Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право в користуванні будинком [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровані: позивач, два сина - [PERSON] та [PERSON] та відповідач - [PERSON] З січня 2009 року відповідач [PERSON] перестав мешкати за вказаною адресою. На даний час в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається справа про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Враховуючи те, що відповідач не мешкає в зазначеному будинку, не сплачує комунальні платежі, позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою та визнати його таким, що втратив право користування. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву про можливість розгляду справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представники управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та служби у справах дітей в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 липня 2012 року належить будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 19.08.2012 року (а.с.6,7). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01.12.2014 року, виданої Головою квартального комітету №6 Новенської селищної ради Кіровського району м. Кіровограда, за адресою будинок [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с.5). Як вбачається з акту (а.с. 8) про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації відповідач [PERSON] не мешкає будинок [ADDRESS] з січня 2014 року і по теперішній час. Відповідно до приписів ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на майно, майно, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст. 7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, об'єктивне підтвердження факту відсутності відповідачів, які вселилися в житлове приміщення належне позивачу, як члени його сім'ї, за місцем реєстрації місця проживання понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації суду не надано. За таких обставин суд находить, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved