Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом про часткове скасування рішень виконкому Шепетівської міської ради та Шепетівської міської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на частину домоволодіння, державного акту про право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності на земельні ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору дарування від 16 березня 2011 року їй належить 58/100 домоволодіння [ADDRESS], власником якого була її донька [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2011 року. Під час придбання будинку та, приймаючи у дар вказану частину домоволодіння, вони розуміли, що у користування переходить 50% земельної ділянки, яка була відділена парканом від власників іншої частини домоволодіння попередніми власниками. Вона користувалась вказаною земельною ділянкою, будь-яких претензій до неї не було. У квітні 2011 року інший співвласник [PERSON] здав в експлуатацію добудову до будинку, у зв'язку з чим, виконавчим комітетом Шепетівської міської ради прийнято рішення № 120 від 21 квітня 2011 року про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності, за яким [PERSON] став власником 64/100 частини житлового будинку, [PERSON] - 36/100 частини житлового будинку загальною площею 173,6 кв.м., житловою 91,5 кв.м по [ADDRESS], у зв'язку із зміною ідеальних часток на будинок. Вказуючи на те, що добудова проведена відповідачем [PERSON] за власний рахунок без згоди інших співвласників, без порушення їхніх прав, відповідно до ч.4 ст.357 ЦК України є власністю [PERSON] і не змінює розміру часток у праві спільної часткової власності, а тому рішення виконкому, яким змінено частки співвласників на будинок є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, зазначила, що вказаним рішенням частка у домоволодінні змінена для [PERSON], незважаючи на те, що на час прийняття рішення співвласником будинку була [PERSON], а не [PERSON] Вказала, що на підставі незаконного рішення виконкому оформлено та видано співвласникам [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на частини домоволодіння в частках, розмір яких визначений спірним рішенням виконкому, а тому вказані свідоцтва підлягають визнанню недійсними. Незаконне рішення виконкому щодо зміни ідеальних часток в будинковолодінні співвласників привело до прийняття Шепетівською міською радою 30 травня 2012 року рішення №19, пунктом 1.3 якого [PERSON], [PERSON] передано у власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку по [ADDRESS], площею 909 кв.м., а в подальшому видано Державний акт про право власності на земельну ділянку від 23 липня 2012 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками земельної ділянки площею 0,0909 га. Згідно додатка до Державного акта частка у спільній власності [PERSON] - 64/100, [PERSON] - 36/100, яка визначена пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок. 22 березня 2013 року вона отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,0327 га. Вважає, що внаслідок неправомірної зміни ідеальних часток в праві спільної часткової власності у будинковолодінні, вона незаконно позбавлена права власності на землю, а тому просила скасувати п.1.3 рішення Шепетівської міської ради від 30 травня 2012 року № 19 та визнати недійсним Державний акт серії ЯМ №902487 про право власності на земельну ділянку площею 0,0909 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку по [ADDRESS], виданий 23 липня 2012 року відділом Держкомзему в м. Шепетівка на ім'я [PERSON] та додаток до нього серії АА №312928, а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0327 га, визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0327 га від 22 березня 2013 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0099 га, визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0099 га від 22 березня 2013 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0483 га, визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0483 га від 22 березня 2013 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. В обгрунтування вимог зазначив, що 16 березня 2011 року позивач стала власником 58/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Після здачі відповідачем добудови в експлуатацію, рішенням виконкому було змінено частки співвласників у житловому будинку. Таке рішення вважає незаконним, оскільки добудова проведена відповідачем, не є об'єктом права спільної часткової власності і належить на праві власності лише особі, яка здійснила добудову. Зазначив, що в порушення вимог закону, виконком змінив ідеальні частки співвласників у житловому будинку, що привело в подальшому до прийняття іншими компетентними органами незаконних рішень. Крім того, вказав, що вказаним рішенням частка у домоволодінні змінена для [PERSON], незважаючи на те, що на час прийняття рішення співвласником будинку була [PERSON], а не [PERSON], що є окремою формальною підставою для скасування рішення виконкому. При узгоджені меж земельних ділянок, позивач, будучи юридично необізнаною, не знала, що порушено її право на частку в спільній частковій власності, а тому погодилась на те, що відповідач подарує їй земельну ділянку, якою вона фактично користувалась. В подальшому, з врахуванням рішення виконкому №351 від 15 грудня 2011 року, яким внесено зміни в рішення виконкому №120 від 21 квітня 2011 року щодо ініціалів позивача [PERSON], уточнив п.1 позовних вимог, просив скасувати п.1 рішення виконкому Шепетівської міської ради №120 від 21 квітня 2011 року, з урахуванням внесених змін на підставі рішення виконкому №351 від 15 грудня 2011 року. Решту вимог підтримав. Просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що у 2001 році звернувся до виконкому міської ради за дозволом на будівництво добудови до житлового будинку. Отримуючи такий дозвіл, він отримав попередню згоду на добудову від інших співвласників житлового будинку - [PERSON] та [PERSON] Розпочав будівництво добудови, яку завершив в 2006 році, однак через стан здоров'я тодішнього співвласника [PERSON], зміг здати в експлуатацію лише в 2011 році. Вважає, що він не порушив жодних прав чи інтересів позивачки, а тому позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вказав, що до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати положення ч.3 ст. 357 ЦК України, оскільки отримуючи дозвіл на будівництво добудови, [PERSON] отримав згоду попередніх співвласників. Поділ земельної ділянки між сторонами відбувався добровільно, відповідно до розміру належних сторонам часток, позивачу - 36/100, відповідачу - 64/100. Вказав, що, вирішивши приватизувати земельні ділянки, сторони домовилися про її поділ, у зв'язку з чим було виготовлено технічну документацію на три земельні ділянки. Зазначив, що даний позов є намаганням позивачки спонукати відповідача до укладення угоди щодо відчуження частини земельної ділянки, про яку домовлялися. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки право позивачки не порушено. Представник виконавчого комітету Шепетівської міської ради та Шепетівської міської ради Піголь О.А. у судовому засіданні позов не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідачем здійснювалося будівництво добудови в установленому порядку на підставі дозволу виконавчого комітету, за згодою попередніх співвласників житлового будинку. Після здачі вказаної добудови в експлуатацію, виконавчим комітетом прийнято рішення, яким змінено ідеальні частки сторін в спільній власності та видано свідоцтва право власності на частку кожного у будинковолодінні. Зазначив, що при оформленні права власності сторін, допущено технічну помилку щодо ініціалів позивачки, яка була виправлена рішенням виконавчого комітету №351 від 15 грудня 2011 року. Вказав, що за заявою сторін 30 травня 2012 року на сесії Шепетівської міської ради прийнято рішення про передачу їм у власність земельної ділянки. В подальшому сторони, звернувшись до спеціалізованої організації за виготовленням технічної документації, домовились про розмір власних часток та погодили межі. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Шепетівському районі Хмельницької області Євтушенко І.В. у судовому засіданні зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки державний акт на земельну ділянку видавався на підставі рішення ради та технічної документації виготовленої спеціалізованою організацією на замовлення сторін за їх згодою. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Сивоконь О.О. у судовому засіданні вказала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки свідоцтва про право власності на земельні ділянки видавалися за заявою сторін на підставі державного акта та витягів з державного земельного кадастру. Відповідно до правовстановлюючих документів приймалися рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], представників третіх осіб Євтушенко І.В., Сивоконь О.О., свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Судом встановлено, що 16 березня 2011року [PERSON] придбала і того ж дня подарувала [PERSON] 58/100 часток в праві спільної часткової власності на жилий будинок з належними надвірними спорудами, жилою площею 91,5 кв.м. та загальною площею 173,6 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS]. 17 березня 2011 року [PERSON] зареєструвала право власності в Шепетівському БТІ, і стала учасником спільної часткової власності на жилий будинок (а.с.13-15) . [PERSON] відповідно до договору дарування від 02 березня 2001 року став власником 42/100 частини жилого будинку, жилою площею 23,4 кв.м з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.8). 15 березня 2001 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради отримав дозвіл провести будівництво житлової прибудови до будинку [ADDRESS], яка на момент придбання позивачем частки будинку, була завершена будівництвом, однак не була здана в експлуатацію (а.с.58,71). Відповідно до ст. 119 ЦК Української РСР (1963 року), діючого на час виникнення у відповідача [PERSON] права на будівництво добудови, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Порядок внесення таких змін регулювався розділом 4 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, в редакції від 09 червня 1998 року. Ці правила передбачали, що власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки, місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування оформлялося право власності на об'єкти нерухомого майна, з видачею свідоцтва про право власності, при наявності рішення про відведення земельної ділянки та акта державної комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. У випадках, коли співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання мало вирішуватися в судовому порядку. З огляду на викладене, положенням ст.119 ЦК УРСР (1963 року) визначено принцип презумпції отримання згоди інших учасників спільної власності на будівництво добудови для визнання такого будівництва здійсненим в установленому порядку, і не передбачено визначення правового статусу добудови, виконаної без згоди учасників спільної власності. З пояснень представника міської ради та її виконавчого органу [PERSON] і показань свідка [PERSON] вбачається, що статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» в редакції, яка діяла на час отримання [PERSON] дозволу на будівництво прибудови, не визначався порядок (процедура) отримання згоди інших учасників спільної власності на будівництво такої прибудови. Така згода передувала прийняттю рішення про надання дозволу на будівництво, однак згідно інструкцій з діловодства, документи, долучені до рішення виконкому зберігаються не більше 3 років, в зв'язку з чим позбавлені можливості надати суду відповідні докази на отримання такої згоди. Враховуючи, що відповідно до вимог ст.119 ЦК УРСР (1963 року), в установленому порядку, позивач вирішив питання отримання згоди інших співвласників на добудову будинку, що підтверджується відповідним рішенням виконкому про надання дозволу на будівництво житлової прибудови (а.с.58), а питання щодо здачі вказаної добудови в експлуатацію і визначення частки у спільному майні позивач поставив після 2011 року, тобто після зміни складу співвласників, то відповідно до ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, тобто до правовідносин, що склалися між сторонами і тривають до теперішнього часу слід застосувати норми діючого Цивільного кодексу України. Отже відносини, що виникли у 2001 році між [PERSON] та іншими учасниками спільної власності і продовжують існувати після зміни складу співвласників регулюються нормами ч.3 ст. 357 ЦК України, відповідно до якої співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до розділу 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, в редакції станом на 28 липня 2010 року (що діяло на час прийняття добудови в експлуатацію) оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним особам на реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Свідок [PERSON] суду показав, що працює начальником Шепетівського БТІ, яке готувало проект рішення виконкому Шепетівської міської ради про оформлення права власності сторін на частини будинку. Вказав, що сторони звернулися до міського голови з відповідними заявами. Частки сторін у праві власності на житловий будинок визначалися відповідно до технічної інвентаризації, проведеної на їх замовлення, з урахуванням правовстановлюючих документів. Вказав, що ідеальні частки сторін у праві власності на будинковолодіння були змінені у зв'язку із здачею [PERSON] добудови в експлуатацію. Підтвердив, що [PERSON] розпочав будівництво прибудови у 2001 році, отримавши відповідний дозвіл, завершив його у 2006 році, а здав в експлуатацію - в 2011 році, що було встановлено спеціалістами БТІ під час проведення технічної інвентаризації. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №120 від 21 квітня 2011 року у зв'язку із зміною ідеальних часток на будинок оформлено право власності на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна - [PERSON] на 64/100 частини житлового будинку, [PERSON] на 36/100 житлового будинку загальною площею 173,6 кв.м, житловою 91,5 кв.м, за адресою [ADDRESS] (а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що виконавчим комітетом Шепетівської міської ради при прийняті вказаного рішення допущена технічна помилка, замість [PERSON] помилково зазначено [PERSON]. Допущена помилка виправлена 15 грудня 2011 року рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 351, яким внесено відповідні зміни в рішення виконкому № 120 від 21 квітня 2011 року щодо імені позивачки (а.с.83) На підставі вказаних рішень 11 травня 2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на 64/100 домоволодіння по [ADDRESS], яке в той же день зареєстрував у БТІ (а.с.17,18). 31 січня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 36/100 домоволодіння по [ADDRESS], яке в той же день зареєструвала в БТІ (а.с.19,20). Пункт 1 рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 120 від 21 квітня 2011 року із змінами внесеними п.10 рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 351 від 15 грудня 2011 року, узгоджується з положеннями ч.3 ст.357 ЦК України, прийнятий в межах та спосіб, визначений чинним законодавством та не підлягає скасуванню. В судовому засіданні встановлено, що свідоцтва про право власності сторін на частки домоволодіння [ADDRESS] видані на підставі рішення виконкому Шепетівської міської ради № 120 від 21 квітня 2011 року із змінами внесеними п.10 рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 351 від 15 грудня 2011 року, а тому підстав для визнання таких свідоцтв недійсними не має. Відповідно до ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади і місцевого самоврядування можуть передаватися у власність або в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в межах норм, визначених Земельним кодексом. Відповідно до ч. ст.86, ч.4 ст.88 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова); учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання, володіння, користування частини земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Відповідно до п.18 е) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають), що відповідає розміру його частки. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Відповідно до ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст.ст. 3,18,19, 21 Закону України «Про державну реєстра цію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяжен ня, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. У разі поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна та об'єднання об'єктів нерухомого майна, кожний із спів власників отримує свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Рішенням сесії Шепетівської міської ради №19 від 30 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS], площею 909 кв.м. 23 липня 2012 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №902487, яка розміщується по [ADDRESS] площею 0,0909 га, з додатком серії АА №321928, відповідно до якого частка у спільній власності становить - [PERSON] 64/100, [PERSON] - 36/100. Таким чином у [PERSON] та [PERSON] виникла спільна часткова власність на земельну ділянку (а.с. 22.23). Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2014 року в справі №-2/688/11/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], Шепетівської міської ради Хмельницької області, Управління Держземагенства у Шепетівському районі Хмельницької області, Реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про визнання недійсним додатку до Державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності на земельну ділянку та свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на частину земельної ділянки, встановлено, що у вересні 2012 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до начальника Шепетівського міського виробничого відділу ХРФ ДП ЦДК із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку при поділі за адресою [ADDRESS] площами: 483 кв.м., 99 кв.м, 327 кв.м. 15 січня 2013 року [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] нотаріально посвідчили заяву до компетентних органів про те, що вони просять розділити належну їм на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,0909 га на три земельні ділянки площею 0,0483 га, 0,0099 га та 0,0327 га відповідно до кадастрового плану (а.с.86-88) Після поділу земельної ділянки по [ADDRESS] та присвоєння їм кадастрових номерів [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного реєстратора Реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку, в результаті чого 22 березня 2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0327га, кадастровий номер 6810700000:01:005:0008, [PERSON] отримав два свідоцтва про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], площами 0,0483 га, кадастровий номер 6810700000:01:005:0004 та 0,0099 га кадастровий номер 6810700000:01:005:0005 (а.с. 24-29). Отже за домовленістю між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відбувся реальний поділ земельної ділянки, у результаті чого право спільної часткової власності на землю припинилося, кожен став власником своєї частини земельної ділянки з визначеним кадастровим номером. Суд враховує, що у випадку виникнення спільної часткової власності на один будинок виникає і спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій цей будинок розміщений. При цьому частка кожного співвласника будинку у власності на земельну ділянку, на якій він знаходиться, пропорційна його частці у власності будинку. Позивач стала власником частини будинку в 2011 році, її право користування земельною ділянкою виникло за ст.120 ЗК України, а тому право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Таким чином, відсутні також і підстави для задоволення вимоги про скасування рішення сесії Шепетівської міської ради УІ скликання від 30 травня 2012 року №19 в частині передачі у власність для обслуговування індивідуального житлового будинку земельну ділянку [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS], площею 909 кв., оскільки ця вимога є похідною від вимоги про скасування рішення виконкому про оформлення права власності та видачу свідоцтв про право власності [PERSON] на 64/100 частини житлового будинку, [PERSON] на 36/100 частин житлового будинку. Суд дійшов висновку, що під час видачі Державного акта про право власності на земельну ділянку, права [PERSON] щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою не були порушені, а тому позовні вимоги про визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку та додаток до нього, а також про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0327 га, визнання недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0327 га від 22 березня 2013 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0099 га, визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0099 га від 22 березня 2013 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0483 га, визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0483 га від 22 березня 2013 року не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed