Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою, у якій просить зобовязати Генічеський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості про скасування арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8504118; обєкту обтяження: житловий будинок, адреса: Херсонська обл.., Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43; власник: [PERSON], код: [NUMBER], 75560, Херсонська обл.., Генічеський рай., смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43. Свої вимоги в поданому позові обґрунтовує тим, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Херсонська обл.., Генічеський рай., смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська (перейменована на вул.. Дружби народів 28.01.2016 року), буд. 43, придбаний нею на підставі договору дарування, посвідчений державним нотаріусом Генічеської ДНК 03.03.1995 року, №3-616. Випадково їй стало відомо, що на вказаний її житловий будинок накладено арешт. Вона звернулася до Генічеського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області за розясненнями та отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна з якої вбачається, що відповідачем по справі, як заявником через Реєстратора: Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України зроблено наступні обтяження: заборона на нерухоме майно. З довідки вбачається, що власником обєкту обтяження (житлового будинку, адреса: Херсонська обл.., Генічеський рай., смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43) є [PERSON]. Тому, приймаючи до уваги, що [PERSON] до права власності на житловий будинок за адресою: Херсонська обл.., Генічеський рай., смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43 не має, а лише зареєстрований (прописаний) за цією адресою, тому накладений відповідачем 27.02.2009 року арешт на житловий будинок є незаконним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги та підстави викладенні в позові підтримав повністю та вказав, що позовні вимоги позивачки обгрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки позивачка намагалася продати будинок, однак із-за накладеного арешту на житловий будинок зробити це не може, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала частково та вказала, що Генічеський районний відділ ДВС ГТУЮ у Херсонській області є державним органом із статусом юридичної особи на який покладено обовязки щодо примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження». На виконання до Генічеського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області на примусове виконання надійшла ухвала Генічеського районного суду від 25.04.2008 року про накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать [PERSON] для забезпечення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Було відкрито виконавче провадження і накладено арешт на майно боржника та виконавчий документ повернуто до суду, у звязку з фактичним його виконанням. Арешт майна знімається у разі сплати боргу боржником або за рішенням суду. Виконавчого документу про зняття арешту з майна боржника до відділу не надходило, тому вважає, що арешт майна повинен бути знятий за рішенням суду. Також просить врахувати, що даного виконавчого провадження у Генічеському РВДВС ГТУЮ у Херсонській області не має, так як у звязку з його виконання та закінченням строків зберігання воно знищено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, згідно довідки №574 від 18.07.2017 року, виданої КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, [PERSON] є власником житлового будинку, за адресою: Херсонська обл.., Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43, на підставі договору дарування. Факт права власності [PERSON] на зазначений житловий будинок підтверджується копією договору дарування, а також рішенням виконавчого комітету Новоолексіївської сільської ради народних депутатів №42 від 31.03.1995 року про закріплення земельної ділянки за [PERSON] за адресою: Херсонська обл.., Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул.. Червоноармійська, буд. 43. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається , що арешт нерухомого майна на житловий будинок розташований за адресою смт. Новооолексіївка, вул. Червоноармійська, будинок 43 Генічеського району Херсонської області накладений на підставі ухвали Генічеського районного суду від 25.04.2008 року. Арешт накладено реєстратором:Херсонською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, за реєстраційним номером обтяження 8504118, власник даного обєкту нерухомого майна вказано [PERSON], хоча власником являється позивачка [PERSON], яка на момент накладення арешту та і до теперішнього часу не мала боргових зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» . Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов'язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв'язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…» В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на належний позивачу будинок, що порушує його права, оскільки він не в змозі належним чином розпорядитись будинком, що дає підстави для захисту його прав шляхом задоволення позовних вимог стосовно скасування арешту нерухомого майна.

Outcome: approved