Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС Громада Еро Статене 2 м. Ероскобінг Данія, про що зроблено запис та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу №842/2009 ; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10 червня 2009 року між нею та відповідачем у відділі РАЦС Громада Еро Статене 2 м. Ероскобінг Данія було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу № 842/2009. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент реєстрації шлюбу вони з [PERSON] проживали в Данії. Спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння щодо ведення господарства, виховання та догляду за дітьми, витрачення сімейних коштів. З 2018 року вони з [PERSON] не ведуть спільне господарство, спільний побут та не підтримують шлюбні стосунки. Сім`я фактично розпалась та існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Питання щодо місця проживання дітей вирішено в добровільному порядку. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сухенко Ю.М. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив проти позову до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Мерії Еро (Громада Еро, Статене 2 м. Ероскобінг) зареєстрували шлюб, актовий запис № 842/2009. Від шлюбу сторони у справі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріали справи. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року провадження у справі було зупинено, так як [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення - три місяці. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року поновлено провадження у справі, оскільки подружжя за наданий судом термін не примирилось. Згідно статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У відповідності до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Документ, який встановлює безпосередньо процедуру легалізації шлюбу, укладеного за кордоном є Наказ Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні». Відповідно до даних Правил, документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за законами іноземних держав, визначаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Легалізація - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ з метою використання його за кордоном. За загальним правилом, легалізація - це процедура приведення документів в ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні такого документу, як свідоцтво про шлюб, проводиться на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04 червня 2002 року. З метою легалізації укладеного шлюбу, сторона позивача звернулась до приватного нотаріусу Енергодарського нотаріального округу Запорізької області та нотаріусом Кошкіною В.В. засвідчено справжність підпису перекладача Ніколаєнко О.В., якою здійснено переклад свідоцтва про шлюб, актовий запис № 842/2009. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, подружжя тривалий час проживає окремо, сторони не ведуть спільний побут та не пов`язані спільним сімейним бюджетом, за наданий судом строк не примирились, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе. На підставі ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Рішення виноситься у межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Outcome: approved