Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. З урахуванням уточнених 20 жовтня 2015 року позовних вимог [PERSON] просить суд, визнати за нею та відповідачем [PERSON] право власності в порядку поділу спільного майна подружжя по 1/2 частині квартири [ADDRESS], та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частину судового збору у розмірі 642,99 гривень Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 08 листопада 2003 року по 12 січня 2015 року вона перебувала у шлюбу з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі, вони з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS], вартість якої на момент звернення до суду, відповідно до висновку про ринкову вартість, проведену оцінювачем ФОП [PERSON], становить 257 197,00 гривень. На сьогоднішній день, вона разом з дітьми вимушена проживати окремо, так як у відповідача інша родина, тому спільне користування майном не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності заявлені [PERSON] вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 листопада 2003 року. Рішенням Першотравенського міського суду від 30 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2006 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер №6182, [PERSON] придбав у власність двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 42,6 кв.м. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕМ №069737, р/н 6182, від 24 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу [PERSON] Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень п. п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи вищевикладене, та повне визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] визнавши за нею та відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], за кожним. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 частину судового збору у розмірі 642,99 гривень. На підставі викладеного

Outcome: approved