Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю її разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 1988 року по день смерті [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона згідно зі ст.1264 ЦК України має право на спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки на протязі 1988-1999 років проживала з ним однією сім`єю в [ADDRESS] , шлюб не реєстрували, але жили як подружжя, дбали одне про одного, мали взаємні права та обов`язки. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадкового майна померлого [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що клопоче саме про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років з [PERSON] до часу його смерті. Пояснила, що шлюб з [PERSON] не реєструвала, так як мала чотирьох дітей і не хотіла його обтяжувати; спільних дітей у них не було; інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає. Вважає за можливе поширення на подану нею заяву положень спадкового законодавства, встановлених ЦК України. Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення вимог заявниці. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав і був зареєстрований у [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] (заявницею по справі) та [PERSON] , [INFO] (син заявниці). Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є односельцями [PERSON] , яка понад 10 років проживала разом з [PERSON] в його будинку в [ADDRESS] , як подружжя, але шлюб офіційно не реєстрували, [PERSON] ставився до дітей заявниці як до власних, хоча спільних не мали, вели спільне господарство, побут, доглядали одне за одним, заявниця лікувала [PERSON] , здійснила його поховання. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] та наданих нею в судовому засіданні пояснень, вона просить встановити факт її проживання однією сім`єю більше п`яти років разом з померлим [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, як можливість отримання права на спадкування в четверту чергу за законом відповідно до положень ст.1264 ЦК України. Згідно з п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В п.1 постанови №7 від 30.05.2008р. Пленум Верховного Суду України зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, положення п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Наведений висновок також узгоджується з позиціями, викладеними в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. Отже, оскільки смерть спадкодавця [PERSON] настала [INFO] (тобто до [INFO] ), що спадкове законодавство визначає як час відкриття спадщини, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми саме ЦК УРСР, а не ЦК України, на які посилається заявниця як на підставу своїх вимог. Водночас приписи ЦК УРСР передбачали лише дві черги спадкування за законом й не містили норми щодо права на спадкування особами, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, аналогічної ст.1264 ЦК України, яка на заявницю в даній справі не може бути поширена. Визнання ж вимог заявниці заінтересованою особою суд у відповідності до ст.206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить вищенаведеним положенням спадкового законодавства. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи, вимоги даної заяви [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed