Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26 жовтня 2002 року у м. Чернігові, актовий запис № 1844. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Свириденко». З позовної заяви виходить, що 26 жовтня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у м. Чернігові. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розпався тому, що вони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя. У звязку з цим, припинили шлюбні стосунки та вирішили розірвати шлюб. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26 жовтня 2002 року у м. Чернігові, актовий запис № 1844. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Свириденко». Ухвалою судді від 29 серпня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 08.10.2018 року з проханням розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Крім того, у поданій заяві позивач просила, у разі визнання відповідачем позову, розглянути справу на підготовчому засіданні ( а.с. 16-17 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву від 08.10.2018 року у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову. Також у поданій заяві відповідач не заперечував щодо розгляду справи на підготовчому засіданні ( а.с. 18-19 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Частина 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про одруження серії І-ЕЛ № 054455, виданого Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції 26.10.2002 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 26 жовтня 2002 року, про що Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції 26.10.2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 1844. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 060606 встановлено, що [PERSON] народився 20 березня 2003 року в м. Чернігів та його батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 4 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя.У звязку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, в звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved