Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що 02 березня 2013 року у виконавчому комітеті Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис № 01. Одруження з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги та постійних суперечок. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Місцем проживання дитини [PERSON], після розірвання шлюбу, просить визначити її місце проживання. [PERSON] просить постановити рішення, яким шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02 березня 2013 року у виконавчому комітеті Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 01 - розірвати, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визначити місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], з матірю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи служби у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Таким чином, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 березня 2013 року у виконавчому комітеті Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області між [PERSON] В»ячеславом Михайловичем, [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мачуга) [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 01. Одруження позивачки з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки не склалися, внаслідок чого станом на час розгляду справи сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] В»ячеславовича, [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України батьки мають право на визначення місця проживання дитини. Згідно ст.161 СК України якщо мати чи батько, які мешкають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі не заперечує, що місцем проживання його малолітнього сина повинно бути місце проживання позивачки. Визнання позову у цій частині не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів. За вищенаведеного, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved