Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] , з 1985 року проживала в с. Смолянинове Новоайдарського району Луганської області. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування будинку, який було посвідчено завідувачем Новоайдарської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В. 17.04.2002 року за реєстром №434. Право власності було зареєстровано Новоайдарським РКПТІ 17.04.2002 року. Будинок був подарований [PERSON] її чоловіком - [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 21.12.1991 року. Дітей подружжя не мало. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] проживала сама у вищевказаному будинку. У 2018 році [PERSON] приватизувала присадибну земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . На даний час позивач змінила місце проживання та проживає в с. Бараниківка Кремінського району Луганської області, у сім`ї своєї племінниці. Позивач має намір продати свій будинок, і з цього приводу звернулася до нотаріуса, однак виявилося, що серед наданих нею документів відсутній оригінал правовстановлюючого документа - договору дарування будинку (залишилася лише його ксерокопія), а без даного документа посвідчити договір купівлі-продажу нотаріус не має можливості. Отримати дублікат договору [PERSON] не може, оскільки відповідні документи до 2014 року були передані з Новоайдарської ДНК до Луганського обласного нотаріального архіву і знаходяться на зберіганні в м. Луганськ, на тимчасово непідконтрольній українській владі території. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просила суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 73,60 кв.м., житловою площею 36,4 кв. м., з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Лободюк Н.І., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЛГ №005771 від 05.10.2020 року (а.с.2), в судове засідання не з`явилась, в наданій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в наданій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області Лисаков Р. у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішення справи покладався на розсуд суду. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору дарування будинку [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування будинку, який було посвідчено завідувачем Новоайдарської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В. 17.04.2002 року за реєстром №434 (а.с.8). Право власності було зареєстровано Новоайдарським РКПТІ 17.04.2002 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію на зворотній стороні договору (а.с.8 зворотна сторона) та записом на титульному листі технічного паспорта будинку з печаткою РКПТІ (а.с.14-16). Згідно вищевказаного договору будинок був подарований [PERSON] її чоловіком - [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 21.12.1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.12.1991 року (а.с.9). \~ \~ \~ \~ [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2015 року (а.с.10). Після смерті чоловіка [PERSON] проживала сама у вищевказаному будинку, що підтверджується довідкою Смолянинівської сільської ради №1194 від 07.08.2020 року (а.с.7). У 2018 році [PERSON] приватизувала присадибну земельну ділянку, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110659982 від 16.01.2018 року та копією інформаційної довідки №222877656 від 07.09.2020 року, де власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , вказана [PERSON] (а.с.11, 12-13). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок загальна площа житлового будинку становить 73,6 кв.м., житлова площа 36,4 кв. м. (а.с. 14-16). Позивач має намір продати свій будинок, і з цього приводу звернулася до нотаріуса, однак виявилося, що серед наданих нею документів відсутній оригінал правовстановлюючого документа - договору дарування будинку (залишилася лише його ксерокопія), а без даного документа посвідчити договір купівлі-продажу нотаріус не має можливості. Отримати дублікат договору [PERSON] не може, оскільки відповідні документи до 2014 року були передані з Новоайдарської ДНК до Луганського обласного нотаріального архіву і знаходяться на зберіганні в м. Луганськ, на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Такий висновик викладено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у справах про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Стаття 392 ЦК України\~не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.\~81\~ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист її майнових прав, беручи до уваги те, що представник відповідача заперечень проти задоволення позову не надав, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 386, 392 ЦК України,

Outcome: approved