Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина, обґрунтовуючи позов тим, що з 09.09.2017 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син відвідує програму раннього розвитку з футбольної підготовки «Стань Чемпіоном», дитсадок КЗО ДНЗ №73 група 1, ясла. Всі витрати по забезпеченню дитини належним та необхідним для його розвитку позивачка несе самостійно, оскільки відповідач, після того як з липня 2019 року вони перестали проживати однією сім`єю, жодним чином не займається вихованням дитини, не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Просить стягнути з [PERSON] на користь її аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 жовтня 2020 року і до повноліття дитини. Представник позивача просив розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2017 року, який зареєстрований Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 414. [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1159 від 29.11.2017 року, зроблений Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. З довідки № 3 від 19.10.2020 року ОСББ «Рельєфна 2а» вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 73, а також проходить програму раннього розвитку «Шлях Чемпіона», про що суду надано письмові докази, а саме: довідка № 43 від 08.10.2020 КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 73», Договір № 873 від 30.06.2020 про надання послуг з футбольної підготовки за програмою раннього розвитку «Стань Чемпіоном». Позивачка є студенткою Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради акушерського відділення 3 курсу денної форми навчання. Період навчання з 01.09.2019 по 01.02.2022, згідно довідки № 368 від 12.10.2020 року КВНЗ «Дніпровський базовий медичний коледж». Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Домовленості між батьками про розподіл витрат на утримання дитини у добровільному порядку не досягнуто. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Термін «тверда грошова сумі» означає, що суд своїм рішенням визначає фіксовану суму грошових коштів, що будуть стягуватися з платника аліментів, яка не буде змінюватися автоматично у разі зміни розміру його доходів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів на користь позивача підлягають стягненню з часу звернення до суду, а саме з 02 грудня 2020 року, а не з 30 жовтня 2020 року, як зазначає позивачка у позові. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, які знайшли підтвердження під час розгляду справи, належними та допустимими доказами, але підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02 грудня 2020 року до досягнення дитини повноліття. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: partial