Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду з цим позовом і до закінчення терміну навчання сина в Таврійському державному агротехнологічному університеті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року у справі № 320/5529/15-ц було шлюбні відносини між сторонами було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. На даний час син є студентом Таврійського державного агротехнологічного університету, термін навчання з 01.09.2018 року до 01.02.2022 року. Син навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток. Щороку позивач сплачує грошові кошти у розмірі 19900 грн. за навчання, відповідачка не приймає участі в утриманні сина. Посилається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина до закінчення ним навчання. Надавати таку матеріальну допомогу вона має змогу, інших дітей не має, є працездатною. Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, … з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила та своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалась. Заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Третя особа - [PERSON] також не з`явився у судове засідання, до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] знаходився у шлюбі з відповідачем - [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року /а.с.9-10/. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з повідомлення з місця навчання від 11 серпня 2018 року, [PERSON] є студентом першого курсу Таврійського державного агротехнологічного університету денної форми навчання, напрям (спеціальності) «072 Фінанси, банківська справа та страхування». Зарахований на перший курс - 10 серпня 2018 року, наказ № 1155-с. /а.с.11/ Відповідно до договору № 14 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, укладеного між Таврійським державним агротехнологічним університетом в особі ректора, д.т.н., професора [PERSON] , та [PERSON] загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 39 800, 00 гривень з обов`язковою щосеместровою платою (на протязі 8 семестрів) у розмірі 4975 гривень. Строк навчання з 01.09.2018 року по 01.02.2022 року /а.с.10/ Згідно довідки голови квартального комітету № 24 від 12.02.2019 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: мати - [PERSON] , 1954 року народження, син - [PERSON] , 2001 року народження /а.с.12/. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. З огляду на зазначене та на підставі проаналізуваних доказів, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та кожний окрем, з урахуванням того, що відповідач не надала до суду докази на підтвердження факту надання нею матеріальної допомоги на утримання сина на період навчання, а також не подала відзив на позов з відповідними доказами, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити протилежне, суд дійшов висновку, що у відповідача є можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки на утриманні у неї інших осіб немає, відповідач є здоровою, працездатною а тому має можливість утримувати себе та свою повнолітню дитину. Розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на період навчання їхнього сина, суд вважає - 1/4 частина від всіх видів заробітку щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позову, тобто з 14 лютого 2019 року і до закінчення ним навчання, тобто до [INFO], але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду та позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved