Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.09.2004 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, яка складається в тому числі з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області розміром 1,51. Позивач є спадкоємцем за законом по праву представлення після смерті бабусі [PERSON] , так як її батько [PERSON] помер. Спадщину вона прийняла, так як відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу не заявила про відмову від неї. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON], які прийняли спадщину відсутні. [PERSON], [PERSON],[PERSON] (рідні сестри та брат позивачки) спадщину після смерті [PERSON] не приймали та на неї не претендують. Свої спадкові права позивач не може оформити через нотаріальну контору на тій підставі, що позивачем не надано докази на підтвердження своїх родинних відносин з спадкодавцем, а також документ, який підтверджує, що на момент смерті позивачка була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем, тому позивачка звернулась з позовом до суду, який просить задовольнити. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області та третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 15.09.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 2445510 від 15.09.2004 року, яка проживала в [INFO] (а.с.4). Однак, на момент смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою №06 від 06.01.2015 року, виданою Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та перебувала в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори про що свідчить сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0448843 (а.с. 11). Право спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується також довідкою-випискою Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1360 від 12.12.2014 року, відповідно до якої [PERSON] входить до списку членів КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області під №7 (а.с. 14). Відповідно до ст. 1 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON]І, по праву представлення після смерті [PERSON], та як її батько, рідний син спадкодавця [PERSON] помер 10.03.2002 року, тобто раніше спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 5а). З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.01.2015 року вбачається, що рідною матір'ю [PERSON] була [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача (а.с. 5), вона дійсно є дочкою померлого [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.01.2015 року дошлюбне прізвище позивачки «Бабій» (а.с.7), тобто з вищевказаних документів вбачається, що позивачка [PERSON] дійсно являється рідною онукою спадкодавці [PERSON]. Спадщину вона прийняла належним чином, так як проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї. Такі дії позивача відповідають ч.3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON], які прийняли спадщину відсутні. [PERSON], [PERSON],[PERSON] (рідні сестри та брат позивачки) спадщину після смерті [PERSON] не приймали та на неї не претендують. Брат позивачки [PERSON], фактично проживає в іншому будинку, однак на момент смерті бабусі він був з нею зареєстрований за однією адресою, тому фактично він спадщину не прийняв, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 05.03.2015 року за №574/02-17, актом, затвердженим Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 21.12.2014 року (а.с.9, 26). Однак, оформити нотаріально свої спадкові права на вищезазначене майно позивач не може, оскільки згідно письмової відмови нотаріуса №574/02-17 від 05.03.2015 року позивачем не надано докази на підтвердження своїх родинних відносин з спадкодавцем, а також документ, який підтверджує, що на момент смерті позивачка була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем (а.с. 26). Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved