Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 631,2 кв.м. між нею та [PERSON] відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві спільної часткової власності належить 7/12 часток вказаного вище домоволодіння. Іншим співвласником домоволодіння є [PERSON] , якій на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-648 від 26.09.2007 року належить 3/12 частки та на підставі свідоцтва про право на спадщину №572 від 23.01.1981 року належить 2/12 частки зазначеного домоволодіння. Вказує, що між співвласниками досягнута згода щодо порядку володіння та користування житловим будинком з господарськими будівлями. Проте, визначити порядок користування спільною земельною ділянкою в позасудовому порядку не можливо. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, визначивши порядок користування спірною земельною ділянкою між співвласниками за варіантом №3 судової будівельно-технічної експертизи №243 від 21.10.2019 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 10093,40 грн., які складаються з: 768,40 грн. - судовий збір, 2225 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 6000 грн. - витрати на проведення експертизи, 500 грн. - вартість послуг з інвентаризації нерухомого майна, 600 грн. - витрати на виготовлення схеми земельної ділянки. [PERSON] подала заяву про визнання позову. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні. Згідно рішення Бердянського міського суду Запорізької області від 14.07.1993 року [PERSON] належить 7/12 часток домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . Співвласником вказаного домоволодіння (5/12 часток) є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №1-648 від 26.09.2007 року та свідоцтвом про право на спадщину №572 від 23.01.1981 року. Рішенням виконкому Бердянської міської ради №610 від 24.10.1953 року для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] було передано в користування земельну ділянку площею 631,2 кв.м. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2, ч.4 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №243 від 21.10.2019 року судовим експертом запропоновано три варіанти порядку користування спірною земельною ділянкорю, з яких позивач просить застосувати 3 варіант. При вивчені висновку експертизи суд встановив, що 3 варіант пропонує такий спосіб користування земельною ділянкою, за яким позивачу та відповідачу виділяються частини ділянки, якими вони і раніше користувалися, тобто експертом враховано можливість користування земельною ділянкою співвласниками без погіршення їх становища, яке існувало раніше. Відповідач з запропонованим варіантом погодився. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд звертає увагу на наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачем суду квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.08.2019 року про оплату вартості виготовлення схеми земельної ділянки, договори про надання правової допомоги від 28.05.2019 року та від 20.11.2019 року з відповідними актами приймання-передачі наданих послуг та квитанції до прибуткових касових ордерів. Отже витрати в розмірі 2825 грн. підлягають стягненню з відповідача за користь позивача. Витрати на проведення експертизи позивачем не доведені належними доказами, а витрати по оплаті послуг з інвентаризації нерухомого майна не можуть бути віднесені судом до витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки не стосуються предмету спору. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевикладене та враховуючи визнання позову відповідачем, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягають поверненню останньому з державного бюджету.

Outcome: approved