Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 130; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з чоловіком проживають разом, проте шлюбні відносини не підтримують, між ними відсутнє взаєморозуміння, мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю та взаємні обов`язки та різні інтереси й різні погляди на життя. Не вбачає за можливе зберігати шлюб, оскільки це суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб без надання часу для примирення. Забезпечити належні побутові умови для подальшого виховання спільної дитини на даний час має можливість. Оскільки обов`язок щодо забезпечення дитини мають обоє батьків у рівній мірі, позивач вважає, що не зобов`язана самостійно утримувати дочку та забезпечувати для неї належний матеріальний рівень проживання після розірвання шлюбу. Відповідач має регулярні заробітки, працює у виконавчому комітеті Вараської міської ради та має задовільний стан здоров`я. Окрім дочки інших осіб на утриманні немає. Дочка відвідує дошкільний навчальний заклад, займається в групі підготовки до школи та в танцювальній групі, що також несе відповідні витрати. Дочка часто хворіє простудними захворюваннями. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача на підставі наявних у суду матеріалів, у заяві зазначено, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у заяві зазначено, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. 23 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено актовий запис № 130, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного проживання в шлюбі, сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] працює у виконавчому комітеті Вараської міської ради. Займає посаду - водій автотранспортних засобів. За період з 01 грудня 2020 року по 30 листопада 2021 року загальна сума його нарахованого заробітку (доходу) становить 188\~874 грн. 89 коп. (довідка № 03.1-35/150 від 16 грудня 2021 року). Згідно з вимогами ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість збереження шлюбу, зазначає, що сторони не підтримують шлюбних відносин, час для примирення просить не надавати, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст.141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальне\~становище сторін,\~а також\~те,\~що відповідач\~не заперечує\~проти стягнення\~з нього\~на утримання\~неповнолітньої дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліментів в\~розмірі 1/3\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~про що\~просить позивач,\~суд вважає\~за необхідне,\~в даному\~випадку,\~визначити аліменти,\~які підлягають\~стягненню з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~неповнолітньої дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частини заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову 10 листопада 2021 року. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved