Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчатися. Як доказ заявлених вимог вказує, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час дочка є повнолітньою та навчається на 2 курсі сестринського відділення Ківерцівського медичного коледжу. Строк закінчення навчання - 30.06.2017 року. Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання . Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Згідно поданої заяви просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання. Крім того, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач по справі [PERSON], будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши представлені докази, суд дійшов до наступного висновку. Правовідносини, що існують між сторонами у справі, регулюються нормами глави 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 28.07.1996 року Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області (а.с.6) [PERSON], [INFO] є повнолітньою та навчається на другому курсі сестринського відділення Ківерцівського медичного коледжу. Строк навчання закінчується 30.06.2017 року (а.с. 8). Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Беручи до уваги викладене та те, що будь-яких доказів щодо обставин, які можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів сторонами не надано, враховуючи потреби дитини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved