Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 березня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Їхня сім'я розпалася по тій причині, що з моменту її вагітності поведінка чоловіка різко змінилася : він зраджує їй, дорікає одруженням, яке його нагнітає та обтяжує, влаштовує постійні сварки. В результаті такої поведінки, вони стали абсолютно чужими людьми, у них відсутні спільні теми для розмови, чоловік не приймає участі у вихованні їхньої дитини, ні побут, ні дозвілля їхньої сім'ї його абсолютно не цікавлять. Весь цей час вона намагалася змінити поведінку свого чоловіка та його ставлення до сім'ї, проте все безрезультатно, він живе своїм життям в своє задоволення. За таких обставин, вона остаточно дійшла висновку, що шлюб між ними потрібно розірвати, оскільки подальше подружнє життя є нестерпним, вона втратила до чоловіка почуття любові, довіри та поваги. Також, просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно. Разом з тим, змушена ставити питання і про стягнення аліментів на себе, оскільки з нею проживає дитина, в тому числі і малолітня дочка від першого шлюбу, вона ніде не працює в зв'язку з необхідністю догляду за дитиною, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько дитини, може надавати таку матеріальну допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, сина залишити на проживання з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягнути 500 грн. аліментів на її утримання, до досягнення сином трьох років та судові витрати по справі покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, однак заперечує щодо розміру аліментів, пояснив, що може сплачувати лише у відсотках на утримання сина та 500 грн. на утримання позивачки. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 29 березня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 12, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.03.2012 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Викладені позивачкою обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків внаслідок конфліктних взаємовідносин та неможливості збереження сім'ї, що суперечать інтересам позивачки, відповідачем не заперечені. Обставин щодо вагітності позивачки чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено. Враховуючи наведене, а також те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. Також, судом встановлено, що від спільного проживання в шлюбі сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Вказане сторонами не оспорюється, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обов'язок є рівним як для матері, так і для батька. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Як слідує з ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач не працює і немає стабільного заробітку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial