Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить поділити між нею та відповідачем в натурі житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вказане майно є їх спільною сумісною власністю, так як було придбане ними в період шлюбу. Просить відступити від принципу рівності часток подружжя, збільшити розмір її частки у спільному майні подружжя, визнавши за нею право власності та виділивши в натурі 2/3 частини вищезазначеного будинку. Позивачка в судовому засіданні наполягала на позові. При цьому просила поділити спірний будинок та земельну ділянку згідно висновку експерта, виділивши їй 2/3 частини будинку та присадибної ділянки. Вважає, що має право на більшу частину майна, оскільки з 1998 року по 2011 рік відповідач в будинку не проживав, а вона за свої власні кошти підтримувала будинок в належному стані, оплатила газифікацію, проводила ремонти будинку та провела нову лінію водопостачання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому пояснив, що спірний будинок дійсно був придбаний під час їх з позивачкою шлюбу та є спільним сумісно нажитим майном. Проте вважає, що будинок підлягає поділу між ними в рівних частках. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач протягом тривалого часу не проживав в будинку, а позивачка за свої кошти робила ремонти в будинку, провела газ та воду. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 5 травня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.15). Шлюб був розірваний 17 серпня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського РУЮ Одеської області (а.с.16) Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13 серпня 2001 року ( а.с.9) вбачається, що в період шлюбу сторонами придбано житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS]. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Крім того, згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно роз'яснень п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. 2 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи,зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам родини. Таким чином, законом передбачено, що відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна можливе тільки у виключних випадках. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення цих вимог, позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про те, що в період шлюбу відповідач вчиняв дії всупереч матеріальним інтересам сім'ї, а обставини, на які вона посилається, мали місце лише після розірвання шлюбу з відповідачем та в період його не проживання в будинку. Таким чином, суд вважає, що за таких обставин, підстави для збільшення частки позивачці у спільному майні подружжя відсутні, а тому суд вважає необхідним при поділі спірного майна виходити з рівності часток сторін - по ? кожному. З технічного паспорту на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] ( а.с.10-12) вбачається, що під час обстеження житлового будівництва були виявлені самочинно збудовані: гараж літ. «Б» і два сараї літ. «Г» і літ. «Е», які не можуть бути враховані у складі сумісно нажитого майна та не підлягають поділу. З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.06.2014 року вбачається, що інвентаризаційна вартість спірного домоволодіння становить 92 242 грн. і поділ його в натурі між сторонами можливий (а.с.49-87). Згідно вимог ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Експертом запропоновано два варіанти поділу вказаного будинку в натурі з частками сторін по ? та відповідно 2 варіанти поділу земельної ділянки, а також один варіант поділу будинку та земельної ділянки з урахуванням часток сторін 1/3 та 2/3. Враховуючи порядок користування житловим будинком, який склався між сторонами, та участь кожної із сторін в його благоустрої, суд вважає можливим провести поділ майна подружжя за запропонованим експертом другим варіантом поділу та виділити позивачці в натурі 51/100 частини спірного домоволодіння для ІІ-го співвласника вартістю 47 110 грн., яка складається з частини житлового будинку літ. «А» у складі: коридору « 1-1», двох житлових кімнат « 1- 4», « 1-5» загальною площею 20,3 м2 і частину прибудови літ. «а» - веранди « 1-6», з наступним обладнанням підсобних приміщень інженерними комунікаціями з підключенням до існуючих мереж. Відповідачу суд вважає необхідним виділити в натурі 49/100 частини вказаного житлового будинку для І-го співвласника вартістю 45 132 грн., яка складається з частини житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: двох житлових кімнат « 1-2» і « 1-3» загальною площею 25,9 кв.м.. з метою переобладнання житлової кімнати « 1-2» у передпокій, приміщення прибудови «1-7» кухня і приміщення прибудови літ. «а1» у складі: ванної « 1-8» і коридору « 1-9». Різниця в долях за інвентаризаційною вартістю становить 989 грн., яку позивачка повинна сплатити відповідачу. Рішенням виконкому Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області №46 від 26 серпня 2014 року дана згода на переобладнання в житловому будинку згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновку експерта площа земельної ділянки, яка підлягає поділу складає 1 100 кв.м., відповідно сторонам належать земельні ділянки площею по 550 кв. м. межі яких визначені експертом та вказані в додатку. Надлишок земельної ділянки складає 110 кв.м і експертом при дачі висновку щодо користування земельною ділянкою не враховувався. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вартість ? частини спірного майна складає 50 195 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 501 грн. 95 коп.. Таким чином, шляхом взаємозаліку різниці в вартості часток, яку позивачка повинна сплатити відповідачу ( 989 грн.) та судового збору, який відповідач повинен сплатити позивачці (501 грн. 95 коп.) суд вважає необхідним стягнути з позивачки на користь відповідача 487 грн.05 коп. (989-501.95). На підставі вище вказаного та

Outcome: partial