Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю з визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Співвласниками решти ? частини даного будинку є брат позивача - [PERSON], який помер [INFO] та її племінниця - [PERSON] Як зазначено в позові, в будинку зареєстровані та проживають: позивач, донька позивача - [PERSON], син позивача - [PERSON], дружина покійного брата позивача - [PERSON], доньки - [PERSON] та [PERSON] та внук - [PERSON] Крім того в даному будинку зареєстрований, але не проживає колишній чоловік позивача - [PERSON] Позивач вказує, що в липні 1999 р. відповідач забрав всі свої речі та пішов. Згодом відповідач повідомив, що він знайшов жінку та буде проживати разом з нею у її квартирі та повертатись не збирається. Спірну житлову площу відповідач залишив добровільно, без будь-яких конфліктів та перешкод у користуванні нею, однак, попри добровільне залишення відповідачем будинку, відмовляється знятись з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів (а.с. 2-4). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду судові повістки повертались без вручення із позначкою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 24, 54, 80). Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочномупорядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2006 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 05.10.2006 року (а.с.8). Позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.09.2014 р. виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.5), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6), та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7). За цим же свідоцтвом право на спадщину за законом інша, ? частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON], та ? частина даного будинку належить [PERSON] На даний період часу в даному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (зареєстрований з 1983 р.), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З показів допитаних в суді свідків, вбачається, що відповідач не проживає в даному будинку більше 10 років. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла за законом. Оскільки відповідач тривалий час не проживає в будинку, але значиться зареєстрованим у ньому, то суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік і доказів про поважність причин такої відсутності суду не надано, що відповідно до частини 2 ст.405 ЦК України є правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та задоволення позову. Рішення суду є правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved