Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, у разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №2-2594/11 від 08.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина знаходиться на утриманні позивача, ніякої матеріальної допомоги відповідач не надає, з дитиною не спілкується, її фізичним та духовним розвитком не займається, дитина навіть не знає ім'я свого батька. Позивач має можливість вивезти дитину на відпочинок, що позитивно вплине на оздоровлення та сприятиме культурному розвитку дитини. Відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за надуманими мотивами. У відповідності до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Згідно ст. 272 ЦК України в інтересах малолітніх, неповнолітніх осіб, їхні права здійснюють батьки. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Згідно ст. 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права. У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійснені права на пересування лише у випадках, встановлених законом. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дитини, незалежно ід того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В силу дії ч. З ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ст. 12 зазначеного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які її замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховати дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 з наступними змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. У разі відсутності згоди одного із батьків такий виїзд можливий у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд України громадянину, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved