Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця починаючи з 09.10.2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON] , якому на теперішній час виповнилось 18 років і він навчається в Харківському національному економічному університеті, та знаходяться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . На теперішній час [PERSON] навчається на другому курсі факультету «Міжнародних правових відносин» в Харківському національному економічному університеті (форма навчання - денна, термін закінчення навчання - 30 червня 2022 року), що підтверджується Довідкою Декана факультету від 29.08.2019 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладено на обох батьків. Відповідач є людиною працездатною, тому не позбавлений можливості утримувати дитину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 09.10.2019 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до 23 років. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved