Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 серпня 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №181. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Причиною звернення з позовом до суду є те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Останні чотири роки, вони не можуть як сімя проживати разом, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, вони постійно сперечаються та принижують один одного. З жовтня 2014 року вони припинили сімейні відносини та проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], залишивши їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 19 серпня 2006 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №181. Від спільного життя сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення неможливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть з жовтня 2014 року, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукають їх на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved