). Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки розписка підписана особисто відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку, що в даному випадку дотримана письмова форма договору позики. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Як вбачається із розрахунку процентів заборгованість [PERSON] за користування позикою становить 3100,10 грн. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 1296,53 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконала належним чином та не повернула у строк до 20.04.2012 р. позичені кошти. Відповідач не надала суду в порядку ст. 10, 60 ЦПК України доказів повернення нею вищевказаних коштів шляхом передання їх позивачу чи зарахування коштів на її банківський рахунок. А тому з відповідача слід стягнути заборгованість перед позивачем за позикою в сумі 23756,83 грн., нараховані відсотки за користування позикою в сумі 3100,10 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1296,53, а разом - 28153,36 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 86, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 281,53 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved