Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», про зняття арешту з рухомого, нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на примусовому виконанні Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист у справі №527/2595/12, виданий 23.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси у зв`язку з чим було накладено арешт на все її рухоме і нерухоме майно. Позивач зазначає, що нею, станом на 12.02.2019 року заборгованість за даним виконавчим листом сплачена в повному обсязі та відповідно виконавче провадження було закрито з підстав, передбачених п.9 ст.39, п.2. ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач звернулась до виконавчої служби з приводу скасування постанови про накладення арешту, однак, їй було відмовлено з підстав закриття виконавчого провадження. На підставі викладеного, позивач просить суд зняти арешт з усього нерухомого та рухомого майна, що належить їй на праві власності. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 10 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] , було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України. Позивач заявою від 22.06.2020 року усунула недоліки, визначені ухвалою суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо позовних вимог. На адресу суду 18.03.2021 року (вх. № 2261) надійшли пояснення третьої особи, згідно яких представник третьої особи [PERSON] , зазначила, що у позивача дійсно перед банком була заборгованість за кредитним договором та для створення сприятливих умов щодо погашення заборгованості між Банком та [PERSON] , було підписано додаткову угоду № 1 від 08.02.2019 року. Після підписання додаткової угоди [PERSON] , сплатила борг перед Банком та отримала довідку про відсутність заборгованості від 13.02.2019 року. На підставі викладеного, представник третьої особи позовні вимоги визнає, не заперечує з приводу їх задоволення, та просить суд розгляд справи здійснити у відсутність представника третьої особи (а.с.55-56). Також, на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Білоус Наталії Володимирівни про долучення до матеріалів справи доказів, просила прийняти у якості доказу Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 75-79; 81-85). Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Білоус Наталія Володимирівна в судове засідання не з`явились, однак, заява про прийняття доказів, від 27.10.2021 року, містить заяву про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача, де остання також зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі (а.с.81-92). Представник відповідача: Першого Суворовського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.88). Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 20.08.2021 року вх. № 3991, згідно якої представник Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі просить розгляд справи провести у відсутність представника відділу (а.с.60). Представник третьої особи: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» в судове засідання також не з`явився, однак, пояснення щодо позовної заяви містять в собі прохання щодо розгляду справи у відсутність представника третьої особи (а.с.55-56). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Перевіривши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, предметом позовних вимог є зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності, з підстав наявності арешту на майно позивача, що позбавляє власника розпоряджатись та повною мірою володіти власністю. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем у справі [PERSON] , та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2012 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № OD33RX08000352 від 04 січня 2007 в сумі - 24496,68 гривень, та судові витрати: у розмірі 244 грн. 97 коп. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.10.2013 року, актовий запис № 409. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8,9) \~ \~ \~ \~Згідно заяви ПАТ КБ «Приватбанк» адресованої начальнику Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 12.02.2019 року, представник Банку зазначає, що на примусовому виконанні у ВДВС перебував виконавчий лист у справі № 1527/2595/12 виданий 23.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь стягувача 24\~741 грн. 65 коп. В листі зазначено, що станом на 12.02.2019 року боржник заборгованість за виконавчим документом повністю сплатила. У зв`язку з цим, представник стягувача просить закінчити виконавче провадження, зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна [PERSON] (а.с.24). \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Першого Суворовського ВДВС місті Одеса від 09.10.2019 року вих. № 47134, на ім`я [PERSON] , з приводу зняття арешту зазначено про наступне. Відповідно до автоматизованої системи виконавчого провадження, ВП№ 47028628 - закінчено на підставі п.10.ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Також, в листі зазначено, що відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає 3 роки. В листі зазначено, про відсутність підстав для зняття арешту та рекомендовано звернутись до суду (а.с.27). \~ \~ \~ \~При цьому, матеріалами справи встановлено, що стягувач повідомив виконавчу службу з приводу виконання зобов`язання по виконавчому документу та просив виконавче провадження закінчити та скасувати арешти. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2021 року, встановлена наявність арешту майна боржника та оголошення заборони його відчуження, що накладений постановою ВП№47028628, виданий 01.04.2015 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Особа майно якої обтяжується: [PERSON] (а.с.83-85). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що попри заяву повідомлення стягувача про виконання зобов`язання за виконавчим документом, та наявність підстав для закриття виконавчого провадження та знаття арештів, діє арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2015 року, що накладено в рамках ВП № 47028628. Отже, дослідивши документи та викладені в них обставини щодо накладення арешту а також документи щодо відсутності заборгованості за виконавчим провадженням, з представлених суду доказів не вбачається обґрунтованих підстав для подальшого існування обтяження, яке було накладено в 2015 році. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи, що позивач довела суду наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про зняття арешту з усього нерухомого та рухомого майна належного [PERSON] , та зняття оголошення заборони на його відчуження. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved