Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного проживання мають одну малолітню дитину, сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини. Разом з тим, зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 липня 2018 року становить 1559 грн. Також зазначила, що відповідач є здоровою, працездатною особою та зобовязаний нести відповідальність за належне виховання та утримання дитини. Через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дитини, змушена звернутися до суду із зазначеним позовом та просить збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 500 гривень до 1500 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вище наведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутность. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього надійшов відзив стосовно позовних вимог у якому вказує, що позовні вимоги він визнає частково. Не заперечує, що виховання та забезпечення сина є спільним обовязком його та позивача по справі. Він регулярно сплачує присуджені аліменти на утримання сина [PERSON] та заборгованості по аліментах немає. Однак у його житті також відбулись суттєві зміни. Він вдруге одружився та в новому шлюбі у нього народилось двоє дітей, а тому запропонований розмір аліментів позивачем є для нього непомірно високим. Не заперечує щодо збільшення розміру аліментів та стягнення із нього 1050 грн. аліментів на утримання сина [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази та з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] жителя [INFO] на користь [PERSON] жительки с. Тишковичі вул. Тишковичівська, 10 аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання сина. Так, Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» від\~07.12.2017\~року№ 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартіву 2018 році, зокрема для дітей віком до 6 років з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання малолітньої дитини. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що в житті відповідача [PERSON] також відбулись суттєві зміни. Зокрема, згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 090404 відповідач повторно одружився, зареєструвавши шлюб з [PERSON] [INFO]. Від спільного проживання у них народилось двоє синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.20-21). Зазначені факти стверджують, що на відповідачу лежить обовязок щодо утримання своїх малолітніх дітей. Судом береться до уваги також те, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], усвідомлює свій батьківський обовязок та не відмовляється його виконувати, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, він регулярно сплачує аліменти та виїжджає за межі області для працевлаштування. А тому, при ухваленні рішення суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів з врахуванням всіх обставини справи слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial