Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], мати двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON], [PERSON] забрав до себе його рідний батько, а [PERSON], на підставі наказу начальника Служби у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації був тимчасово влаштований до її родини. Починаючи з вересня 2015 року відповідач не цікавився життям, розвитком та станом здоров'я свого сина, повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач взагалі відмовився від матеріального утримання дитини. Протягом тривалого часу не проявляє батьківської любові та уваги до дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини не спілкується з ним. Вона бажає залишити хлопчика в своїй сім»ї, захищати його права та інтереси, забезпечити його щасливим дитинством. Тому за захистом прав дитини вимушена була звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов і просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з «явився , відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Олександрійської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Кременчуцької міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали , що батька дитини ніколи не бачили. Після смерті матері хлопчик проживає у сім»ї позивача, [PERSON] займається його вихованням та утримує його. Батько [PERSON] ніколи не займався, навіть ніколи не проявляв цікавості його життям. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника Олександрійської райдержадміністрації, показання свідків, оцінивши зібрані по справі докази , вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка являється матір»ю [PERSON]. Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6) . На підставі заяви [PERSON] та наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації від 22.09.2015 року, [PERSON] було тимчасово влаштовано до сім»ї позивача (а.с.9, 10). Починаючи з вересня 2015 року відповідач не цікавився життям , розвитком та станом здоров»я свого сина , ухилився від виконання батьківських обов'язків. Дитина проживає в сім»ї [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Протягом тривалого часу не проявляє батьківської любові та уваги до дитини. Згідно п.16, 17 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення чи поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку Олександрійської райдержадміністрації від 18.11.2015 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до письмової відповіді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, як органу опіки та піклування , представниками служби у справах дітей неодноразово здійснено виїзд за зареєстрованим місцем проживання [PERSON], але двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів встановлено, що відповідач за адресою не проживає. Враховуючи те, що дитина не проживає на території Крюківського району м.Кременчука, орган опіки та піклування не має змоги направити до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.50) Суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, тому заслуговує на позбавлення батьківських прав стосовно свого сина. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить із заявлених вимог позивача та визначає їх у розмірі 1\\3 частини доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved