Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовними вимогами, з урахуванням їх уточнень, до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] Іларію Артурівну, [INFO] в сумі 1685 грн. 35 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON] Іларію Артурівну, [INFO]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.01.2016 року по справі № 428/11987/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем, розірвано; визначено місце проживання доньки Іларії з позивачем; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивача у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Протягом 2016 року дитина часто хворіла, у звязку із чим позивачем були понесені витрати на придбання ліків для неї. Крім того, з 06.09.2016 року дитина відвідує ясельну групу дошкільного навчального закладу №22 «Лелека», у звязку з чим позивачем понесені витрати на оплату харчування доньки в яслах. У звязку із викладеним просить суд, стягнути з відповідача фактично понесені додаткові витрати в загальному розмірі 1685 грн. 35 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову у яких зазначено, що з уточненими позовними вимогами він не погоджується та просить відмовити у їх задоволені, з огляду на те, що медична документація, яку надала позивач, як докази, оформлена не належним чином, квитанції на придбання ліків не підтверджуються рецептами лікаря, крім того, сума аліментів є достатньою для покриття витрат на харчування доньки в яслах. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 170202, виданого 14.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 14.09.2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 531. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 308512, виданого 24.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] Іларія Артурівна народилась 18.06.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 498. Батьком записаний [PERSON], матір'ю [PERSON]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.01.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), розірвано. Визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матірю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] Іларії Артурівни у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2015 року і до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 25.11.2015 року і до досягнення дитиною 3-х років, до 18.06.2017 року. Згідно копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 3602 від 21.11.2016 р. [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т. Гвардійський[ADDRESS]. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати в загальній сумі 1685 грн. 35 коп., з яких 897 грн. 35 коп. витрачені позивачкою на придбання ліків, 293 грн. на оплату харчування у дитячому садочку, 495 грн. на оплату харчування в дошкільному навчальному закладі з 01.06.2017року 18.06.2017 року. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини в сумі 897 грн. 35 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. В обґрунтування понесених витрат позивачем суду надано копії чеків на придбання ліків №8D00133231 від 13.06.2016 року на суму 137 грн. 84 коп., № [NUMBER] від 13.06.2016 року на суму 95 грн. 70 коп., № 8D00133809 від 14.06.2016 року на суму 81 грн. 27 коп., № [NUMBER] від 15.06.2016 року на суму 85 грн. 74 коп., № [NUMBER] від 06.10.2016 року на суму 125 грн. 10 коп., № 41437 від 08.10.2016 року на суму 234 грн. 05 коп., № 124751 від 17.12.2016 року на суму 151 грн. 44 коп., № 274392 від 07.11.2016 року на суму 75 грн. 52 коп., № [NUMBER] від 07.11.2016 року на суму 138 грн. 50 коп., № [NUMBER] від 16.06.2016 року на суму 51 грн. 53 коп., № 98004 (ФН [NUMBER]) від 16.06.2016 року на суму 150 грн. 16 коп., № 98046 (ФН [NUMBER]) від 16.06.2016 року на суму 150 грн. 65 коп., № [NUMBER] від 22.06.2016 року на суму 2 грн. 58 коп., № [NUMBER] від 21.06.2016 року на суму 59 грн. 36 коп., № 75397 від 17.06.2016 року на суму 187 грн. 27 коп., № б/н від 16.06.2016 року на суму 68 грн. При цьому на підтвердження призначення ліків вказаних у даних квитанціях позивачем були надані копії «лікарських призначень», які на думку позивача є лікарськими рецептами. Відповідно до п.1.4. глави 1 Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, затверджених Наказом МОЗ України № 360 від 19.07.2005 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 782/11062 від 20.07.2005 року встановлено, що рецепти повинні мати кутовий штамп закладу охорони здоровя та завірятися підписом і особистою печаткою лікаря, а у випадках передбачених цим наказом (п.1.14). додатково круглою печаткою субєкта господарювання, що провадить діяльність, повязану з медичною практикою. З огляду на вищевикладену норму права, суд звертає увагу позивача не те, що в даному випадку суд приймає у якості належного доказу на придбання лікарських засобів лише рецепт № 2816 від 13.06.2016 року на медичні препарати Афлубін, Лазолван, Вокара, оскільки він виписаний у відповідності до вимог Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, у звязку з чим він може вважатися лікарським рецептом. На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання ліків за лікарським рецептом № 2816 від 13.06.2016 року підлягають задоволенню та стягненню з відповідача фактично понесених витрат в сумі 116 грн. 77 коп. (233 грн. 54 коп. сума за товарним чеком №8D00133231 від 13.06.2016 року та № [NUMBER] від 13.06.2016 року по рецепту № 2816 від 13.06.2016 року/2 = 116 грн. 77 коп.). Водночас вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування згідно рецепту № 2013 від 10.10.2016 року на лікарський засіб Лопракс та Лінекс не підлягають задоволенню, оскільки даний рецепт хоча і виписаний у відповідності до Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, проте, з копії чеку на придбання зазначених ліків № 41437 від 08.10.2016 року вбачається, що медичні препарати придбані значно раніше, ніж виписано даний рецепт, а тому, суд вважає, що понесені витрати на лікування за чеком № 41437 від 08.10.2016 року не підтверджено належними доказами, а саме лікарським рецептом з датою відповідною дати зазначеній у чеку. Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в ході судового розгляду даної справи не представлено суду належних та допустимих доказів в розумінні статей 58, 59 ЦПК України щодо призначення лікарем вказаних у чеках № 8D00133809 від 14.06.2016 року № [NUMBER] від 15.06.2016 року, № [NUMBER] від 06.10.2016 року, № 41437 від 08.10.2016 року, № 124751 від 17.12.2016 року, № 274392 від 07.11.2016 року, № [NUMBER] від 07.11.2016 року, № [NUMBER] від 16.06.2016 року, № 98004 (ФН [NUMBER]) від 16.06.2016 року, № 98046 (ФН [NUMBER]) від 16.06.2016 року, № [NUMBER] від 22.06.2016 року, № [NUMBER] від 21.06.2016 року, № 75397 від 17.06.2016 року, №б/н від 16.06.2016 року ліків дитині на загальну суму 663 грн. 81 коп, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення сум згідно вказаних квитанцій задоволенню не підлягають. Крім того, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача половини витрат, понесених позивачем на оплату харчування в дошкільному навчальному закладі не підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати не є додатковими витратами на дитину, виходячи з правового аналізу ст. 185 СК України, дані витрати є складовими загальних аліментних зобов'язань відповідача. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 10.01.2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у повному розмірі до ухвалення судового рішення по справі. Враховуючи, що задоволено 6,9 % відсотків позовних вимог (116 грн. 77 коп. від 1685 грн. 35 коп. складає 6,9 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в розмірі 38 грн. 03 коп. (судовий збір 551 грн. 20 х 6,9%/100) - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено та з позивача - в розмірі 513 грн. 17 коп. (551 грн. 20 коп. 38 грн. 03 коп.) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial