Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті свого чоловіка успадкувала 51/100 домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідач по справі - [PERSON] є власником 49/100 частини зазначеного домоволодіння. Таким чином, воно належить їм на праві спільно часткової власності. Оскільки на праві приватної власності їй належить частина будинку [ADDRESS] з окремим входом, кухнею, санвузлом, то вважає за можливе поділити майно в натурі для подальшої реєстрації як окреме нерухоме майно. Вказує, що в добровільному порядку зазначене питання неможливо вирішити, тому просить поділити житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,06 га. по [ADDRESS], виділивши їй 51/100 частки із майна, що є спільній частковій власності, а також визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали повністю, за мотивів, викладених у позові, просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог, оскільки є рішення суду яке набрало законної сили про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Ревою Л.Л. 20.01.2009 року, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. 25 грудня 2013 року рішенням Рівненського міського суду задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року, видане [PERSON], як спадкоємиці приступи П.М., який помер [INFO] року, на спадкове майно, а саме, на 51/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], видане державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Ревою Л.Л. та зареєстроване в реєстрі за №1-178. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 03 лютого 2014 року рішення Рівненського міського суду від 25 грудня 2013 року залишено без змін. Виходячи з того, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року видане [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON], який помер [INFO] року, на спадкове майно, а саме 51100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] скасоване, то в позові [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed