Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20.02.2015, актовий запис № 249. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , 2015 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинили своє існування з листопада 2019 року, спільне господарство не ведеться. В сім`ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. За таких обставин, подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Примирення між нею та відповідачем неможливе. У судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 20.03.2020, у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 249. Прізвища чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім`ю. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оскільки вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено,

Outcome: approved