Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу повернути їй дівоче прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 жовтня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1702 від 17 жовтня 2008 року. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №2 Харківського міського управління юстиції 17.10.2008, актовий запис №1702 від 17 жовтня 2008 року. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. За змістом положень ч. 1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своєму позові просить після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Водночас Сімейним кодексом України передбачається відновлення після розірвання шлюбу не будь- якого прізвища, а саме дошлюбного. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] убачається, що дошлюбне прізвище позивача, питання про розірвання якого розглядається судом, є « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, водночас, зміна прізвища позивача на інше, а ніж дошлюбне, суперечить вимогам ст.113 СК України, тому приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно з квитанцією №81850 від 13 вересня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,4 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн.40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial