Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 20 грудня 2006 року Люхчанською сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 27, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про час проведення судового засідання відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наданим позивачем свідоцтвом про шлюб від 20 грудня 2006 року, згідно із яким вказаного числа Люхчанською сільською радою Сарненського району Рівненської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що протягом тривалого часу між сторонами виникають суперечки на побутовому грунті. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача суд вважає за недоцільне надання сторонам строку на примирення. З огляду на вказані обставини, вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, із копій свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановлено, що вказані діти на даний момент є неповнолітніми, їх батьками є сторони по справі. Позивач вказувала, що неповнолітні діти подружжя проживають із нею та перебувають на її утриманні. Заперечень щодо цих обставин відповідачем, згідно із вимогами ст.60 ЦПК України, суду подано не було, а тому вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є правомірною. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні питання стягнення з відповідача аліментів та розміру таких аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом враховується, що доказів наявності у відповідача інших утриманців або обставин, що перешкоджають сплаті ним аліментів у розмірі, вказаному позивачем, надано не було, через що є доцільним визначення аліментів у розмірі, вказаному позивачем. З огляду на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів також підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати : 640 грн. сплаченого судового збору, оплата яких підтверджена документально квитанцією № 104. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112, 180, 183 СК України,

Outcome: approved