Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем 12 грудня 2008 р. та зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 31 березня 2010 р. за № [NUMBER]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 9,09 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо використання ним вказаної земельної ділянки, однак, ні термін користування земельною ділянкою, ні сума коштів, які відповідач їй сплатить, оговорено не було, і ніяких документів вона не підписувала. При розмові з [PERSON] щодо повернення їй земельної ділянки та після звернення до відділу Держземагенства в Братському районі, вона дізналась, що існує договір оренди землі від 12 грудня 2008 р. укладений між нею та відповідачем терміном на 49 років. Даний договір оренди землі та акт прийому-передачі вона не підписувала і протягом всього періоду орендну плату щорічно не отримувала. Вважає, що порушено її майнові права, а тому звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позивачкою вимоги та суду пояснила, що [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого Братською райдержадміністрацією 18 лютого 2004 року, належить земельна ділянка, площею 9,09 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Між позивачкою та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо використання ним вказаної земельної ділянки певний час, однак, ні термін користування земельною ділянкою, ні сума коштів, які відповідач сплатить позивачці, оговорено не було, і ніяких документів вона не підписувала. В травні 2014 р. при розмові [PERSON] та [PERSON] щодо повернення їй земельної ділянки, відповідач повідомив позивачці, що ще 40 років, на підставі договору оренди, буде користуватись землею. Оскільки в [PERSON] не було примірника договору оренди землі, вона звернулась до відділу Держземагенства в Братському районі стосовно його отримання і виявилось, що існує договір оренди землі від 12 грудня 2008 р. укладений між нею та відповідачем терміном на 49 років, який був зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 31 березня 2010 р. за № [NUMBER]. Даний договір оренди землі та акт прийому -передачі позивачка не підписувала і протягом всього періоду орендну плату щорічно не отримувала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що 12 грудня 2008 р. між ним та позивачкою було укладено договір оренди землі, площею 9,09 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Даний договір оренди з іншими документами підписала позивачка, яка отримувала орендну плату. Просив відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, оскільки вони безпідставні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ Держземагенства у Братському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» підставою визнання договору оренди недійсним є відсутність у договорі однієї з істотних умов. Як зазначено в ч.4 ст.15 Закону України «Про оренду землі», невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом прийому-передачі. При цьому порушення вимог статті 17 Закону України «Про оренду землі» є самостійною підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Виходячи із змісту ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає визнанню недійсним у разі відсутності в ньому хоча б однієї із істотних його умов. Згідно вимог ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно вимог ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Із ч.1 ст.215 ЦК України слідує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Так, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого Братською райдержадміністрацією 18 лютого 2004 року, на підставі розпорядження Братської райдержадміністрації від 03 вересня 2003 року № 324-р, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 9,18 гектарів, в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З тексту договору оренди землі від 12 грудня 2008 року слідує, що [PERSON], як орендодавець, та [PERSON], як орендар, уклали договір оренди землі, площею 9,09 га, терміном на 49 років, який зареєстровано у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 березня 2010 року за № [NUMBER]. Із спільного листа направленого на ім'я голови фермерського господарства [PERSON] слідує, що [PERSON] в односторонньому порядку у повному обсязі відмовляється від усного з ним договору оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, в зв'язку з чим просить повернути до 01 жовтня 2014 р. повернути належну їй земельну ділянку. Однак, відповідно до експертного висновку № 136 судово-почеркознавчої експертизи від 03 березня 2015 р., підписи від імені [PERSON] в графах «Орендодавець» договору оренди землі, укладених 12 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (двох примірниках), « Орендодавець [PERSON].» акту прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди від 12 грудня 2008 р., виконані не самою [PERSON], а іншою особою. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в судовому засіданні позивачкою доведено порушення її права, в результаті укладення договору оренди землі від 12 грудня 2008 року, оскільки належними та допустимими доказами доведено той факт, що [PERSON] не підписувала вищезазначеного договору оренди землі та акту прийому-передачі, не висловлювала своє волевиявлення, передбачене законодавством, відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним, оскільки відповідно до ст. 215 ЦК України, даний договір оренди повинен укладатись у письмовій формі та пройти державну реєстрацію. Відповідачем не спростовано зазначених фактів та не надано підтверджуючих доказів щодо тих обставин, на які він посилався. В той же час суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі пояснення відповідача, що договір оренди був укладений і пройшов реєстрацію та позивачка отримувала орендну плату від відповідача. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивачки судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved