Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі 1876 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1544,20 грн та середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 5853,12 грн.. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона у період з 25.10.2019 року по 12.06.2020 року знаходилась у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . 12.06.2020 року вона була звільнена за згодою сторін. Відповідачем була нарахована але не виплачена заробітна плата у розмірі 1876 грн та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1544,20 грн. Зазначає. Що оскільки повний розрахунок відповідачем не здійснений стягненню підлягає також середній заробіток за весь час затримки у розмірі 5853, 12, грн, розрахований з дня звільнення і до дня подання позову до суду. Ухвалою суду від 05.10.2020 року провадження у справі відкрито. Позивачка в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно при звільненні [PERSON] він не здійснив своєчасний розрахунок з останньою. Вказує, що це трапилось не з його вини, а оскільки з березня 2020 року був оголошений локдаун через який його підприємство не працювало та на його рахунку не було коштів для виплаті належних позивачу коштів. Однак він через свою особисту картку АТ КБ «ПриватБанк» 04.07.2020 переказав на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 3936,00 грн, які складаються з заробітної плату за березень 2020 року та компенсація за невикористану відпустку. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. З трудової книжки [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 25.10.2019 р. знаходилась у трудових відносинах з ХФОП [PERSON] та була звільнена 12.06.2020 року за згодою сторін.. Відповідно до відповіді на запит Головного управління держпраці у Харківській області управління з питань праці №Ч-714/02-04/12-08/7551 від 29.07.2020 року сума заборгованості ФОП [PERSON] перед [PERSON] становить 3420 грн . а саме посадовий оклад в сумі 1876 грн, компенсація за 11 днів невикористаної відпустки в сумі 1544,20 грн. Згідно квитанції №Р23А448718466С79876 віл 04.07.2020 року [PERSON] переказав на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 3936,00 грн, призначення платежу - заробітна плата за 03.2020 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, та своєчасне її отримання. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вдень звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір належних працівникові сум при звільненні, власник або уповноважений ним орган в такому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку була погашена перед позивачем 04.07.2020 року. Отже наявна затримка в розрахунку при звільненні з 12.06.2020 року по 04.07.2020 року. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, середньоденна заробітна плата [PERSON] яка розрахована згідно Постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100 із змінами та доповненнями складає 154,84 грн. Відповідно до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», суд виходить з наступного розрахунку середнього заробітку за час затримки: 154,84 грн. середньоденний дохід позивача; 15 робочих днів за період затримки розрахунку. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку складає 2322,60 грн. з розрахунку: 15 робочих днів х 154,84 грн. середньоденна заробітна плата позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. На підставі п.1.ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial