Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання сином, до 30 червня 2017 року; стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі ? витрат на навчання до закінчення навчання, до 30 червня 2017 року. Зазначені вимоги позивача обгрунтовуються посиланням на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але їхнє спільне життя не склалось і вони вимушені були розлучитись. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син є повнолітнім та продовжує навчання в Українському гуманітарному інституті на денній формі навчання. Щороку син сплачує за навчання 9500 грн. Вона ніде не працює і немає ніяких доходів, що не дає можливості повноцінно утримувати та навчати сина, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча й працює та одержує високу заробітну плату. Позивач в судове засідання не з'явилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без його участі; позовні вимоги не визнає, тому що він ніде не працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також хворіє і багато коштів витрачає на лікування. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 21.06.2000 року, що підтверджується виданим відділом РАГС Лугинського РУЮ 12.09.2001 року копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою, виданою Лугинською селищною радою від 13.08.2014 року №3075. Довідкою, виданою Українським гуманітарним інститутом від 04.09.2014 року №118 стверджується, що син сторін в справі [PERSON] навчається в зазначеному інституті на контрактній основі і є студентом 2 курсу денної форми навчання; термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. [PERSON] стипендії не отримує Добровільної угоди щодо утримання сина на час його навчання між сторонами не досягнуто. Як вбачається з наданого відповідачем акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.08.2014 року позивач проживає в будинку, який знаходиться в задовільному стані, разом із сином [PERSON], вона ніде не працює. Із довідки від 14.08.2014 року №20, виданої Лугинським районним Центром первинної медико-санітарної допомоги вбачається, що син сторін в справі [PERSON], 1995 року народження, знаходиться на диспансерному обліку в зазначеному Центрі. У відповідності до довідки, виданої Коростенським МЦЗ від 06.01.2015 року №28 відповідач з 07.07.2014 року зареєстрований зазначеному центрі як безробітний та його дохід з липня 2014 року по листопад 2014 року складав 9494,52 грн. Зважаючи на те, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання, який не має самостійного заробітку, відповідач є працездатною особою, перебуває на обліку в центрі зайнятості і має певний дохід, і таким чином спроможний надавати матеріальну допомогу сину в період його навчання в Українському гуманітарному інституті та, враховуючи те, що син сторін в справі хворіє, в зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги, враховуючи також матеріальне становище сторін і те, що відповідач хворіє, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Статтею 185 СК України врегульовано питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, частиною першою якої передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак на спірні відносини не поширюється вказана норма закону, оскільки вона стосується утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат на них, зумовлених особливими обставинами, а витрати на навчання повнолітніх дітей до таких не відносяться. Тому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають. Разом із тим, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial