Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 23.09.2005 року по 29.10.2014 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, інших утриманців не має. Просить стягувати з [PERSON] на її користь, на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісяця до повноліття сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила стягувати аліменти із відповідача на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно починаючи із дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив суду, що на утримання сина бажає сплачувати аліменти, однак сума аліментів, заявлена позивачкою, є занадто великою, він не спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Вказав, що в даний час інших утриманців не має, не працює, однак хворіє на хронічний гепатит, в даний час перебуває на амбулаторному лікуванні. Суд, заслухавши учасників судового провадження, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 021052 (а.с. 4). Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю позивачкою [PERSON] в м.Кіцмань, вул. Яричевського,8, Чернівецької області, перебуває на її повному утриманні. Дана обставина сторонами не заперечувалась. В судовому засіданні встановлено також, що відповідач являється особою молодого віку, працездатний, хоча й не працевлаштований, на утриманні, крім сина [PERSON], інших утриманців немає. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обовязку по утриманню дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток сина, стан здоровя дитини та відповідача, який хворіє на хронічний гепатит та потребує нагляд лікарів. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину від 6 років на момент ухвалення рішення судом, що становить 1777 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182,183,\~184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved