Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] . Вона, уточнивши вимоги, просить стягувати аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян визначеного Законом на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у коледжі Подільського державного аграрно-технічного університету до закінчення його навчання, але не пізніше досягнення ним 23 річного віку. Також позивачка просить зобов`язати [PERSON] відшкодувати додаткові витрати: за навчання сина в першому півріччя 2017 року - 3750 грн.; другому півріччі 2017 року - 3750 грн.; за проживання в гуртожитку у другому півріччі 2018 року - 1650 грн., а за весь період навчання та прживання всього - 29 100 грн. Повідомляє, що повнолітній син є студентом третього курсу коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету денної форми навчання. Позивачка сплачує за навчання дитини двічі в рік по 3750 грн. і за проживання по 1650 грн. згідно договору укладеного в 2017 році з учбовим закладом. Посилаючись на ЗУ «Про сім`ю» ст.ст. 180, 199 СК України, інші нормативні акти, вона просить стягувати з відповідача на її користь на утримання їх сина аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, уточнила їх і просить: - стягувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб починаючим з 01 вересня 2019 року на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] - до закінчення ним навчання в учбовому закладі; - стягнути понесені нею додаткові витрати, пов`язані із розвитком здібностей сина, за 2017-2019 роки пов`язані із його навчанням в коледжі Подільського державного аграрного технічного університету та проживанням сина у м. Кам`янец ь-Подільський. Відповідач вимоги визнав частково, погодився сплачувати по 300 грн. щомісяця на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання в учбовому закладі та заперечував щодо інших заявлених колишньою дружиною вимог. Представив розрахунок, відповідно до якого він за 2018-2019 роки повнолітньому сину сплатив близько 20 000 грн. Заслухавши позицію сторін, дослідивши представлені ними докази та заперечення, суд дійшов наступних висновків. Законодавець статтями 199, 200, 201 СК України поклав обов`язок на батьків утримувати повнолітніх дочку, сина у випадку, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Із аналізу цих норм слідує, що законодавець поклав в основу можливість батька надавати матеріальну допомогу сину. [PERSON] повідомляє, що не ухиляється від утримання сина, навпаки віддав йому у користування гараж та автомобіль, регулярно сплачував аліменти і давав кошти повнолітньому на його утримання до вересня 2019 року, проте він, як інвалід 3 групи, обмежений у доходах пенсією, розмір якої становить 1564 грн. Надав підтверджуючі документи про перенесені ним захворювання, які загострились. Він потребує дороговартісних ліків для покращення стану свого здоров`я та санаторно-курортного лікування. Позивач також повідомила суду про обмеження у засобах існування заробітною платою і пенсією по інвалідності, що не оспорювалось відповідачем. Сторони зазначили, що повнолітній син своїх особистих статків не має, проживає в гуртожитку м. Кам`янець-Подільський і продовжує навчання на 3 курсі технікуму на контрактній основі. Термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року. Виходячи із висунутих вимог, позивачка бажає стягувати витрати на навчання сина [PERSON] , використовуючи приписи ст. ст. 185 та 201 СК України, помилково посилаючись у заяві на ЗУ «Про сім`ю». Відповідач визнав позов на її користь на утримання сина у розмірі 300 грн., проте із застосуванням засади розумності оговореної ст. 7 СК України та тієї обставини, що син повнолітній, а батьки інваліди, прожитковий мінімуму для працездатної особи слід ділити на трьох повнолітніх працездатних осіб: батька, матір та сина і стягувати з відповідача 1/3 його частину, тобто 33% прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб. Щодо вимог про повернення додаткових витрат пов`язаних із навчанням сина, суд виходить з такого. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. У позовній заяві позивачка повідомляє про додаткові витрати понесенні нею на навчання сина як до так і після досягнення ним повноліття. 18 років [PERSON] виповнилось [INFO]. Тому витрати на його навчання до цього періоду, починаючи з 01 вересня 2017 року несуть батьки спільно. Відповідно, половину з них несе відповідач за правилами ст. 185 СК України, а після 24.01.2018 року Закон не зобов`язує відповідача компенсувати додаткові витрати, оскільки з цього часу втрачається у [PERSON] статус ДИТИНИ, визначений ст. 6 СК Україна, в якій вказано, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а тому правовідносини в подальшому регулюються ст. 16 СК України, яка не визначає поняття «додаткові витрати». За період з 01.09.2017 по 24.02.2018 року позивач понесла додаткові витрати: - 3750,00 грн. згідно квитанції № 0.0.833154835.1 від 21.08.2017 року «за навчання»; - 3750,00 грн. згідно квитанції № 0.0.854962223.1 від 21.09.2017 року «за навчання»; - 3750,00 грн. згідно квитанції № 0.0.833154835.1 від 21.08.2017 року «за навчання»; - 1650,00 грн. згідно квитанції № 0.0.833156307.1 від 21.08.2017 року «за гуртожиток»; - 1650,00 грн. згідно квитанції № 0.0.969143110.1 від 20.02.2018 року «за гуртожиток». Всього - 10800 грн. Половину з цієї суми 5400 (10800 : 2) слід стягнути з відповідача, оскільки матір несла витрати на неповнолітнього сина, якому тільки [INFO] виповнилось 18 років. Батьком представлено докази того, що він матеріально допомагав сину, починаючи з лютого 2018 року по домовленості з [PERSON] , а доказів того, що він до 24 лютого 2018 року поніс додаткові витрати на проживання та навчання сина ним не надано. На теперішній час син продовжує навчання на денній формі, являючись студентом третього курсу коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету денної форми навчання, що підтверджено довідкою директора цього учбового закладу № 0525 від 07.11.2019 року та договором. Статтею 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до зазначених норм та роз`яснень, судом встановлено, що син [PERSON] досяг повноліття і його вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з його навчанням, що дає підстави для стягнення з нього аліментів. В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 13.11.2019 року. Згідно вимог ст. 199 СК України аліменти слід стягувати до припинення навчання, але не довше, як до досягнення повнолітнім сином [PERSON] двадцяти трьох років. Вимога позивача про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина задоволенню не підлягає, так як син [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1536,80 грн. (768,40 грн. х 2) встановлений Законом України «Про судовий збір» з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019 р.

Outcome: partial