Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання її втратившою право користування житлом та мотивувала тим, що є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована донька позивачки [PERSON], яка з осені 2000 року за місцем реєстрації не проживає, витрат на утримання будинку не несе. Оскільки реєстрація відповідачки несе додаткові витрати на утримання будинку, створює перешкоди для оформлення соціальної допомоги, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні, позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка до суду не з'явилась, своїх заперечень чи вимог щодо позову не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, тому судом ухвалено рішення заочно. Представник третьої особи до суду не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази у справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 03 вересня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Поладич Г.Г.( а.с.4-5). В спірному будинку також зареєстрована донька позивачки [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради (а.с. 6), однак остання з осені 2000 року за місцем реєстрації не проживає, витрат на утримання будинку не несе, не проявляє інтересу до нього. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] більше 1 року не проживає в спірному будинку, не користується ним, фактично втратила до нього інтерес, спільних витрат по утриманню житла не несе, зазначеними діями відповідачка порушує житлові права позивачки [PERSON], тому повинна бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин непроживання [PERSON] в спірному житлі, а також чинення їй перешкод в користуванні ним, суду не надано. Свідки по справі - [PERSON] та [PERSON], підтвердили наведені вище обставини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки такі дії відповідачки не дають можливості розпоряджатися майном на власний розсуд, тягнуть додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг власника житла, отже порушені права позивачки підлягають поновленню, а тому, враховуючи і ту обставину, що без визнання відповідачки втратившою право користування житлом, позивачка позбавлена можливості зняти її з реєстрації, тому належить постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved