Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17.06.2017 року, від шлюбу дітей не мають, сім`я фактично розпалася. На момент звернення до суду з позовом сторони разом не проживають. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. У підготовчі судові засідання 04.09.2019 року, 16.10.2019 року сторони не з`явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Від позивача 16.10.2019 року надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі, просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, подальші судові засідання проводити без її участі та у разі розірвання шлюбу, відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач на адресу суду відзив на позовну заяву або будь-яких заяв або клопотань не направив. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2019 року. У судове засідання 07.11.2019 року сторони не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 17.06.2017 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 291 (а.с. 6). Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалась вищевказаним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (стаття 109 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову. З поданої позивачем заяви від 16.10.2019 року вбачається, що позивач просить суд судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved