Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, допиту свідків [PERSON] та [PERSON] і матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено: При цьому позивач зазначила, що 18.09.2013 року за її згодою в належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS], був зареєстрований відповідач. Відповідач до квартири не поселився, особистих своїх речей не завозив. Позивачка зі свого боку не чинила ніяких перешкод в користуванні житлом. Жодної домовленості щодо збереженні за відповідачем права на житло за умов його тривалого проживання в квартирі між ними не було. Відповідно до довідки від 01 жовтня 2015 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс» в квартирі №14 по провулку Влзькому в м. Одесі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту про не проживання від 05.09.2015 року, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей відповідача не виявлено. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу. Відповідно до ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~

Outcome: approved