Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з ними та перебувають на її повному утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей. ЇЇ коштів недостатньо для утримання дітей, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Також у звязку з тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює і потребує матеріальної допомоги просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку та визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з нею [ADDRESS]. В ході розгляду справи ухвалою суду від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей з позивачкою залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є завищеним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд становив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2009 року у Ірдинській селищній раді Черкаського району, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. З матеріалів справи вбачається, що після народження сина [PERSON] однорічний термін не сплинув, доказів вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо позивачки та дитини позивачкою не надано, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині розірвання шлюбу необхідно відмовити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають на утриманні позивачки [PERSON], її коштів недостатньо для утримання неповнолітніх дітей, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], а тому повинен їх утримувати до досягнення ними повноліття. З приводу розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивачки [PERSON], суд вважає, що враховуючи принцип розумності та справедливості та той факт, що відповідач має постійне місце роботи, його матеріальне становище, а тому суд вважає що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття старшим сином [PERSON], по досягненню [PERSON] повноліття стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Суд вважає, що даний розмір аліментів буде в повній мірі відповідати інтересам дитини та вимогам ст.182 СК України. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, яку в змозі надавати відповідач, оскільки він є фізично здоровою, працездатною особою. Однак суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) відповідача є завищеними, а аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. будуть в повній мірі відповідати інтересам сторін у справі. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп., тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: partial