Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.07.2007 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.04.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач злісно ухиляються від виконання рішення суду про стягнення аліментів, здійснює поодинокі платежі невеликою сумою, у зв'язку з чим з грудня 2012 року утворилася значна заборгованість в сумі 19 600 гривень. Після припинення подружніх відносин відповідач злісно ухиляється від матеріального утримання дитини, він не виконує і своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, який є його юридичним обов'язком. Він ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, жодного разу не поцікавився життям дитини, її здоров'ям, чим дитина займається, що дитину цікавить, які дитина має здібності чи недоліки, як навчається в школі, не відвідує батьківські збори. Розпорядженням Кіманської районної державної адміністрації Черінвецької області за № 30 від 03.02.2016 року [PERSON] визначено порядок побачення з малолітньою дитиною [PERSON], однак відповідач жодного разу не скористався наданою йому можливістю. З підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164, ст.165 Сімейного Кодексу України, та враховуючи, що рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській РДА за № 6 від 20.12.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], а орган опіки та піклування Кіцманської РДА надав висновок за № 01-15/7-10 від 12.01.2017року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] пред'явив зустрічний про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 2011 року, після розірванням рішенням суду від 08.04.2011 року шлюбу між ним та позивачкою та після фактичного припинення спільного їх проживання, він продовжував утримувати та забезпечувати всім необхідним свою доньку, однак був позбавлений змоги приймати активну участь у її вихованні через небажання та перешкоди з боку позивачки, яка забороняє йому бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні, постійно погрожуючи зверненням до правоохоронних органів. Він протягом 2011 року неодноразово приходив до позивачки додому, але вона його не впускала, та щоразу викликала правників правоохоронних органів. Постановами ДІМ Кіцманського РВ УМВС від 02.08.2011 року, від 26.08.2011року в порушенні кримінальної справи щодо нього відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину. В грудні 2015 року він звернувся із заявою до служби у справах дітей Кіцманської РДА і розпорядженням від 03.02.2016 року за № 30 йому визначено порядок побачення з малолітньою донькою щонеділі з 15:00год. по 18:00год. в житловому будинку та на території господарського двору матері та зобов'язано [PERSON] не перешкоджати у спілкуванні з малолітньою донькою. Проте, позивачка жодного разу не впустила його на територію свого домогосподарства. 26.03.2017 року, у час, визначений розпорядженням Кіцманської РДА, через перешкоди позивачки у побаченні із дитиною, ним був викликаний наряд поліції. Висновком по матеріалах перевірки СО-1184 від 30.03.2017 року перевірку припинено у зв'язку із відсутністю в діях позивачки будь-яких правопорушень, та рекомендовано звернутися до суду. Рішенням суду від 19.12.2011 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 400 гривень на місяць. Відповідно до повідомлення ПАТ «Укрпошта» № 4.1-12-251 від 05.04.2017 року поштові перекази № 18 від 19.12.2016 року та № 119 від 20.03.2017 року адресовані [PERSON], повернені за зворотною адресою у зв'язку із відмовою адресата від їх одержання. Відомості щодо інших поштових переказів відсутні через сплив шестимісячного строку їх зберігання. З підстав, передбачених ст.ст. 141, 150, 151, 153, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу України, просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні; визначити йому порядок спілкування та участі у вихованні [PERSON], [INFO], встановивши наступник графік побачень: - щонеділі з 15:00год. по 18:00год. за місцем проживання дитини. Позивач та її представник підтримали заявлені за зустрічним позовом вимоги та не визнали в повному обсязі заявлених за зустрічним позовом вимог, пояснивши також, що після розірвання шлюбу у 2011 році відповідач жодного разу дитину не відвідував, аліменти не сплачує. Ні у дитячий садочок ні до школи відповідач не приходив, життям, навчанням, здоров`ям дитини не цікавився, йому навіть невідомо, що дитина відвідує музичну школу, відповідач не обізнаний, на якому музичному інструменті вчиться грати дитина. До дитини відповідач не телефонує, на дні народження та інші свята подарунки не приносить. У лютому 2016 року розпорядженням РДА було визначено дні побачення відповідача з дочкою, проте жодного разу у визначені дні він дитину не відвідав. Лише після подання позову, у березні 2017 року, не прийшовши до дитини, подзвонив у поліції з приводу начебто того, що йому перешкоджають побачитися з дитиною. Два роки тому вона вже зверталась із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, але відповідач запевнив суд, що виправиться та буде піклуватися про дитину, буде сплачувати аліменти і суд надав йому шанс, яким відповідач не скористався. Відповідач заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав заявлений ним зустрічний позов з наведених підстав та вказуючи, що про дитину піклується, аліменти сплачує, до дитини приходить, але позивачка йому перешкоджає, переховується з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідає. До школи приходити було не обов'язково, а він має працювати та заробляти гроші. Представник Служби у справах дітей райдержадміністрації висловилась з приводу наявності підстав для задоволення первісного позову та недоведеність зустрічного позову. Заслухавши позивача та її представника, відповідача, представника Служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1,2,3 ст.150 Сміейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постаовою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.04.2011 року. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки від 28.09.2016 року за № 4717/02-44/4, виданої Кіцманським районним відділом державної виконавчої служби, з грудня 2012 року утворилася заборгованість за аліментами в сумі 19 600 гривень. Розпорядженням Кіманської районної державної адміністрації Черінвецької області за № 30 від 03.02.2016 року [PERSON] визначено порядок побачення з малолітньою дитиною [PERSON], щонеділі з 15:00год. по 18:00год. в житловому будинку та на території господарського двору матері та зобов'язано [PERSON] не перешкоджати у спілкуванні з малолітньою донькою. Згідно наданої Ставчанською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області 05.01.2017 року за № 01 характеристики [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] За місцем проживання характеризується позитивно. Як вбачається із змісту довідки № 193 від 16.09.2016 року, виданої Мамаївським ЗНЗ І-ІІІ ступенів, та характеристики за № 274 від 21.11.2016 року малолітня [PERSON] навчається у третьому класі даного навчального закладу. Навчанням дитини, її вихованням займається мати дитини [PERSON] Відповідно до змісту наданої КУ «Кіцманський районний центр ПМСД» Мамаївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 09.09.2016 року на медичне обстеження в Мамаївській АЗПСМ, дитину [PERSON] приводить мати - [PERSON] [PERSON] та [PERSON], згідно наданих Кіцманською ЦРЛ довідок, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебувають. [PERSON], згідно характеристики за № 12 від 22.09.2016 року, за місцем роботи характеризується позитивно. [PERSON] разом із малолітньою дочкою [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS], та, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов за № 177 від 09.09.2016 року, житлові умови є задовільними. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській райдержадміністрації № 6 від 20.12.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Органом опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації надано висновок за № 01-15/7-10 від 12.01.2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Висновком по матеріалах перевірки СО-1184 від 30.03.2017 року перевірку за зверненням [PERSON] від 26.03.2017 року щодо перешкоджання [PERSON] спілкуванню з дитиною припинено у зв'язку із відсутністю в даній події ознак будь-якого правопорушення, та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до повідомлення ПАТ «Укрпошта» № 4.1-12-251 від 05.04.2017 року поштові перекази № 18 від 19.12.2016 року та № 119 від 20.03.2017 року адресовані [PERSON], повернені за зворотною адресою у зв'язку із відмовою адресата від їх одержання. Відомості щодо інших поштових переказів відсутні через сплив шестимісячного строку їх зберігання. Наведена у даному повідомленні інформація не свідчить про регулярність сплати коштів на утримання дитини та про свідоме бажання у відповідача сплачувати аліменти. Встановлено також, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.10.2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовленою Відповідач [PERSON] не довів, що після ухвалення вказаного судового рішення належно виконував обов'язки щодо виховання та утримання дитини. Жодного доказу щодо ухилення позивачки [PERSON] від виконання розпорядження РДА за № 30 від 03.02.2016 року, яким було визначено порядок його побачення з дитиною, відповідач [PERSON] суду не надав. Лише після пред'явлення 13.02.2017 року [PERSON] позову про позбавлення його батьківських прав 26.03.2017 року звернувся до поліції щодо перешкоджання нею побачитися із дитиною. Доказів щодо його звернення з цього приводу в період з 03.02.2016 року до 13.02.2017 року [PERSON] не надав. Відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається у зустрічній позовній заяві, зокрема не доведено ту обставину, що позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Про такі перешкоди, якщо вони мали місце, із заявами до органу опіки та піклування він не звертався, що було встановлено судом. Батьки зобов'язані виховувати дитину і піклуватися про неї, а виховання дитини неможливо без спілкування, однак існують різні способи спілкування, і це не обов'язково особисті зустрічі батьків з дитиною, тобто прямі контакти. До видів спілкування також належать листування, телефонні розмови тощо. Як пояснив в судовому засіданні сам відповідач [PERSON], з 2015 року дитини він не бачив. Судом встановлено, що відповідач з моменту окремого проживання з донькою, у визначені розпорядженням дні, особистих зустрічей з донькою не мав, подарунки, привітальні листівки, листи їй не надсилав, по телефону з нею не розмовляв, що свідчить про те, що він свої зусилля на правильне виховання доньки та збереження її здоров'я не прикладав та не вчиняв відповідних дій, спрямованих на розпорядження РДА. Таким чином, аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення первісного позову та необгрунтованість та недоведеність викладених у зустрічному позові доводів. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved