Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів посилаючись на те, що є клієнтом даного банку, їй було видано кредитну картку, якою вона користувалась тривалий час. Позивачу стало відомо , що відповідачем обліковується заборгованість , яка станом на 29.02.2020 року складає 267\~000, 32 грн. Відповідачем не надано розрахунку боргу, а тому заборгованість обрахована позивачем складає 2\~132 грн. 69 коп. Просила визнати незаконним нарахування відповідачем штрафу за прострочення за кредитом, відсотків за прострочений кредит, відсотків за використання кредитного ліміту та списання відсотків за користування кредитним лімітом. Зобов`язати відповідача здійснити коригування заборгованості позивача встановивши розмір заборгованості 2\~132 грн. 69 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та за клопотанням позивача витребувано в АТ КБ «Приватбанк» документи договору/договорів, правочинів з АТ КБ «ПриватБанк» та правочинів нарахування позивачу штрафів, відсотків за прострочений кредит, відсотків за використання кредитного ліміту, зокрема будь-які заяви, анкети, правила, умови кредитування, тарифи, а також детальний розрахунок загальної суми заборгованості, що обліковує АТ КБ «ПриватБанк» за [PERSON] , станом на момент здійснення такого розрахунку в розмірі кожного виду нарахування в хронологічному порядку із загальною сумою по кожному виду нарахування (тарифу за прострочення за кредитом, відсотків за користування кредитного ліміту, відсотків за користування кредитного ліміту), які в сумі становлять загальну суму заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивачем не вносилась жодна сума в рахунок погашення боргу, проте відповідачем самостійно зменшена заборгованість, яка тепер становить 16\~651 грн. та складається з тіла кредиту 5\~333,98 грн., заборгованості за простроченими відсотками 11 317 грн. 02 коп. Позивачем визнається сума боргу за тілом кредиту. Нарахована заборгованість за відсотками безпідставна. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Суду надано відзив щодо невизнання позовних вимог . Відповідач зазначив, що між сторонами укладено кредитний договір ( карта Універсальна № [NUMBER] ) відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору позичальник зобов`язувалася повернути суму кредиту, відсотків, нагороди відповідно до заяви та Умов. Заборгованість, що вказана позивачем не відповідає дійсності та становить 16\~651 грн. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, а саме відповідач надав позивачу кредитну картку з відкриттям кредитного ліміту. Кредитні картки надавались двічі 04 серпня 2010 року та 07 квітня 2014 року з установленням кредитного ліміту 3\~000 грн., який у подальшому збільшився до 6\~000 грн. Матеріалами справи підтверджено та визнавалось представником позивача у судовому засіданні, що позивач користувалась кредитним коштами, вчиняла дії на повернення отриманих коштів, сплачувала платежі . Представник позивача у судовому засіданні не заперечував заборгованість по тілу кредиту, який визначений відповідачем у розмірі 5333 грн. 98 коп., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 11\~317 грн. 02 коп. не визнав. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Стаття 598 ЦК України\~визначає, що зобов`язання припиняється частково або у в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином - зазначено в\~ст. 599 цього Кодексу. Статтями\~253,\~254 ЦК України\~визначено, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. У п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Згідно\~ст. 16 ЦК України\~захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 та 2\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз ч. 2\~ст. 14 ЦК України\~свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей\~14,\~16 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові №320/8618/15-від 10 жовтня 2019 року. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що звертаючись з вищевказаним позовом до суду позивач вибрала не ефективний спосіб захисту своїх прав, що свідчить про безпідставність заявленого нею позову.

Outcome: dismissed