Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про надання додаткового строку на прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. 21 січня 2015 року помер [PERSON], про смерть якого позивачка дізналась влітку 2016 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 21 вересня 2011 року, за яким заповів на імя позивачки земельну ділянку площею 8,383 га, яка знаходиться на території Червонопільської сільради, КСП ім. Ілліча, ДП 07 пай № 81, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю ЗП № 077333 від 12 жовтня 2004 року. Позивачка звернулась до Бердянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй в усній формі було відмовлено в прийнятті заяви з посиланням на пропуск шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори і запропоновано звернутися до суду. Державним районним нотаріусом позивачці було повідомлено, що після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу, до нотаріальної контори звернулись [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] Відповідачка своєї згоди на продовження [PERSON] строку на прийняття спадщини не дала. Позивачка вважає, що пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В березні 2015 року вона перенесла ішемічний інсульт і перебувала на лікуванні у міській лікарні № 5 м. Маріуполя, а після виписки з травня 2015 року по листопад 2015 року проходила реабілітаційний комплекс лікування. В період з травня по серпень 2015 року [PERSON] знаходилась на інтенсивному медикаментозному лікуванні в домашніх умовах, оскільки не позбулась фізичних наслідків інсульту, а саме не могла самостійно пересуватись внаслідок рухових порушень, запаморочень та вадів зору, погано усвідомлювала інформацію та свої дії, мала проблеми з памяттю та з речовим висловлюванням думок. За таких обставин позивачка обєктивно не мала можливості встановити звязок зі спадкодавцем, дізнатися про його долю, факт відкриття спадщини і не мала можливості звернутися до нотаріуса та особисто скласти заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Так як [PERSON] не знехтувала наданим їй правом на спадкування, внаслідок тяжкої і тривалої хвороби мала обєктивні та істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини, просила визнати поважними причини пропуску нею строку на прийняття спадщини після [PERSON] та визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини після його смерті в 1 місяць. Позивачка в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та пояснила наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. У листі ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди визнають поважними такі причини пропуску строку, як тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Згідно з наданими медичними документами [PERSON] з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року проходила курс лікування в звязку з ішемічним інсультом, після виписки з лікарні позивачка на протязі червня-липня 2015 року фактично була прикута до ліжка, стан її здоровя був стабільно тяжкий. Протягом червня 2015 року до позивачки щоденно приходила медична сестра та проводила внутрішньовенні інєкції, все лікування проходило під регулярним наглядом лікаря. В липні-серпні 2015 року інтенсивність лікування зменшилась, внутрішньовенні інєкції проводились через 2-3 дня із збереженням додаткових щоденних інєкцій та прийому препаратів. Стан [PERSON] став покращуватися лише наприкінці серпня 2015 року. Зазначила, що загальновстановлений медиками реабілітаційний період після аналогічної хвороби визначений від 6 до 12 місяців з врахуванням індивідуальних особливостей кожного хворого та з урахуванням особливостей перебігу хвороби. Після виписки з лікарні [PERSON] з травня 2015 року по листопад 2015 року проходила обовязковий призначений лікарем реабілітаційний комплекс лікування. Проходячи інтенсивне медикаментозне лікування в домашніх умовах в період з травня 2015 року по серпень 2015 року, позивачка не позбулась фізичних наслідків перенесеного інсульту, а саме не могла самостійно пересуватися внаслідок рухових порушень, запаморочень та вадів зору, погано усвідомлювала інформацію та свої дії, мала проблеми з памяттю. За таких обставин позивачка обєктивно не мала жодної можливості встановити звязок зі спадкодавцем, звернутися до нотаріуса після його смерті. Просила позовні вимоги задовольнити і визначити [PERSON] додатковий строк в 1 місяць для прийняття спадщини після померлого [PERSON] Відповідачка, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Представник відповідачки позовні вимоги не визнала в повному обсязі з наступних підстав. Ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У такій категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Із відповідною заявою до спадкоємця [PERSON] позивачка не зверталась, докази такого звернення в матеріалах справи відсутні, що свідчить про те, що [PERSON] за півтора року не приклала жодних зусиль з розшуку та спілкування з іншими спадкоємцями для вирішення питання у позасудовому порядку. Таким чином, позивачкою взагалі не підтверджено наявність предмету спору. Згідно із розясненнями, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із практикою ВСУ (ухвали від 19 жовтня 2011 року по справі № 6-6304св10, від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року по справі 6-1215ц16) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, незнання про смерть спадкодавця. Таким чином, перебування позивачки на стаціонарному лікуванні з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року є лише 17 днями із 180 днів, які законодавець визначив для подання заяви про прийняття спадщини та зі строку майже у півтора року з дня смерті спадкодавця до дати звернення до суду. Позивачкою не надано доказів про звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, відсутня відповідна відмова нотаріуса. Звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини в усній формі законодавство України не передбачає. Власність зобовязує, позивачка знала про існування заповіту, повинна була прикласти зусиль для контролю за спадкодавцем та спадковим майном, але позивачка в позові зазначає, що дізналась про смерть [PERSON] тільки в 2016 році, більше ніж через рік після його смерті. У вересні 2016 року позивачка вже зверталась до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, який було 25 січня 2017 року залишено без розгляду, що не зупиняє перебігу строку позовної давності. Спадкодавець [PERSON] помер 21 січня 2015 року, строк звернення із заявою про прийняття спадщини сплинув 21 липня 2015 року, звернення позивачки до суду відбувся 28 лютого 2017 року, тому [PERSON] повинна довести поважність пропуску строку на протязі 587 днів, але позивачкою взагалі не доводяться підстави пропуску звернення до суду з вересня 2015 року до лютого 2017 року. Вважає, що зазначені позивачкою обставини не можуть бути визнані судом поважними, правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 070333 [PERSON] був власником земельної ділянки площею 8,3831 га, розташованої на території ДП № 07; п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21 вересня 2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: належну йому на праві власності земельну ділянку площею 8,3831 га, розташовану ДП № 7 п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради Бердянського району Запорізької області, яка належить йому на підставі державного акту серії ЗП № 070333, виданого 12 жовтня 2004 року Бердянським районним відділом земельних ресурсів, заповів [PERSON] 21 січня 2015 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії ЖС № 306872, видане 23 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 04). За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 17 лютого 2015 року до Бердянської районної державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого батька на користь [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 8,3831 га, розташовану ДП № 7 п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради Бердянського району в звязку із втратою державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17 лютого 2017 року № 39645824, яка є в матеріалах спадкової справи № 37/2015 до майна померлого 21 січня 2015 року [PERSON], 21 вересня 2011 року було зареєстровано заповіт, заповідачем по якому є [PERSON] 30 серпня 2016 року завідуючим державною нотаріальною конторою на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відкриття 21 січня 2015 року спадщини після смерті [PERSON] В даному повідомленні зазначено про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини, запропоновано звернутися до суду та, в разі звернення до суду, повідомити про даний факт Бердянську районну державну нотаріальну контору до 08 вересня 2016 року. 17 листопада 2016 року до Бердянської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON], справжність підпису якої було засвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в с. Червоне поле Бердянського району Запорізької області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 листопада 2016 року державним нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Запорізької області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] в звязку із пропуском [PERSON] строку прийняття спадщини після смерті померлого. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проте поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які повязані з тривалими відрядженнями. При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судом застосовуються інші, порівняно із поновленням строку позовної давності, підстави для визнання причин пропуску цього строку повноважними. На підтвердження своїх позовних вимог про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою було надано належні докази. У відповідності з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 515 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Міська лікарня № 5 м. Маріуполя» з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року в звязку з ішемічним інсультом в вертебробазилярному басейні із зоровим порушенням, вестибулоатаксиєю внаслідок церебрального атеросклерозу ІІ-ІІІ ступеню з артеріальною гіпертензією, патологією церебральних магістральних судин; вертеброгенною деформацією обох хребетних артерій в кісткових каналах; значущою компресією обох хребтових каналів. Відповідно до реабілітаційних заходів до виписки із історії хвороби [PERSON] остання проходила реабілітаційний курс по листопад 2015 року. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки, пояснив суду наступне. Після смерті їх сина у позивачки накопичувалась нервова напруга, наслідком чого стало захворювання інсульт. [PERSON] в квітні 2015 року проходила стаціонарне лікування, після виписки дружини він та дружина його брата доглядали за позивачкою дома. Забрав [PERSON] свою дружину з лікарні в дуже поганому стані, зробив це в звязку із тим, що біля м. Маріуполя відбувались бойові дії і в разі погіршення обстановки він мав би можливість оперативно виїхати з дружиною в інше місто. До [PERSON] на протязі місяця щодня приходили лікар, медсестра, їй робили інєкції, ставили крапельниці. У позивачки постійно були запаморочення, вона не розуміла значення своїх дій. В червні стан здоровя позивачки став кращим, але вона ще не вставала. Поліпшення в стані здоровя у позивачки настали лише в кінці липня вона почала говорити, її дії та мова стали узгодженими. З квітня по серпень 2015 року [PERSON] не могла би нічого пояснити нотаріусу, тому що вона не розуміла того, що їй говорили, сама говорити почала в кінці липня, але свідок її ще погано розумів. Писати вона також не могла внаслідок порушення координації рухів, [PERSON] навіть годував позивачку з ложки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є родичкою чоловіка позивачки, який попросив свідка допомогти доглядати за [PERSON] після її виписки із лікарні в квітні 2015 року. [PERSON] проживала в квартирі у позивачки, щодня вранці та ввечері робила їй уколи, допомагала робити гігієнічні процедури. Кожний день до [PERSON] приходила медсестра, часто приходив лікар, робив відповідні призначення. Після виписки з лікарні до червня стан позивачки був тяжкий, вона не вставала, її мова була поганою. Коли позивачку почали піднімати, у неї почались запаморочення. В травні-липні 2015 року [PERSON] ще не могла здійснювати осмислені дії, не вставала з ліжка. В липні позивачка стала ходити, рідше стали їй ставити крапельниці, але писати ще не могла, тому що було порушено координацію її руху. На початку серпня свідок уїхала, на момент її відїзду [PERSON] ще плуталася у своїх висловлюваннях. Поліпшення у стані позивачки відбувались поступово, дуже довго. Отже суд вважає, що тривала тяжка хвороба позивачки обєктивно перешкоджала їй подати в установлений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини, зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважними та доведеними, що є підставою для задоволення позову й визначення їй додаткового строку. Крім зазначеного, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до п.1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Крім того, в п. 3.2 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку зазначено, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Однак, як було встановлено судом, відповідно до спадкової справи № 37/2015 до майна померлого 21 січня 2015 року [PERSON] після звернення 17 лютого 2015 року відповідачки [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус, встановивши коло спадкоємців, всупереч вимогам п. 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, своєчасно не розяснив (не повідомив) спадкоємця за заповітом позивачку [PERSON] про право подання нею заяви про прийняття спадщини, направивши повідомлення про відкриття 21 січня 2015 року спадщини після смерті [PERSON] та про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини лише 30 серпня 2016 року. Також суд не погоджується з думкою представника відповідачки про необхідність доведення позивачкою поважності пропуску строку з дня відкриття спадщини і до дня звернення до суду, оскільки ЦК України передбачає доведення поважності пропуску саме шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved