Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07.11.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалене рішення в справі № 127/5257/ 16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, яким вирішено поділити в натурі земельну ділянку загальною площею 0,1000 га кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, розташовану по [ADDRESS] , та виділити [PERSON] в натурі 271/1000 частину земельної ділянки, площею 0,0271 га, визнати за нею право власності на 271/1000 частини, припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] . На підставі чого державний акт серія ЯК №080521 від 07.12.2010, що посвідчував право [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, загальною площею 0,1000 га, втратив свою юридичну силу. Однак, суд, припинивши право спільної сумісної власності на земельну ділянку обох співвласників, визнав право власності лише за [PERSON] , у зв`язку із чим у [PERSON] відсутній документ, який посвідчує її право власності на земельну ділянку та не визначена частина земельної ділянки, що виділена їй внаслідок поділу. Земельній ділянці площею 0,0271 га присвоєно кадастровий номер 0510100000:02:087:0298, цільове призначення «02.10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», яку 17.05.2017 [PERSON] продала [PERSON] . Іншій частині земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,729 га присвоєно кадастровий номер 0510100000:02:087:0299 цільове призначення «02.10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», вона є приватною власністю, але власника в Державному земельному кадастрі не зазначено, хоча фактично власником є [PERSON] ( витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ~0518374482020 від 27.01.2020 року ). 11.02.2020 позивач звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 127/5257/16-ц про поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, а саме про виділ в натурі також і [PERSON] її частини земельної ділянки та визнання за нею права власності на 729/1000 часток (0,0729 га) земельної ділянки. Однак її заява залишено без задоволення із зазначенням, що всі вимоги позивача були розглянуті. Відсутність у позивача документу, який посвідчує право власності земельну ділянку, обмежує її права як власника земельної ділянки, ускладнює користування та унеможливлює розпорядження нею, а тому вона змушена звернутись до суду з вимогою про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2020 прийнято справу до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2020 до участі в справі як співвідповідач залучена [PERSON] , виключивши її зі складу третіх осіб, а також ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2020 витребувані докази по справі. Відповідачі відзив на позов не надавали. Разом з тим на адресу суду направили заяви: [PERSON] (отримано судом 05.08.2020), [PERSON] (отримана судом 11.09.2020, підпис особи засвідчений в установленому порядку), про визнання позову та просили розгляд справи провести у їх відсутність. При цьому відповідач [PERSON] у одному із підготовчих засідань підтвердила своє визнання позову та подання нею заяви. Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду немає, позов підлягає задоволенню Судом установлено, що [PERSON] є власником 67/100 частин жилого будинку з прибудовами, з господарськими будівлями розташованого в [ADDRESS] ( копія свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Онопенко Л.П 26.04.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 3-516). Право власності на це майно зареєстроване за [PERSON] 08.05.2001 КП ВООБТІ в реєстровій книзі №75 за реєстровим №17400. Іншим співвласником цього майна була [PERSON] [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, розташована по [ADDRESS] , цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 по справі №127/5257/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, поділено в натурі земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, розташовану по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] , відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 080521, виданого на ім`я [PERSON] 15.12.2010 на підставі рішення 49-ї сесії 5 скликання Вінницької міської ради від 24.06.2010 за № 2878, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011006800865, з Додатком серії АА № 062596, виданим 15.12.2010, а саме: виділено в натурі з даної земельної ділянки [PERSON] і визнано за нею право власності на 27/1000 частину цієї земельної ділянки, що позначена на плані-схемі в Додатку 1 Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС-231 від 09.09.2016 , виконаного Вінницькою торгово-промисловою палатою, як «Земельна ділянка [PERSON] », площею 0,0271 га. Припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на цілу земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, розташовану по [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 18.11.2016. 03.03.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про визнання за нею права власності на іншу частину земельної ділянки у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, було залишено без задоволення в зв`язку із задоволенням усіх позовних вимог позивача. Після розподілу земельної ділянки, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, ДП «Поділлягеодезкартографія» було розроблено технічну документацію із землеустрою та утворено дві нові земельні ділянки, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі: 0510100000:02:087:0298 (земельна ділянка [PERSON] ); 0510100000:02:087:0299 (земельна ділянка, власник не зазначений), кадастровий номер 0510136600:02:087:0205 скасовано, що додатково підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.08.2020 за №579/409-20-0.21. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0518374482020 від 27.01.2020 року земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,0271 га присвоєно кадастровий номер 0510100000:02:087:0298, цільове призначення «02.10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», власник - [PERSON] . Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0518285342020 від 20.01.2020 року земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,729 га присвоєно кадастровий номер 0510100000:02:087:0299, цільове призначення «02.10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», вона є приватною власністю, але власника не зазначено. 17.05.2017 [PERSON] продала свої 33/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянка площею 0,0271 га за цією адресою [PERSON] (інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2019 (а.с. 50-53). Позивач, звертаючись до суду вказує, що в силу рішення суду припинене право спільної сумісної власності на земельну ділянку, однак право власності на частину земельної ділянки визнане лише за одним співвласником, правовстановлюючий документ (державний акт) втратив силу, у неї відсутній документ, що посвідчує її право власності на земельну ділянку, що обмежує її права як власника, ускладнює користування та унеможливлює розпорядження нею, а тому просила визнати за нею право власності на іншу частину земельної ділянки, що утворилася в результаті поділу. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись д осуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до тс.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки відповідно до ч.3 ст.89 Земельного кодексу України. Як установлено судом, позивачу спільно з [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, розташована по [ADDRESS] . В результаті поділу [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,0271 га ( наразі власником цієї земельної ділянки є [PERSON] ). Відповідно земельна ділянка площею 0,729 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0299, що утворена в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер 0510136600:02:087:0205, є власністю [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що зважаючи на положення ст.321 ЦК України, визнання відповідачами позову не суперечить чинному законодавству, таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved