Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], третіх осіб - Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту для дитини, візи та виїзду дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року і від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. На період канікул вона має можливість вивезти сина за кордон на відпочинок та оздоровлення, для чого йому необхідно дитячі документи для виїзду за кордон, однак для цього необхідна письмова згода батька дитини. Відповідач добровільно не бажає давати таку згоду, в звязку з чим вона вимушена за захистом своїх і дитини законних прав та інтересів звернутися в суд. Крім того, коли вона звернулася до Тячівського РВ ГУ ДМС України з заявою про оформлення дитячого закордонного паспорта для сина, то їй було відмовлено, у звязку з відсутністю згоди батька на виготовлення такого документу. З врахуванням уточнених вимог просить суд дозволити виготовлення закордонного паспорту для дитини, візи для виїзду за кордон та тимчасового виїзду за кордон її сина [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO]. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечив. На продовження розгляду справи в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Представник Тячівського РВ ГУ ДМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться [PERSON] і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської РДА №282 від 29.10.2015 року вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення малолітньому [PERSON], [INFO] дитячого проїзного документу (закордонного паспорту) та візи для тимчасових виїздів за кордон на відпочинок та оздоровлення, без згоди батька [PERSON], мешканця [INFO]. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років ). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітнього відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоровя, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батьком дитини [PERSON] не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон та виготовлення йому закордонного паспорту для дитини, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю с.. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, України, та на його тимчасові виїзди за кордон у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], України. Оскільки на даний час неповнолітньому [PERSON] ще не виготовлено закордонного паспорту для дитини, суд вважає, що вимоги позивачки щодо надання дозволу на виготовлення візи для неповнолітнього [PERSON] Б,В. без згоди батька [PERSON],є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial