Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ фінансова компанія «Фагор», ТОВ фінансова компанія «Плеяда» про припинення зобовязань за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до заяви №200448111 від 02.02.2016 нею було укладено договір про надання та використання платіжної карти ПАТ «Банк Михайлівський». Відповідно до п.1.5 заяви передбачено договірне списання Банком у безготівковому порядку грошових коштів на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». 03.02.2016 нею з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» від імені якого діяв повірений - ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 3770,00 грн.. 03.02.2016 через касу банку нею отримано 2500 грн.. 30.05.2016 їй повідомили про зміну реквізитів в сплаті грошових коштів за кредитним договором. Відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016 ТОВ фінансова компанія «Фагор» набув всіх прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Банк Михайлівський». 10.07.2016 після телефонних перемов з ТОВ фінансова компанія «Фагор» нею був повністю погашений кредит на користь ТОВ фінансова компанія «Фагор». Вважає, що виконала умови Кредитного договору №200448111 від 02.02.2016 належним чином. Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати кредитний договір №200448111 від 02.02.2016 припиненим у зв'язку із повним виконанням умов кредитного договору; зобов'язати ТОВ фінансова компанія «Фагор» вилучити інформацію за договором з Українського бюро кредитних історій про поточну заборгованість [PERSON] перед ТОВ фінансова компанія «Фагор». В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Вказала, що допустила описку в прохальній частині позовної заяви, зазначивши, що кредитний договір укладений з ПАТ «Банк Михайлівський», а не з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Просила визнати кредитний договір №200448111 від 02.02.2016 укладений між нею та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в особі повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» припиненим у зв'язку із повним виконанням умов кредитного договору. Відповідачі, ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ фінансова компанія «Фагор», ТОВ фінансова компанія «Плеяда» в судове засідання повторно не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомляли, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, врахувавши відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, про що в судовому засіданні було постановлено ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.02.2016 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в особі повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір. За умовами договору кредитор надає позичальнику кредит в сумі 3770 грн., а позичальник зобов'язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов'язки, передбачені Договором. Згідно п.2.2. договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахунку суми кредиту з поточного рахунку Кредитора: - у розмірі 2500 грн. на поточний рахунок Позичальника №26206528834001, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський»; у розмірі 720 грн. на користь ПрАТ «СК «ФОРТЕ» за весь період страхування згідно Договору добровільного страхування від нещасних випадків та фінансового ризику; у розмірі 450 грн. на користь ТДВ «СК«М-Лайф» за весь період страхування згідно Договору добровільного страхування життя за пакетом програм страхування «Персональний медичний помічник». Згідно додатку 1 до кредитного договору №200448260 від 03.02.2016 погашення кредиту здійснюється рівними платежем в період з 03.03.2016 по 03.01.2017 по 597 грн., та 03.02.2017 596 грн.. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. На підставі ч.1 ст.598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження повного виконання своїх зобов'язань позивачем надано суду квитанції: від 02.02.2016 на суму 140 грн. призначення платежу за дослідження справжності банкнот; від 25.02.2016 на суму 597 грн. призначення платежу внесення готівки на картковий рахунок; від 28.03.2016 на суму 600 грн. призначення платежу внесення готівки на картковий рахунок; від 29.04.2016 на суму 600 грн. призначення платежу внесення готівки на картковий рахунок; від 31.05.2016 на суму 600 грн. призначення платежу погашення кредиту згідно договору №200448260 від 03.02.2016; квитанцію від 30.11.2016 на суму 2880 грн. отримувач - ТОВ фінансова компанія «Фагор». На думку суду, вказані докази підтверджують лише часткове виконання умов договору. Зокрема, квитанції від 25.02.2016, 28.03.2016, 29.04.2016, 31.05.2016 підтверджують виконання умов договору на суму 2397 грн., що є меншою ніж сума кредиту. Суд вважає, що надана позивачем квитанція від 30.11.2016 на суму 2880 грн. у якій отримувачем значиться ТОВ фінансова компанія «Фагор» не може слугувати доказом погашення заборгованості за кредитним договором №200448260 від 03.02.2016, оскільки позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували перехід права вимоги від первісного кредитора, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до ТОВ фінансова компанія «Фагор». За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненим кредитного договору №200448111 від 02.02.2016 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в особі повіреного ПАТ «Банк Михайлівський». Оскільки вимога позивача в частині зобов'язання ТОВ фінансова компанія «Фагор» вилучити інформацію за договором з Українського бюро кредитних історій про поточну заборгованість [PERSON] перед ТОВ фінансова компанія «Фагор» є похідною від вимоги про визнання припиненим кредитного договору, суд також вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували порушення або невизнання прав [PERSON] відповідачем, ТОВ фінансова компанія «Плеяда». Крім того, суд відзначає, що позивачем вимоги до вказаного відповідача висунуті не були. Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Під час розгляду справи, судом не було встановлено порушення прав чи інтересів позивача діями або бездільністю кожного з відповідачів, а отже суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed