Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.01.2015 року померла її мати [PERSON], яка вчинила на її користь заповіт. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,7173га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Южинецької сільської ради Кіцманського району. Відповідач, як спадкоємиць за законом, на спадщину не претендує. Оформити право на спадщину у нотаріальній конторі не може через втрату оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про часткове підтримання позову, просила визнати за нею право на 1/2 частину земельної ділянки, та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнала, погодилась з визнанням за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Встановлено, що 08.01.2015 року в с. Южинець Кіцманського району померла [PERSON], яка 03.06.2009 року вчинила на користь [PERSON] заповіт. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,7173га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Южинецької сільської ради Кіцманського району, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 055478 від 19.05.2009 року на ім`я [PERSON]. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON] Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Згідно ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Відповідач [PERSON] заповіту не оспорювала та вимоги про визнання права на спадщину не заявляла. Оскільки на день смерті матері відповідач [PERSON] була непрацездатною, тобто її вік становив 67 років, вона має право на обовязкову частку у спадковому майні, зокрема на 1/4 частину земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зміненому позивачем обсязі у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, а також за відсутності іншого способу захисту прав та інтересів сторін по справі. За наведених підстав змінені позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за позивачем [PERSON] право на 1/2 частини спадкового майна земельної ділянки. Враховуючи наведене, ст.ст. 368, 1218, 1220, 1222, 1225, 1233, 1235, 1241, 1268, 1269, 1270, 1275, 1278 ЦК України,

Outcome: approved