Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на час навчання останньої у Рівненському медичному коледжі КЗВО «Рівненська медична академія» - у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) божника щомісяця, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до закінчення дитиною навчання або до досягнення нею двадцятитрирічного віку. В обгрунтування заявлених вимог позивачем заявлено, що повнолітня дитина сторін по справі на даний час навчається у вказаному у позові навчальному закладі, а саме : у Рівненському медичному коледжі КЗВО «Рівненська медична академія», терміном навчання до 28 червня 2020 року. В зв`язку із навчанням дитина сторін по справі несе витрати, яки складаються із оплати житла, сплати вартості проїзду до місця навчання, придбання продуктів харчування, літератури, канцелярських товарів, через що є необхідність її утримання. Однак, відповідач жодної допомоги в утриманні дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працевлаштованим, що стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Під час підготовчого провадження та судового розгляду позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність, яке судом було задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання повнолітньої дитини на час навчання, що врегульовано нормами СК України. Згідно із ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із дослідженої судом копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2001 року встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (прізвище позивача змінено внаслідок реєстрації нею 26 червня 2003 року шлюбу із [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про одруження, наданої суду) перебували між собою у шлюбі, який був зареєстрований 14 січня 2000 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] - її батьками є сторони по справі : [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, дитина сторін по справі на момент звернення позивача із позовом досягла повноліття, однак, не досягла 23 років. В зв`язку із наведеним стягнення аліментів на утримання цієї дитини з [PERSON] , на підставі рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 31 березня 2014 року, припинено. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що не може самотужки утримувати дочку під час навчання останньої, через що звернулась із даним позовом до суду. Правомірність вимог позивача повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах справи, які доводять факт навчання повнолітньої дитини сторін по справі у Рівненському медичному коледжі КЗВО «Рівненська медична академія», терміном навчання з 1 вересня 2016 року до 28 червня 2020 року, що вбачається із довідки № 305 від 12 квітня 2019 року, відповідно до якої [PERSON] дійсно навчається у вказаному вище навчальному закладі, форма навчання - денна. З огляду на наведене, суд вважає, встановленим, що повнолітня дитина сторін по справі навчається, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. За змістом ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення двадцяти трьох років - виключно за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховано, що відповідачем не надано жодних допустимих та достатніх доказів на підтвердження неспроможності утримання дочки на час її навчання. Враховуючи наведені вище обставини, а також досліджені докази, які підтверджують факт навчання повнолітньої дитини сторін по справі, а також з огляду на наявність певних доходів у відповідача, що свідчить про те, що останній має матеріальні змогу для утримання повнолітньої дитини, оскільки доказів на спростування мотивів позивача відповідачем не надано - позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved