Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Коровайко О.С. Філії комунального підприємства Миропільської сільської ради «Результат» у місті Києві про державну реєстрацію права власності від 08.11.2017 року, індексний №38021612, номер запису про право власності 23260379 (а.с. 3-7, 57, 58). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2017 року, отримавши лист ПАТ «Укрсоцбанк» № 1243 від 30.11.2017 року, позивач довідалася про набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 113,00 кв.м., жилою площею 69,30 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і яка була передана в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП укладеним 03.03.2008 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк». Рішенням Державного реєстратора Коровайко Оксани Сергіївни Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві, 08.11.2017 року зареєстровано право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки. Позивач вважає рішення державного реєстратора Коровайко О.С. щодо реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки право власності на предмет іпотеки могла відбутися виключно за умови укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Державним реєстратором Коровайко О.С. порушені вимоги пунктів 12, 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та статей 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» зокрема щодо обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, а саме наявності укладеного і нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на дату укладання іпотечного, договору і вимог пункту 4.5.3 іпотечного договору. Правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення та проведення відповідних реєстраційних дій були відсутні. 01.02.2018 року від представника ПАТ «Укрсоцбанк» до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що 03.03.2008 року між банком та іпотекодавцем [PERSON] у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №014-550-КП було укладено Іпотечний договір №014-550-ЗП, яким передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація (а.с. 49-55). Також представником відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» 09.01.2018 року до суду було подано клопотання про закриття провадження у справі, у задоволенні якого ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2018 р. відмовлено (а.с. 62-63). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов з підстав, викладених у заяві щодо правового обґрунтування заявлених вимог. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» Авдєєва М.К. в судовому засіданні заперечувала проти позову, вважає його безпідставним, незаконним та необґрунтованим, просить відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Також надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до п. 4.5.3 іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». ПАТ «Укрсоцбанк» обрав порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених цим договором, а саме шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому законодавством України. Позивач, підписуючи договір іпотеки погодив всі умови, які викладені в договорі; підтвердив свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки та засвідчив, що надає право власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного, вважає, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Коровайко О.С., яким зареєстровано право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, в свою чергу позивач не надав доказів порушення чинного законодавства при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором. Відповідач державний реєстратор Коровайко О.С. Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві, представник відповідача Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, своїм правом надати відзив та пояснення на позов не скористалися. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» Авдєєву М.К., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №014-550-КП (а.с. 11-13). В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, 03.03.2008 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», укладено Іпотечний договір №014-550-ЗП, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., зареєстрований у реєстрі за № 1617, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №014-550-КП від 03.03.2008 р. нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №52, загальною площею 113,00 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу [PERSON] направило довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 30.11.2017р., з якого вбачається що після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, заборгованість за договором кредиту №014-550-КП від 03.03.2008р. склала 709789 доларів США 65 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2017р. складає 19137807 грн. 78 коп. та 6873 грн. 00 коп. (а.с. 8). Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.12.2017 року державним реєстратором Коровайко О.С. Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві винесено рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], що в м. Києві за ПАТ «Укрсоцбанк», дата державної реєстрації 06.11.2017 р. (а.с. 124-125). При цьому підставами виникнення права власності зазначено: довідка про розрахунок заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк», Звіт про незалежну оцінку вартості квартири від 04.09.2017 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотечний договір від 03.03.2008 року, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, договір про надання відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Пунктом 4.5 іпотечного договору обумовлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема пунктом 4.5.3 визначено «шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Станом на час укладення між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк» іпотечного договору від 03.03.2008 року частина перша ст. 37 Закону України «Про іпотеку» діяла в наступній редакції: «Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки». Отже, передбачений вищевказаною нормою закону договір про задоволення вимог іпотекодеожателя повинен був відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої Цивільного кодексу України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». З урахуванням зазначеного та виходячи з умов договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ст. 37 Законом України «Про іпотеку». Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, такий договір між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» не укладався і судом безспірно встановлено, що позивач згоди на відчуження спірної квартири не надавала. Відповідно до п. 1.12 Іпотечного договору, предмет іпотеки залишається в користуванні, володінні іпотекодавця відповідно до його функціонального призначення та технічних можливостей. Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання. Аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного правочину щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на це майно. За таких обставин вказана згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 Закону. Згідно п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. за №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Численні вимоги суду надати належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за індексним № 38021612 від 08.11.2017 року, номер запису про право власності - 23260379 щодо квартири [ADDRESS], що в м. Києві відповідачами проігноровано, у зв'язку з чим відповідачами не доведено правомірності винесення оскаржуваного рішення. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Коровайко Оксани Сергіївни Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві, індексний номер 38021612 від 08.11.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 00039019, номер запису про право власності 23260379, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд повинен, серед іншого, встановити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за порушення, невизнання або оспорення прав позивача. Виходячи з встановлених обставин справи на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено порушення, невизнання чи оспорення її прав Комунальним підприємством Мирнопільської сільської ради «Результат». Отже, у даній справі Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві не є належним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині вимог до останнього. З урахуванням викладеного позов слід задовольнити частково. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню з відповідачів АТ «Укрсоцбанк» та державного реєстратора Коровайко О.С. на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави, а саме в сумі по 480 грн. 00 коп. із кожного з відповідачів.

Outcome: partial