Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, прокуратури Приморського району м. Одеси, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], [INFO]. Згідно вказаного свідоцтва матір'ю дитини є [PERSON], а батьком - [PERSON] При цьому позивачка посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка також зазначає, що [PERSON] уникає побачень з дитиною, матеріально не підтримує її, не приймає участь у вихованні, не турбується її здоров'ям та розвитком, тобто не виконує покладених на нього батьківських обов'язків, в зв'язку з чим позивачка просить позбавити його батьківських прав. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Представник прокуратури Приморського району м. Одеси просив винести рішення враховуючи інтереси дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не з'явився, до суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом під час розгляду справи було встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження, від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], [INFO]. Згідно вказаного свідоцтва матір'ю дитини є [PERSON], а батьком - [PERSON] [PERSON] уникає побачень з дитиною, матеріально не підтримує її, а саме не сплачує аліменти за рішенням суду, не приймає участь у вихованні, не турбується її здоров'ям та розвитком, тобто не виконує покладених на нього батьківських обов'язків. Згідно розрахунку Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 29.10.2014 року складає 14 032,50 грн. Також в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/177 від 16.03.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Такими обов'язками є відповідно до ст. 150 СК України зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дії [PERSON] щодо оцінки його фактичного усунення від виховання дитини є неправозгідними відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей та фінансових можливостей. Згідно п. 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для утримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] вихованням дитини належним чином не займається, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дитини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved