Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 12.01.2017 року належить житловий будинок по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання її батька [PERSON] [INFO] . Починаючи з 2009 року і по даний час відповідач фактично не проживає у вказаному будинку, оскільки розлучився з матір`ю позивача. Через те, що відповідач не проживає у належному їй будинку тривалий час, позивач не має можливості у повному обсязі використовувати свої права, оскільки несе зайві витрати за комунальні послуги, що нараховуються на зареєстрованого у будинку відповідача. Крім того, у відповідача є заборгованість за кредитами та кредитори розшукують і надсилають йому листи за адресою його реєстрації. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком по [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 19.11.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався на адресу останнього місця реєстрації. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем у підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено що, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 12.01.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. та зареєстровано у реєстрі за № 33. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 2519 від 22.10.2019 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.07.2009 року, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 116, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.07.2019 року. Згідно копії акту обстеження факту непроживання від 22.10. 2019 року, складеного комісією у складі депутата Білозірської сільської ради Плодистої І.В. у присутності сусідів-свідків [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , у домоволодінні за адресою [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] [INFO] , який фактично не проживає за даною адресою з 27.09.2018 року. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але фактично з 27.09.2018 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , а тому втратив право користування житловим приміщенням в даному будинку, тому позов підлягає до задоволення. На підставі вище вказаних обставин, суд вважає, що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку по [ADDRESS] . Суд вирішує судовові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір. На підставі ст. ст. 317, 386, 391, 405 ЦК України, ст.71 ЖК України,

Outcome: approved