Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа державний нотаріус другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її покійний чоловік [PERSON] за її згодою уклав договір довічного утримання від 16.06.2007 року з [PERSON] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті вона не розірвала договір довічного утримання від 16.06.2007 року з [PERSON] , а продовжила виконувати свої обов`язки. [INFO] в наслідок тривалого захворювання [PERSON] померла в м. Луганськ. Після її смерті відкрилась спадщина на її недоотриману пенсію з 01.06.2014 року по 10.01.2018 року. Відповідно до п. 1.1. договору довічного утримання (догляду) від 16.06.2007 року [PERSON] передає, а [PERSON] отримує у власність житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами на умовах договору. В п. 3.2.3. розділу 3 зазначено, що у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчуження за цим договором на житловий будинок. На час відкриття спадщини вона постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] , прийняла спадщину. 28.09.2018 року як спадкоємець четвертої черги подала заяву державному нотаріусу Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] надала роз`яснення, що доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом, копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на ч ас відкриття спадщини. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18.12.2019 року справа № 419/194/19 її заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вона ж під час відкриття спадщини померлої у державного нотаріуса Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори помилково вказала адресу на день смерті [PERSON] , а саме [ADDRESS] ). Так як акт про фактичне проживання з померлою та довідка складені в м. Луганськ, тобто на території не підконтрольній українській владі, вони не мають юридичної сили. Та вона вимушена звернутись до суду та просить встановити факт постійного проживання її із спадкодавцем [PERSON] , що на день смерті [INFO] вона проживала за адресою: [ADDRESS] з метою подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про спадщину на не отриману пенсію спадкодавця. Окрім цього [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа державний нотаріус другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області. Зазначивши, що її покійний чоловік [PERSON] за її згодою уклав договір довічного утримання від 16.06.2007 року з [PERSON] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті вона є спадкоємцем. З моменту укладення договору довічного утримання вона з чоловіком жили з [PERSON] як одна сім`я до кінця її життя. Після смерті чоловіка вона не розірвала договір довічного утримання від 16.06.2007 року з [PERSON] , а продовжила виконувати свої обов`язки. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вона фактично проживала разом з [PERSON] однією сім`єю. [INFO] в наслідок тривалого захворювання [PERSON] померла в м. Луганськ. Після її смерті відкрилась спадщина на її недоотриману пенсію з 01.06.2014 року по 10.01.2018 року. [PERSON] знаходилась на повному утриманні, переоформити пенсію на підконтрольній території вона не могла так як була хворою та рухатись ге могла. Вона ж з 16.06.2007 року постійно її утримувала, купляла продукти харчування та ліки. Таким чином з червня 2007 року вони були однією сім`єю. Дітей та інших родичів у неї не має. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18.12.2019 року справа № 419/194/19 її заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Про те нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій так як у зазначеному рішенні суду не встановлено факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Також вона не вводила в оману суд і державного нотаріуса коли вказувала в заяві на відкриття спадщини місце проживання померлої на день смерті за адресою: [ADDRESS] , ця адреса вказана в домовій книзі, постійно [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] . Не знаючи юридичних тонкощів вона назвала свою домашню адресу. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю від 16.06.2007 року спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] з метою подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про спадщину на не отримані пенсію спадкодавця. 29.01.2021 року ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області прийнято до розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа державний нотаріус другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області (справа № 419/2009/20). 29.01.2021 року ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області прийнято до розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа державний нотаріус другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області (справа № 419/2010/20). 10.02.2021 року ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області об`єднано цивільні справи № 419/2009/20 та № 419/2010/20. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2007 році її чоловік уклав договір довічного утримання з [PERSON] . Вони жили по сусідству, в 2014 році помер чоловік. Вона жила частіше з [PERSON] . Знаходилась частіше в них але ночувала в себе. Після смерті чоловіка вона вже постійно жила з [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з дитинства з [PERSON] , вони є подругами. Часто бувала у неї в гостях. [PERSON] постійно бачила. З 2014 року після смерті чоловіка жила з нею. Вони жили поруч, мали спільне подвір`я. [PERSON] жила в своєму будинку по [ADDRESS] . Вони ходили в гості в будинок [INFO] . Дітей вивезла в 2014 році в Україну, а сама повернулась. Ходила в гості приблизно 1 раз в тиждень. У [PERSON] були проблеми з ногами тому їй допомагала [PERSON] , вона залишалась з [PERSON] коли [PERSON] відлізала. В попередній раз помилилась. Заслухавши заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 16.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), за умовами якого [PERSON] отримав у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.13-14), копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.15), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.16), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17). [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Факт того, що заявник [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , перебували в шлюбі та були подружжям підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.10.1993 року (а.с.11). [INFO] в м. Луганськ померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Після смерті [PERSON] заявник здійснила її поховання, що підтверджується копією свідоцтва про поховання (а.с. 27). Згідно копії паспорта заявника [PERSON] (а.с. 8), а також згідно копії дублікату довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №14087 від 10.07.2018 року (а.с.9) її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить неотримана пенсія за віком з 01.06.2014 року по 10.01.2018 року. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18.12.2019 року справа № 419/1941/19 заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем, заінтересована особа - державний нотаріус Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Чиркіна Т.Д. - задоволено. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). Під час ухвалення зазначеного рішення суд керувався показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, пояснила суду, що вона знайома з заявником з 2010 року. На початку 2015 року заявник зверталася до неї за медичною допомогою для [PERSON] . Заявник займалася лікуванням [PERSON] . З літа 2016 року [PERSON] проживала за місцем мешкання заявника. Проживали однією сім`єю, [PERSON] доглядала за [PERSON] , годувала її, повністю її забезпечувала, фактично була членом її родини. [INFO] [PERSON] померла. Похованням та поминками займалася заявник. Показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, пояснила суду, що знає заявника з дитинства. [PERSON] проживала поруч з заявником, були сусідами. Приблизно з 2016 року [PERSON] проживала сумісно з заявником за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією сім`єю, заявник за нею постійно доглядала, повністю її забезпечувала, була як член родини, годувала, лікувала її. Приблизно [INFO] [PERSON] померла. Заявник займалася її похованням (а.с. 30 зворотна сторона). Зазначене рішення набрало законної сили. При зверненні до державного нотаріуса Другої сєверодонецької державної нотаріальної контори Луганської області заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається з права на отримання пенсії, яка належала спадкодавцю, але не була ним одержана за життя в сумі 61930 грн. 70 коп., як спадкоємиці за законом четвертої черги, у зв`язку з тим, що не можливо встановити виключне коло спадкоємців, що вважаються такими, що прийняли спадщину, а також не можливо віднести заявника до будь-якої із черг спадкоємців, що мають право на спадщину (а.с. 22-23). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. Зокрема, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Оскільки рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області, яке набрало законної сили, встановлено що [PERSON] проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини а саме [INFO] за адресою [ADDRESS] , тобто встановлено факт проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини та місце проживання, таким чином суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог. Окрім цього покази надані свідком в судовому засіданні кардинально суперечать показам наданим в справі №419/1941/19 в частині періоду спільного проживання, зазначалось з 2016 року та місця, тобто в будинку за номером 109 та інформації викладеної в довідці наданій заявником про фактичне проживання з померлою та акт, які видані на непідконтрольній території. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої, другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відсутність в матеріалах справи достатніх письмових доказів об`єктивно ставить під сумнів показання допитаних у судовому засіданні свідків Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Outcome: dismissed