Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її ім'я Звенигородською державною нотаріальною конторою 21 серпня 2013 року за № 1-1384 та внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 1,93 га в [ADDRESS]. Також просить визнати, що витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100011632013 від 12 лютого 2013 року та вказаний кадастровий номер 7121283200:02:004:0418 відноситься до земельної ділянки, що належить позивачу [PERSON] на праві власності згідно державного акту на земельну ділянку серія ЧР № 4-10-580, виданого 4 жовтня 2001 року Княжицькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області; зобов'язати Звенигородську державну нотаріальну контору видати позивачу нове свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] згідно державного акта про право на земельну ділянку серії ЧР № 4-10-534, виданого 4 жовтня 2001 року Княжицькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 4-10-580 від 04 жовтня 2001 року їй належить земельна ділянка площею 1,94 га. ЇЇ батькові, [PERSON], який помер [INFO], також належала земельна ділянка площею 1,92 га на підставі державного акта про право на земельну ділянку серії ЧР № 4-10-534, виданого 4 жовтня 2001 року Княжицькою сільською радою Звенигородського району, яку він заповів позивачу. [PERSON] вчасно звернулася до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 серпня 2013 року № 1-1384. Однак при оформленні спадщини позивач помилково надала нотаріусу витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка належить їй, а не спадкодавцю, та ці дані, а саме розмір земельної ділянки та кадастровий номер, були помилково внесені до свідоцтва про право на спадщину. Вона звернулася до нотаріуса з проханням внести зміни у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, що і змусило позивача звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що в зв'язку з внесенням нотаріусом помилкових даних в свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може зареєструвати право власності на належну їй земельну ділянку та отримати нове свідоцтво про право на спадщину з правильними даними. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її часті. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Звенигородському районі Ямборська Т.В. не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що на час отримання позивачем витягу з ДЗК у ньому не зазначалось прізвище власника земельної ділянки, що й призвело до помилки під час оформлення спадщини. Представник третьої особи Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть від 01.06.2012 серія [NUMBER] (а.с. 13). Згідно заповіту від 12 серпня 2011 року [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку розміром 1,92 га, що належала йому на підставі державного акта про право власності на землю серії ЧР № 4-10-534, виданого Княжицькою сільською радою Звенигородського району 04 жовтня 2001 року (а.с. 8, 17). Позивач вчасно звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори та 21 серпня 2013 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1384 на земельну ділянку, що належала [PERSON] (а.с. 20). При цьому позивач надала нотаріусу витяг з державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 1,94 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акта про право власності на землю серії ЧР № 4-10-580, виданого Княжицькою сільською радою Звенигородського району 04 жовтня 2001 рок (а.с. 14-16). На підставі наданих [PERSON] документів державний нотаріус вказала у свідоцтві про право на спадщину розмір земельної ділянки 1,9383 га та кадастровий номер 7121283200:02:004:0418, які насправді відносять до земельної ділянки позивача. В той же час відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі державного акту від 04.10.2001 року № ЧР 4-10-534 її кадастровий номер 7121283200:02:005:0167, а площа 1,9234 га (а.с. 92-94). Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу нового свідоцтва про право на спадщину, однак постановою Звенигородської державної нотаріальної контори від 23.12.2013 року їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що державна нотаріальна контора не може самовільно скасовувати реєстрацію спадщини та видати свідоцтво на те саме майно (а.с. 18). Згідно з вимогами ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, що містить п. 27 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Тобто перелік підстав, з яких свідоцтво може бути визнане судом недійсним, не є вичерпним. Враховуючи те, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом № 1-1384, яке видане позивачу [PERSON], вказані невірні дані про площу та кадастровий номер земельної ділянки спадкодавця [PERSON], а нотаріус не може самостійно внести зміни чи скасувати раніше видане свідоцтво, суд вважає, що право позивача є порушеним та має бути захищене шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-1384 від 21 серпня 2013 року, виданого Звенигородською державною нотаріальною конторою [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9383 га у спадковій справі № 428/2012 та скасування державної реєстрації права власності на підставі цього свідоцтва. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання належності кадастрового номера до іншої земельної ділянки та зобов'язання нотаріуса видати нове свідоцтво, оскільки спір з цього приводу на даний час відсутній. Судові витрати з відповідачів на прохання позивача не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: partial