Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про розподіл сумісного майна подружжя, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 28 листопада 2014 року шлюб між ними було розірвано. За сумісного життя вони з відповідачем придбали будинок [ADDRESS], правовстановлюючі документи оформлені на відповідача у справі [PERSON]. На сьогоднішній час виникла потреба розділу даного будинку. З нею проживають діти донька [PERSON] - 12 років та донька [PERSON] - 5 років, за таких умов просить суд збільшити її долю до 2\\3 часток. Представник позивачки в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності наполягав на задоволені позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на дану норму закону, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сім'ї їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилася у шлюбі з 14 липня 2003 року по 28 листопада 2014 року. Згідно до довідки буд. [ADDRESS] належить [PERSON], згідно договору купівлі-продажу 13.12.2008 року. Враховуючи положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де йдеться про те, що до складу майна яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, суд вважає що до складу майна подружжя наявного на час розгляду справи необхідно віднести: -житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). У подружжя [PERSON] є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] ; - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зобов?язаний до сплати аліментів, на утримання неповнолітніх дітей, однак сплачує їх не в повному обсязі має заборгованість. Позивачка жодного іншого житла не має, та за умови того, що діти перебувають на її утриманні суд вважає, за можливе збільшити її долю з 1\\2 частки до 2\\3 часток. На підставі викладеного,

Outcome: approved