Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 28 жовтня 2007 року Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 58, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця, крім цього, позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Приступа», а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що орієнтовно протягом 8 місяців сторони припинили подружнє життя, проживають окремо, спроби до примирення за цей час позитивних результатів не дали. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, через що заперечує щодо надання строку на примирення. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про час проведення судового засідання відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наданим позивачем свідоцтвом про шлюб від 28 жовтня 2007 року. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, через систематичні суперечки. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо та з огляду на те, що в позові позивач посилається на ті обставини, що відносини, які склались між сторонами, можуть зашкодити емоційному розвитку дітей суд вважає за недоцільне надання сторонам строку на примирення. З огляду на вказані обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, який у судове засідання не зявився, на думку суду надання строку на примирення є недоцільним, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, із копій свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановлено, що вказані діти на даний момент є неповнолітніми, їх батьками є сторони по справі. Позивач вказувала, що неповнолітні діти подружжя проживають із нею та перебувають на її утриманні, що доводиться довідкою № 22889 від 2 грудня 2016 року, виданої КП «Житлосервіс», а тому вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є правомірною. [PERSON] є працевлаштованим, а тому доцільним буде визначення аліментів, відповідно до вимог ст.183 СК України - у частці від заробітку, у розмірі, визначеному позивачем. З огляду на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів також підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов до обґрунтованості заявлених позивачем вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати : 551 грн. 21 коп. сплаченого судового збору, оплата яких підтверджена документально квитанцією № 9. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112, 180, 183 СК України,

Outcome: approved