Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Хустського районного суду від 26.05.2014 року, яке вступило в законну силу 06.06.2014 року, відмовлено ТзОВ «Кредитні ініціативи у задоволенні позовних вимог до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду встановлено, що іпотекодержатель втратив строк позовної давності на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Не зважаючи на це, виконавчий напис було направлено до відділу ДВС Хустського РУЮ для звернення стягнення на будинок [PERSON] Позивачка вважає, що такі дії відповідача порушують її права власника будинку, які вона змушена захищати в суді шляхом припинення іпотеки та вилучення обтяжень з Державного реєстру речових прав. Просила припинити іпотеку, яка зареєстрована відповідно до договору іпотеки, від 26.04.2007 року, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу за № 2330 на будинок № 20 по вул. Миру в с. Велятино, який належить [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] не зявилися. Представники позивачки подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка з повідомленням про дату проведення судового засідання, яка наявна в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання представник відповідача не повідомив (а.с.68). Третя особа: приватний нотаріус Хустського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду лист в якому просив розглядати справу у його відсутності (а.с.66). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних та фізичних осіб Хустської РДА в судове засідання не зявилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив (а.с.70). В порядку ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АК Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Промінвестбанк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги до кредитних договорів укладених з фізичними особами. Згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №66/2007 від 25.04.2007 року, укладеним між АК «Промінвестбанк» та [PERSON] та договором іпотеки укладеного між позивачкою [PERSON] та АК «Промінвестбанк». В 2014 році ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за кредитним договором № 66/2007 року. Рішенням Хустського районного суду від 26.05.2014 року, що набрало законної сили 06.06.2014 року, в задоволенні вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Підставою для відмови у позові стало пропущення строку позовної давності на звернення з позовом до суду за основним зобовязанням. До матеріалів справи представником відповідача подано заперечення проти позову, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що основне зобовязання по кредитному договору укладеному між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] не припинено, договори не розірванні і тому кредитор має право вимагати у боржника належного виконання основного зобовязання до повного виконання боргу. Натомість така позиція відповідача не узгоджується з нормам цивільного законодавства, зокрема ст.256 ЦК України. Відповідно вказаної норми закону існує позовна давність у межах якої особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідач не скористався таким правом, внаслідок чого у відповідності до вимог ст.267 ЦК України, йому було відмовлено у захисті такого права та відмовлено у задоволенні позовних вимог, що стосується виконання кредитного договору, шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом даного спору. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пунктом першим ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. На підставі ч.1 ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі ч.ч.1,3 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Статтею 266 ЦК України передбачено, що у разі спливу позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі і який є підставою для відмови у позові відповідно до норм ч.4 ст.267 ЦК України, означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо повязані з позовною давністю. Суди національної юрисдикції, вирішують питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішують питання не тільки про право кредитора на звернення до суду загальної юрисдикції за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Пропущення строку позовної давності при стягненні основного зобовязання одночасно є підставою для припинення похідного зобовязання. В даному випадку факт пропуску строку позовної давності був встановлений рішенням Хустського районного суду від 26.05.2014 року у цивільній справі № 309/3396/13ц. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що наявність існування перешкоди у здійсненні позивачкою права користування своїм майном через наявність іпотечних зобовязань, як додаткових за основним кредитним зобовязанням іншого позичальника, порушує права позивачки щодо розпоряджання своїм майном, суд приходить до висновку, що іпотеку, зареєстровану на [INFO], який належить позивачці, слід припинити.

Outcome: approved