Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що 04.08.2007. сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2016р.. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2015р. з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На даний час діти подорослішали, ходять до школи. Позивачка може забезпечити своїм дітям належні умови для їх проживання та виховання, але діти . які стають дорослими все більше потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Для цього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивачці самі в повній мірі забезпечити це неможливо. Однак, відповідач матеріально своїм дітям достатньо не допомагає, при цьому, матеріальний стан позивачки значно змінився, оскільки вона хоч і працює, але працює не офіційно, без належного оформлення трудових відносин із роботодавцем. З огляду на викладене, позивач змушена звернутись до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів. Крім того, позивач не безпідставно вважає, що враховуючи інтереси дітей, місце проживання їх слід визначити разом з нею. У зв`язку з викладеними обставинами, [PERSON] просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю з можливістю проводити дітям за їх бажанням час з батьком за домовленістю з матір`ю, але що не впливає на навчальний процес дітей, їх здоров`я та не наносить шкоду їх психологічному розвитку. Крім того, позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2018р. відкрито провадження по справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.30-31). 06.03.2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність (а.с.39-44). Також, 06.03.2019р. відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей, про захист прав та інтересів дитини шляхом визначення місця проживання дітей з батьком та визначення способу участі у вихованні дітей матір`ю. В зустрічному позові відповідач [PERSON] зазначає, що після його одруження вдруге з боку позивача [PERSON] почалися злісні перешкоди у спілкуванні з спільними дітьми і останній позбавлений можливості вільно займатись вихованням та розвитком дітей, а [PERSON] постійно налаштовує дітей проти нього. Виходячи виключно з інтересів дітей, а не взаємовідносин сторін, [PERSON] вважає, що спільним дітям буде краще проживати з ним, враховуючи що позивач немає самостійного доходу, діти проживають в жахливих умовах (бруд, антисанітарія) та вкрай низьке матеріальне забезпечення. Крім того, позивач не приділяє належної уваги здоров`ю дітей та не контролює учбовий процес. У зв`язку з чим [PERSON] просить визначити місце проживання дітей разом з батьком та визначити спосіб участі [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.03.2019р. зустрічний позов залишено без руху (а.с.48-49). Ухвалою Десянського районного суду м. Києва від 23.05.2019р. зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі матері у вихованні дітей об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (а.с.136-137). 21.05.2019р. позивачем [PERSON] подано заяву про збільшення розмірі позовних вимог, згідно якої остання просила вимоги в частині стягуваних з відповідача аліментів збільшити та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 4/5 з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання судовим рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с.138-139). 06.11.2012р. представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано заяву про уточнення вимог, відповідно якої представник позивача просив визначити місце проживання дітей разом з матір`ю та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 4/5 з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання судовим рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с.201). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2019р. витребувано докази по справі (а.с.222-223). Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 13.05.2020р. закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач та представник відповідача в судовому засідання просили задовольнити зустрічний позов за викладеними в ньому обставинами та відмовити в задоволенні первісного позову. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.08.2007 року (а.с.16). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.08.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копія свідоцтва про народження (а.с.17,18). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2015р. по цивільній справі 592/7162/15 стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення кожним з них повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 28 липня 2015 року та постановлено сплачувати аліменти їх матері - [PERSON] . Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19.06.2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2015р. залишено без змін (а.с.9-15). Щодо збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, після винесення рішення суду про стягнення аліментів, у позивача виникає право на звернення до суду з позовом про збільшення такого розміру аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивачем [PERSON] не надано суду належних та достатніх доказів. що підтверджують зміну майнового стану як її так і відповідача, після винесення рішення Ковпаківським районним судом м. Суми, а також зміни сімейного стану чи погіршення здоров`я останньої, суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів. Щодо визначення місця проживання дітей. Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №102103/37-8002 від 03 жовтня 2019р., Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленими Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 СК України передбачено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (ст. 9 СК України). За змістом ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Згідно ст.ст. 3, 4 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Відповідно до положень ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Визначаючи місце проживання дітей суд враховує в першу чергу інтереси дітей, їх вік та фактичне проживання разом з матір`ю, а також відповідний висновок органу опіки та піклування. Отже, позовна заява [PERSON] про збільшення розміру аліментів та визначення місце проживання дітей підлягає частковому задоволенню, лише в частині визначення місця проживання дітей. В іншій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити. Враховуючи, що судом визначено місце проживання дітей разом з матір`ю, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд відмовляє. В порядку встановлено ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат у справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial