Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Хрущово-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якій просить: 1) встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме той факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Тімірязєва Богодухівського району Харківської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , якій воно належало згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 від 02.10.1996, зареєстрованим за № 382, виданим Богодухівською РДА Харківської області на підставі рішення № 556 від 02.10.1996. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. До складу спадщини входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Тімірязєва Богодухівського району Харківської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 від 02.10.1996. [PERSON] зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею майна [PERSON] відповідно до закону, інші спадкоємці відсутні. Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, нотаріусом була заведена спадкова справа № 30/2020. Однак, при огляді документів щодо спадщини на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Тімірязєва Богодухівського району Харківської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, було виявлено, що згідно з листом відділу у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.05.2020 у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 ім`я матері було вказано як « [PERSON] », у той час як у свідоцтві про смерть її ім`я зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявниці ім`я матері вказано як « [PERSON] ». Крім того вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 фактично втрачений, де він знаходиться на даний час, - заявниці невідомо. У зв`язку з викладеним нотаріусом було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на відсутність у позивачки належним чином оформлених правовстановлюючих документів на вказане право на земельну частку (пай), а саме, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943, та рекомендовано вирішити вказане питання у судовому порядку, звернувшись до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22.10.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівськогорайонного судуХарківської області від 11.12.2020 клопотання представника позивача - адвоката Векленка Віталія Івановича про витребування доказів задоволено. Витребувано з Богодухівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) у Харківській області копію актового запису про шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Витребувано з Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області відомості (список пайовиків) КСП ім. Тімірязєва Богодухівського району Харківської області, на підставі яких [PERSON] , [INFO] , був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 від 02.10.1996, зареєстрований за № 382, на підставі рішення № 556 від 02.10.1996 Богодухівської РДА Харківської області, на пай розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у надісланих до суду письмових заявах просили суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у надісланій до суду письмовій заяві зазначив, що не заперечує проти позову [PERSON] , позов визнає, третя особа вказала, що питання задоволення позову залишає на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] у с. Бабаї Харківського району Харківської області (а.с.6). Позивачкою надано копію свого свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторного), виданого 28.04.1960, відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). У вказаному свідоцтві наявна відмітка про те, що власниця свідоцтва [PERSON] . 22.09.1973 уклала шлюб із [PERSON] , 1952 року народження (а.с.8). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу від 07.05.2020 № 00026291913 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 22.09.1973 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 9, після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 08.02.1983 вказаний шлюб було розірвано (актовий запис № 18), однак, прізвище позивачки було залишено без змін - « [PERSON] » (а.с. 9). Виходячи з вищевикладеного, позивачка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , є однією і тією самою особою. Отже, наданими до матеріалів справи належними та допустимими доказами підтверджено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у с. Хрущова Микитівка, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.09.1987 Хрущово-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області (а.с.10). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2020, виданим виконавчим комітетом Хрущово-Микитівської сільської ради (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59137092, 24.01.2020 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори, за заявою представника [PERSON] , поданою 24.01.2020, було заведено спадкову справу № 65399447 після смерті [PERSON] (номер у нотаріуса - 30/2020). Згідно з довідкою виконавчого комітету Хрущово-Микитівської сільської ради від 14.01.2020 № 02-31/10, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Проживала одна (а.с.13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хрущово-Микитівської сільської ради від 13.10.2020 № 02-31/253, [PERSON] фактично прийняла спадщину після своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме : обробляла огород, проводила поточний ремонт житлового будинку, підтримувала в належному стані господарські будівлі, але юридично не оформила спадщину. Заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не зареєстрований. Земельна ділянка біля будинку не приватизована (а.с.14). Згідно з листом Харківського обласного державного нотаріального архіву від 21.01.2020 № 99/01-20 «Щодо наявності спадкової справи», за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах облікуспадкових справ Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області за 1998-2000 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 13.02.2020 представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після померлої матері позивачки - [PERSON] , зазначивши, що сертифікат надати не може, оскільки він був втрачений (а.с.23). Постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори від 16.02.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після померлої [INFO] матері, [PERSON] , у зв`язку з тим, що на об`єкт спадкування відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), однак, документ, який посвідчує це право, - сертифікат на право на земельну частку (пай), втрачено (а.с.17). З метою реалізації свого права на набуття права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, [PERSON] звернулась до суду з цим позовом про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановленню фактів, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз наведених положень дозволяє зробити висновок про те, що встановлення певних фактів має своєю метою підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З огляду на викладене, беручи до уваги, що метою встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є реалізація останньою своїх спадкових прав, слід встановити наявність або відсутність у [PERSON] права на земельну частку (пай), на яку наразі претендує [PERSON] . Як зазначалось вище, [PERSON] померла [INFO] , тобто, до набрання чинності Цивільним кодексом України (01.01.2004). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, чинного станом на час відкриття спадщини після [PERSON] ( [INFO] ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені норми, [PERSON] як дочка є спадкоємцем першої черги після [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші спадкоємці відсутні, про що свідчить, зокрема, неподання жодною особою, крім [PERSON] , заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Матеріалами справи підтверджено, що 02.10.1996 головою Богодухівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 556, яким затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Тімірязєва. Згідно з цим розпорядженням, право на земельну частку (пай) по КСП ім. Тімірязєва мають 416 осіб, розмір паю - 4,34 га в умовних кадастрових гектарах. На підставі вказаного розпорядження Богодухівською РДА було видано сертифікати на земельну часту (пай). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виписки з книги реєстрації сертифікатів, на ім`я [PERSON] за № 382 зареєстрований сертифікат серії ХР № 0092943 від 02.10.1996 на право на земельну частку (пай) розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат було отримано [PERSON] , про що свідчить її підпис у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.63). Вказана обставина підтверджується також листами Відділу у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.05.2020 № 12/355-20 та від 02.12.2020 № 350/104-20 (а.с.15, 62). 20.06.2002 було проведено розподіл земельних ділянок між 435-ма власниками земельних часток (паїв) у КСП «ім. Тімірязєва» шляхом жеребкування, за результатами якого було виділено земельний пай на ім`я [PERSON] , номер земельної ділянки - 382 (а.с.65). Відповідно до архівної довідки Комунальної установи Богодухівської районної ради «Об`єднаний трудовий архів Богодухівського району» від 08.12.2020 № 01-20/Н-285 у документах архівного фонду «Колгосп імені Тімірязєва» (з 1993 року перереєстровано в «КСП імені Тімірязєва», з 19.02.2000 перереєстровано в «ПСП імені Тімірязєва» (рішення загальних зборів від 19.02.2000 № 1) с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області, а саме в книгах обліку праці та розрахунків з членами колгоспу є [PERSON] , [PERSON] (так в документах), 1919 року народження. Інших осіб жіночої статі з прізвищем « [PERSON] » та ім`ям « [PERSON] , [PERSON] », 1919 року народження, в архівних документах немає (а.с.64). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає у с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області, з 1986 року працював агрономом у колгоспі ім. Тімірязєва, а згодом - у КСП ім. Тімірязєва, та був членом комісії по розпаюванню земель, яке мало місце у 1996 році. Зазначив, що мати позивачки [PERSON] працювала у колгоспі ім. Тімірязєва, а згодом, як колгоспний пенсіонер, отримала право на участь у розпаюванні земель. [PERSON] була єдиною особою на ім`я « [PERSON] » та єдиною жінкою з прізвищем « [PERSON] », яка працювала в колгоспі та отримала право на виділення паю. Вказана особа у колгоспі також називалася як « [PERSON] ». Свідок підтвердив, що сертифікати видавались Богодухівською райдержадміністрацією виключно особисто кожному учаснику паювання, у зв`язку з чим [PERSON] особисто отримала сертифікат. З наданої свідком та оглянутої судом в судовому засіданні робочої карти, яка зберіглася у свідка як учасника комісії по розпаюванню, вбачається, що [PERSON] була виділена земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Тімірязєва. Крім того, свідок підтвердив, що знайомий з позивачкою [PERSON] , оскільки її колишній чоловік Хирний [PERSON] та його батьки проживали у с. Хрущова Микитівка по сусідству зі свідком. Позивачка неодноразово приїжджала у с. Хрущова Микитівка до своєї матері - [PERSON] . Враховуючи викладене, наявними в матеріалах справи письмовими доказами у їх сукупності та показаннями свідка підтверджується, що право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Тімірязєва розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах набула саме [PERSON] (зазначена у книзі видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) як « [PERSON] »), як колишній член колгоспу ім. Тімірязєва. Крім того, суд зазначає, що до наданого позивачкою експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 30.09.2020 № 056/1895-m/2, особові імена « [PERSON] » (свідоцтво про смерть, копія, витяг про реєстрацію ві Спадковому реєстрі, записи [PERSON] ), « [PERSON] » (відповідь з відділу у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківськівй області щодо записів у сертифікаті на право на земельну частку (пай), запис [PERSON] ), та « [PERSON] » (свідоцтво про народження [PERSON] , запис «мати [PERSON] ) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також інших документах, зазначеної особи є ідентичними (а.с.16). Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими до матеріалів справи документами та показаннями свідка підтверджується наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Тімірязєва Богодухівського району Харківської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, якій воно належало згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 від 02.10.1996, зареєстрованого за № 382. За визначенням ст. 1227 ЦК України, чинного на час подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Суд зауважує, що згідно з довідкою виконавчого комітету Хрущово-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 13.10.2020 № 02-31/253, [PERSON] фактично прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] : обробляла огород, проводила поточний ремонт житлового будинку, підтримувала в належному стані господарські будівлі. Як зазначає позивач, вона проживала у будинку матері в літній період. Враховуючи викладене, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто, вчинила дії, передбачені статтею 549 ЦК УРСР, внаслідок яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину. З огляду на наведене,беручи до уваги втрату сертифікату,отриманого [PERSON] , на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0092943 від 02.10.1996, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за № 382, та пов`язану з цим неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на вказану частину спадкового майна, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Тімірязєва, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначалось вище,Хрущово-Микитівською сільською радою в особі Хрущово-Микитівського сільського голови подано заяву про визнання позову [PERSON] . Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, заява про визнання позову подана повноважною посадовою особою - Хрущово-Микитівським сільським головою, який в силу ч.4 ст.58 ЦПК України, п.14 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» станом на дату подачі цієї заяви діяв від імені ради в порядку самопредставництва, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право аб о інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно дост. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач є дочкою [PERSON] , та спадкоємцем за законом на спадкове майно [PERSON] , в тому числі право на земельну частку (пай), звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved