Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, зазначивши у позовній заяві, що позивач з відповідачем перебувала в стосунках від яких позивач завагітніла та [INFO] народили сина [PERSON] . Запис про батька дитини проведено в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, оскільки відповідач відмовився написати спільну заяву матері та батька дитини. Позивач просить визнати відповідача батьком їх спільної дитини. Крім того, позивач вказує, що відповідач відповідно до положень ст. 180 СК України зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, проте відповідач ухиляється від виконання зазначеного обов`язку, тому позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 26.03.2019 року провадження за заявою було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 06.05.2019 року. 06.05.2019 року ухвалою суду призначено судово-медичну генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 12.07.2019 року ухвалу про призначення експертизу скасовано, провадження у справі відновлено та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 30.07.2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті на 10.09.2019 року. В судовому засіданні позивач свою заяву підтримала та пояснила, що батьком дитини є саме відповідач, що вона мала намір підтвердити за допомогою генетичної експертизи, але відповідач всіляко ухилявся від надання біологічних зразків відповідно до ухвали суду про призначення експертизи та двічі не з`явився до КЗ «Херсонське обласне бюро судово-медичної експертизи», хоч і був про це нею особисто та судом повідомлений. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, [INFO] народився [PERSON] , відомості про батька дитини відсутні, матір`ю зазначена [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого Олешківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області від 15.03.2019 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області від 15.03.2019 року № 1909 сім`я [PERSON] , [INFO] , складається з: син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] , та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Для визначення походження дитини ухвалою суду від 06.05.2019 року було призначено судово-медичну генетичну експертизу. Суд поклав на позивача обов`язок забезпечити явку її явку та явку дитини для відібрання зразків, необхідних для проведення експертизи. Суд зобов`язав [PERSON] вжити організаційних заходів для погодження дня з`явлення її особисто, сина [PERSON] та відповідача до комунальному закладу «Херсонське обласне бюро судово-медичної експертизи». 15.05.2019 року відповідач не з`явився до КЗ «Херсонське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відібрання зразків, що підтверджується довідкою завідуючого відділенням судово-медичної імунології Іващенко Т.В., крім того, судом письмово повідомлено відповідач про необхідність з`явитися до КЗ «Херсонське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відібрання зразків 30.05.2019 року, але відповідач також не з`явився. Стаття 109 ЦПК України передбачає, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням суттєвого значення експертизи для вирішення справи та для відповідача, щодо якого ставиться питання про визнання батьківства, суд, на підставі положень ст. 109 ЦПК України, визнає встановленим факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме, що батьком [PERSON] , що народився [INFO] в м. Олешки Херсонської області у [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , а тому позовні вимоги про визнання за відповідачем батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей. Так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає утримання своєму сину то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача з в мінімальному розмірі, передбаченому законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а враховуючи, що позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позову про визнання батьківства необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved