Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.08.1993 року: на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 27.08.1993 року [NUMBER], Кіровоградська міська рада народних депутатів посвідчила, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Як вказує заявник, вона проживає в даній квартирі з 1993 року та користується своє власністю на законних підставах. Проте виявивши бажання укласти заповіт, з`ясувалось що у свідоцтві про право власності на житло від 27.08.1993 року прізвище заявника записано як « [PERSON] », тоді як згідно з паспортом прізвище заявника « [PERSON] ». Звернувшись до Міської ради міста Кропивницького, останні повідомили про неможливість внесення змін в вказане свідоцтва про право власності на житло та неможливість видати нове свідоцтво про право власності на житло, порекомендувавши звернутись до суду за захистом невизнаних прав. Відтак [PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання (а.с. 17). Заявник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 1804 від 20.01.2021 року) про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 27). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 43290 від 29.12.2020 року) про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с. 26). Заінтересована особа Комунальне підприємство «Правник» в судове засідання не з`явилось, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 22), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавали. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено що відповідно до паспорта громадянина України, серії [NUMBER] від 11 листопада 1998 року виданого Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, прізвище заявника « [PERSON] ». Водночас на другій сторінці паспорта прізвище заявника викладено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 7). Крім того, в свідоцтві про народження, серії [NUMBER] від 15.08.1969 року, [PERSON] , який є сином заявника, в графі мати російською мовою вказано « [PERSON] » (а.с. 6). Слід зазначити, що після розірвання шлюбу у заявника вказано прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.10.2002 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського районного управління юстиції. В ньому зазанчено, що шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19 грудня 1977 року зроблено запис за № 116. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина [PERSON] , громадянки [PERSON] (а.с. 6 на звороті). Однак у свідоцтві про право власності на житло від 27.08.1993 року виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів та записано в реєстрову книгу за № 7991/27, посвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Архівною довідкою № 65204 від 09.09.2020 року виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» повідомлено про те, що квартира за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентарізації» станом до 01.01.2013 року зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] - Ціле (приватна спільна сумісна), Свідоцтво про право власності на житло від 27.08.1993 року [NUMBER]/Кіровоградська міська рада народних депутатів Реєстрова книга № 27 запис №7991. Відповідно до вимог частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено, статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За положеннями пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. (лист Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Комунальним підприємством «Правник» заявнику на її звернення повідомлено листом № 21 від 25.09.2020 року (а.с. 16), що виправлення технічної помилки, яка призвела до невідповідності прізвища в паспорті з прізвищем у правовстановлюючому документі вирішуються в судовому порядку. Тобто не має можливості внести до цього документа відповідні виправлення в іншому порядку, ніж судовому. Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на житло, видане 27.08.1993 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить заявнику, так як всі дані, які ідентифікують особу, зокрема її прізвище, ім`я та по батькові збігаються. Тому суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право власності на житло: квартиру [ADDRESS] , від 27 серпня 1993 року та записано в реєстрову книгу за № 7991/27 належить заявнику, [PERSON] . Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved