Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить вселити його в ізольовану житлову кімнату, що значиться у плані під № 1-5 площею 11,90 кв.м. в будинку № 1 по вул. Петра Костюка в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, що придбаний під час шлюбу з відповідачкою. Його частка у спільному майні подружжя визначена рішенням апеляційного суду Київської області від 31.03.2015. Після розірвання шлюбу він мав намір проживати в кімнаті № 1-5 площею 11,90 кв.м., але відповідачка займає цю кімнату з дочкою, а він залишився проживати в кімнаті № 1-3 площею 11,60 кв.м., яка є прохідною. Відповідачка зі своєю дочкою часто ходять до кімнати № 1-4 по свої речі, в якій ніхто не проживає, через кімнату № 1-3, яку він займає, і таким чином створюють йому перешкоди в користуванні житлом. За таких обставин позивач просить суд вселити його в ізольовану кімнату № 1-5. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] весь час після розірвання шлюбу залишився проживати в кімнаті № 1-3, а вона перейшла в кімнату до дочки № 1-5. В кімнаті № 1-3, є вхід до кімнати № 1-4. Ця кімната є вільною і вона не заперечує, щоб нею користувався позивач. Вона з дочкою займає одну кімнату № 1-5, так як там є груба і вона її топить, щоб зекономити газ. На думку відповідачки, [PERSON], який сам не сплачує комунальних платежів, цим позовом намагається поставити її в край невигідне матеріальне становище, а саме: прагне позбавити її можливості топити грубу, що збільшить використання газу, а отже і платежі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10.10.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 16.08.2012, незадовго до реєстрації шлюбу сторони купили житловий будинок №1 по вул. Петра Костюка в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області. Відповідно до договору купівлі-продажу та рішення Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 вищевказаний будинок належить колишньому подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності - по 1/2 частині кожному. 30.04.2014 шлюб між сторонами розірвано рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду. Спільних дітей в цьому шлюбі немає. У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, окрім визнання за ним права власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями по вул. Петра Костюка, №1 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, просив встановити порядок користування будинком, виділивши йому в користування ізольовану житлову кімнату під №1-5 площею 11,90 кв.м. та приміщення гаража. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.12.2014 та рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 в задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування житловим будинком відмовлено, з тих підстав, що сторони здійснили реконструкцію житлового будинку - прибудову, яка не зареєстрована у встановленому законом порядку. У спірному будинку зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та дочка останньої [PERSON], [INFO] Сторони визнали, що [PERSON] займає кімнату № 1-3 площею 11,60 кв.м., [PERSON] з дочкою займають кімнату № 1-5 площею 11,90 кв.м., кімната № 1-2 перебуває в загальному користуванні та є прохідною, як до кімнати позивача, так і до кімнати відповідача, кімната № 1-4 є не зайнятою. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Саме на цей спосіб захисту вказує відповідач, мотивуючи позовні вимоги про вселення його в кімнату №1-5. Однак, обраний позивачем спосіб захисту не узгоджується з діями, про які він просить суд, припинення будь-яких дій позивач від відповідачки не вимагає. Як встановлено, право користування [PERSON] кімнатою № 1-5 в будинку №1 по вул. Петра Костюка в м. Переяслав-Хмельницькому не визнано жодним судовим рішенням, хоч останній раніше звертався до суду за визнанням цього права і йому було відмовлено в задоволенні цих вимог. За таких обставин, у суду не має підстав вважати, що право позивача на користування житловим приміщенням кімнатою №1-5 порушене іншими особами, оскільки для встановлення факту порушення права необхідним є доведення наявності цього права в особи, яка просить захисту від порушень. Натомість, встановлено, що і позивач і відповідач мають рівні права в користуванні усім житловим будинком. Згідно ч.2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 цього Кодексу співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склався порядок користування житловим приміщенням: [PERSON] користується кімнатою № 1-3 площею 11,60 кв.м., а [PERSON] кімнатою № 1-5 площею 11,90 кв.м. При цьому відповідач [PERSON] не заперечує проти встановлення [PERSON] замка до кімнати № 1-3, яку він займає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рівність прав співвласників будинку № 1 по вул. Петра Костюка в м. Переяслав-Хмельницькому у користуванні житловим приміщенням не порушена, позивач не має визначального чи переважного права на користування кімнатою № 1-5, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, а тому відмовляючи в позові, суд відносить судові витрати на рахунок держави.

Outcome: dismissed