Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який мотивовано тим, що з 09.01.2004 сторони спору перебували в шлюбі, однак 12.07.2014 шлюб було розірвано. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли. За час шлюбу подружжям спільно було придбано майно, зокрема, автомобіль марки Mercedes-benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску, який було зареєстровано на чоловіка. Позивачу стало відомо, що в 2014 році відповідач відчужив вказане авто. Такі дії відповідача позивач вважає направленими на приховування спільного майна від розподілу. Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В позові вона просить, за виключенням вимог, які в ході розгляду справи були залишені без розгляду та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати вказане авто спільною сумісною власністю подружжя та здійснити його поділ шляхом визнання припиненим її права власності на дане авто та стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за ? автомобіля, ринкова вартість якої на час розгляду справи становить 114850,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали в повній мірі та просили суд в задоволенні позову відмовити. Заперечення відповідача містили суперечності, зокрема, відповідач пояснив в судовому засіданні, що вказане авто дійсно було придбано в період шлюбу, однак кошти на його придбання надала йому його мати [PERSON] Дане авто не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Одночасно в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що подружжя вело підприємницьку діяльність, яка була оформлена на позивача. За придбаний товар подружжя заборгувало значну суму коштів, а тому вони спільно з дружиною вирішили з метою збереження авто для сімї відчужити його матері відповідача, а за отримані кошти було погашено борг за товар. Заслухавши пояснення сторін спору та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до статей\~\~10,\~\~60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~статтею 61 ЦПК України. Як слідує з матеріалів справи 09.01.2004 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Дані обставини підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-АМ №150743 (а.с. 35). 24.03.2012, тобто в період шлюбу [PERSON] набув у власність спірне авто, що підтверджується інформацією ЦБДРтаАС від 24.06.2014 (а.с. 24-25). Заперечуючи проти того, що спірне авто є обєктом права спільної сумісної власності та підлягає поділу відповідач не надав суду на підтвердження своїх заперечень жодних належних та допустимих доказів, враховуючи таке. З матеріалів справи слідує, що 12.07.2014 шлюб між сторонами спору розірвано в органах РАЦС. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON]. Дані обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом серії І-АМ №084994 та листом №575/18-3.2-35 (а.с. 8, 37). З приводу спірного транспортного засобу то суд встановив, що 17.05.2014 [PERSON] зняв дане авто з обліку для реалізації і того ж дня відчужив його [PERSON] (а.с. 130). 29.05.2014 [PERSON] провела реєстрацію автомобіля в Могилів-Подільському МРВ УМВС, а 30.05.2014 зняла дане авто з обліку для реалізації, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про намір збереження даного майна (а.с.131-132). 18.02.2015 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним правочину щодо відчуження спірного авто [PERSON] його матері [PERSON], зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення коштів в порядку реституції. Судом ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mercedes-benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску укладений 17.05.2014 між [PERSON] та [PERSON] Зустрічний позов задоволено частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти по договору купівлі-продажу автомобіля марки Mercedes-benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску, укладеного 17.05.2014, в розмірі 145 122,00 грн. Автомобіль марки Mercedes-benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску повернуто [PERSON] Рішення суду набрало законної сили 03.03.2015. Тобто рішення суду ухвалено у цивільній справі, у якій брали участь ті самі особи і з приводу того ж майна. Таке судове рішення набрало законної сили, а тому відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановленні таким рішенням суду не доказуються при розгляді даної справи. Так, в рішенні суду від 18.02.2015 вказано, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України та за відсутності доказів, які б доводили протилежне, суд вважав доведеною обставину, що придбаний об'єкт рухомого майна, тобто спірне авто, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] При чому суд перевіряв доводи [PERSON] з приводу боргових зобовязань подружжя при провадженні підприємницької діяльності та придбанні товару. Доказів, які б доводили інші обставини ніж вказані вище не надано суду при розгляді і цієї справи. Крім того, наявність відхилення розміру часток подружжя від їх рівності у даному майні рішенням суду від 18.02.2015 не встановлено і така обставина не доводилась сторонами спору при вирішенні даної справи. Відповідно до\~\~статті 60 СК України\~\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За загальними правилами встановленими ст. ст. 63, 69 та ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність згоди колишнього подружжя на спосіб поділу майна, що є їх спільною сумісною власність, такий поділ слід провести в судовому порядку. Позивач просила суд провести поділ авто шляхом визнання припиненим її права власності на дане авто та стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за ? автомобіля, ринкова вартість якої на час розгляду справи становить 114850,00 грн. Відповідач не надав згоду на проведення такої компенсації. Також сторони спору не дійшли згоди з приводу вартості спірного авто під час розгляду справи в суді. Так, після збільшення розміру позовних вимог позивач вказала, що розмір її частки у даному майні становить, враховуючи презумпцію рівності часток, 114850,00 грн. На підтвердження такої обставини надала суду роздруківки з інтернет сайту по продажу автомобілів за аналогічними характеристиками, що і спірне авто, станом на 22.12.2014 (а.с.171-174). В свою чергу відповідач відмовився від оплати за проведення товарознавчої експертизи, про яку він заявляв, а заперечуючи проти розміру визначеного позивачем посилався на зміст довідки рахунку від 17.05.2014 в якій вартість усього авто було вказано, як 145 122,00 грн. За даною довідкою рахунком авто було відчужено матері [PERSON] Суд розяснював сторонам спору право на за явлення клопотання про проведення товарознавчої експертизи для визначення реальної вартості транспортного засобу, однак сторони відмовились від реалізації такого права. При вирішенні спору суд виходив з того, що відповідно до положень ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2\~ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, в даному випадку автомобіль, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5\~ст. 71 СК України). Крім того, у п. 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Така позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~зазначена в ухвалі від 05.12.2012 (справа 6-22041св12). Враховуючи встановленні обставини у справі та положення вказаних вище норм та розяснення Постанови Пленуму суд вважає, що спірне авто слід визнати обєктом права спільної сумісної власності сторін спору, як колишнього подружжя. Також слід провести поділ спільного майна шляхом визнання за кожним з них права власності на ? ідеальну частку в даному майні без його реального розподілу і залишити майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного та

Outcome: partial