Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,2 кв.м., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру; у користування [PERSON] залишити дві житлові кімнати: площею 9,3 кв.м. та 14,8 кв.м, разом 24,1 кв.м., та дві лоджії 1,4 кв.м., 2,1 кв.м. В загальному користуванні залишити: кухню - 7,4 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,1 кв.м., коридор - 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокій - 2,8 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інші 1/2 частина вказаної квартири належать [PERSON] . Згідно до технічного паспорту, спірна квартира є трикімнатною, жилою площею 41,3 кв.м., у тому числі [ADDRESS] кімната 17,2 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 14,8 кв.м., кухня 7,4 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., коридор 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокій 2,8 кв.м., лоджії 1,4 кв.м. та 2,1 кв.м. Загальна площа квартири 69,3 кв.м. Домовитися про порядок користування спільною квартирою сторони не можуть, а тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити у її відсутність. Оскільки відповідач визнав позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено частиною 3 статті 200 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1117, [PERSON] являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Крім того, згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1115, [PERSON] являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07 березня 2019 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно до витягу з про державну реєстрацію виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається, з технічного паспорту виданого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», на квартиру [ADDRESS] посімейного, спільного заселення розташована на 7 поверсі поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 41,3 кв.м., у тому числі одна кімната 17,2 кв.м., друга кімната 9,3 кв.м., третя кімната 14,8 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1 кв.м., коридору 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокою 2,8 кв.м., лоджії 1,4 кв.м. та 2,1 кв.м. Загальна площа квартири 69,3 кв.м. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 3, 4 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Отже, враховуючи те, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення\~порядку користування\~квартирою,\~що є\~спільною власністює обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved