Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на дитину. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що у липні 2016 року вона виявила намір виїхати на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, але її донька, [PERSON], відмовилась виїздити разом і нею та виявила бажання залишитись в України разом із батьком [PERSON]. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2016 було визначено нове місце проживання [PERSON] - разом із батьком та стягнуто з неї аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття. На вимогу [PERSON] та у зв'язку із її виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, між нею та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину. У зв'язку із обставинами, що не залежали від неї, вона не отримала право на постійне проживання в Державі Ізраїль, а тому у квітні 2017 повернулась до України. В травні 2017 вона звернулась до [PERSON] із пропозицією добровільно розірвати укладений між ними договір, але отримала відмову. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати договір між батьками [PERSON] та [PERSON] про сплату аліментів на дитину від 15.07.2016, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1903. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що [PERSON], як сторона договору, не могла передбачити те, що компетентні органи Держави Ізраїль відмовлять їй у наданні права на постійне проживання, а тому остання має право вимагати розірвання договору, оскільки він укладався виключно в зв'язку з її виїздом на постійне місце проживання до іншої держави. Відповідач та його представник, [PERSON], не заперечували проти розірвання договору в судовому порядку, але вважали, що [PERSON] має сплатити [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів за спірним договором. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON]. Відповідно до умов договору він укладався між батьками у зв'язку із виїздом [PERSON] на постійне місце проживання до Держави Ізраїль; договір набуває чинності з дня перетину [PERSON] кордону України для переїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль та діє до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Судом також було встановлено, що 04.04.2017 в паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім'я [PERSON] анульовано штамп «постійне проживання» та 03.05.2017 позивачу виданий паспорт громадянина України №000512407. Вказане свідчить про те, що обставини, які слугували підставою для укладення спірного договору на даний час змінились. На думку суду, відмова компетентних органів Держави Ізраїль у наданні [PERSON] дозволу на залишення на постійне місце проживання є істотною зміною обставин, оскільки якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. На переконання суду, позивачем також було доведено наявність умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, зокрема те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що [PERSON] не повернеться на постійне місце проживання до України; зміна обставин зумовлена причинами, які не залежали від [PERSON]; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки з позивача на користь відповідача на утримання доньки - [PERSON], стягуються аліменти за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2016 по справі №524/3960/16. Крім того, суд вважає, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе [PERSON]. Між сторонами не досягнута згода щодо добровільного припинення дії спірного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved