Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] , доньці сторін виповнилось 18 років. Відповідач з того часу припинив платити аліменти на її утримання. 15.09.2020 донька сторін, поступила на навчання до Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця на денну форму навчання. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , у зв`язку з її навчанням, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, від дня пред`явлення позову до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 24.12.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 12.09.2011 року у справі №2-942, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Станично-Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 26 січня 2002 року, актовий запис №04. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в смт. Станично-Луганське Луганської області, актовий запис №67. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою №3399 від 15.09.2020, виданою Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця, [PERSON] навчається на 1 курсі факультету економіки і права, денна форма навчання, спеціальність право, з 15.09.2020. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту прав повнолітньої дитини на отримання від відповідача матеріальної допомоги на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.\~200\~СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В пункті 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою донькою відповідача [PERSON] , яка продовжує навчання, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Разом з тим в позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. При цьому, як вже зазначалось судом вище, положеннями Сімейного кодексу України чітко визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до пп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція\~ЦПК України\~не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст.\~141,\~142 ЦПК України\~та положення\~Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 420,40 грн. У відповідності до\~ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial