Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], який помер в м. Донецьку [INFO], мотивуючи заявлені вимоги тим, що померлий являється її батьком та помер від набряку мозку та гострого порушення мозкового кровообігу, вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з проханням надати свідоцтво про смерть відповідного зразка, що встановлений законодавством України. Однак, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованої території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», оскільки вказані документи не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи видані на території, що не підконтрольна Україні. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала заява про розгляд заяви у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України). Як убачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] є донькою [PERSON]. Як убачається з матеріалів справи, Будьонівським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], місце народження Яранський район Кіровська область, Російська Федерація, помер [INFO] у віці 79 років в Пролетарському районі м. Донецька. (а.с. 3) Згідно довідки про причину смерті № 1075 від 02.04.2016 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO], причина смерті набряк мозку, гостре порушення мозкового кровообігу. ( а.с. 5) За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі вищевикладених документів, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було відмовлено заявнику для державної реєстрації смерті [PERSON]. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні реєстрації смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть, видане органом на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved