Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свій позов позивачка мотивувала тим, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 лютого 2013 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково, а саме, шлюб розірвано, малолітню доньку залишено проживати з матір'ю, стягнено з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання [PERSON], починаючи з 22 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позовних вимог відмовлено, в тому числі у зв'язку з перебуванням на утриманні відповідача доньки від попереднього шлюбу, якій на той момент виповнилося 15 років, яка проживала разом з ним і повністю була а його утриманні. Вказує, що на даний момент донька від попереднього шлюбу втратила право отримувати аліменти у зв'язку з досягненням повноліття, остання не продовжує навчання та перебуває в офіційних шлюбних відносинах. Стверджує, що відповідач сплачує аліменти тільки на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Однак, вважає, що визначений рішенням суду розмір аліментів на даний час не відповідає ані потребам дитини, ані вимогам чинного законодавства. Відтак, позивач на підставі наведеного просить суд збільшити розмір аліментів, що сплачує [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовольнити, додатково пояснивши, що донька позивачки навчається додатково у музичній школі ім. Чайковського, отже їй вкрай необхідні значні витрати на навчання, розвиток та утримання. У судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги позивачки щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/2 частини всіх видів від заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON], та [PERSON], рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2013 року розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яку вищевказаним рішенням суду залишено проживати з позивачкою. Також у судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2013 року у справі №712/21466/12 задоволено частково позовні вимоги та присуджено до стягнення із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду - 22 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що не заперечується сторонами у справі, про зміну обставин, що були підставою для визначення судом при розгляді справи №712/21466/12 розміру аліментів, зокрема, відсутність інших членів сім'ї, щодо яких наявний обов'язок відповідача утримувати та сплачувати аліменти. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а з урахуванням визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справі про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 28 липня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2016 року.

Outcome: approved