Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду зі позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСибанк», [PERSON] про визнання договору недійсним. При цьому позивачка посилається на те, що 27.03.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено Догові р про надання кредиту № 11128810000. З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Договором, 27.03.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №102032, але вказаний договір нею з банком не укладався, про його існування вона не знала. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши свої письмові заперечення. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не засновані на вимогах законну та не підтверджуються доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено, що 27.03.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON], укладено та\~підписано Договір про надання кредиту № 11128810000, за яким банк зобовязується надати, а [PERSON] прийняти в кредит грошові кошти \~в сумі 85000 доларів США, та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах договору (п. 1.1. договору). Позичальник зобовязується повернути банку кредит в \~терміни, встановлені графіком погашення \~ кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 10.03.2017 року, зі сплатою 12,50 % річних (п.п. 1.2.2, \~1.3.1 договору). З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Договором, 27.03.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 102032. Згідно п. 1.4 договору поруки Відповідальність Поручителя та Боржника є солідарною. Рішенням Приморського районного суду від 08.04.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитом, процентам та пені задоволено у повному обсязі. Не погоджуючись з даним рішенням, [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду від 08.04.2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, Рішенням Приморського районного суду від 08.04.2015 року залишено без змін. В ст. 553 Цивільного кодексу України, зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя ; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. Відповідно до п.3.1. договору поруки № 102032 від 27 березня 2007 року передбачено, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором. Відповідно до договору поруки № 102032 від 27 березня 2007 року п.2.2. у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у\~ст. 526 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Так, відповідно до ч. 2 п. 5.1 договору поруки, уклавши цей Договір Поручитель підтверджує, повністю розуміє всі умови Основного договору та цього договору, свої права та обовязки за Договором і погоджується з ними. Крім того судом встановлено, що доводи позовної заяви про те, що [PERSON] не знала про існування вищевказаного договору поруки, та нібито не підписувала його, не відповідають дійсним обставинам справи та наявним у справі матеріалам. Адже в матеріалах кредитної справи знаходяться завірені [PERSON] - копія паспорту та довідка про доходи вих. № 18 від 13.03.2007р., які були надані при укладанні кредитного договору № 11128810000 та договору поруки № 102032 від 27.03.2007р. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником у повному обсязі. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та пені. \~ Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно\~ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: dismissed