Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним первісним позовом та просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй у користуванні власністю, а саме: проходом-проїздом по спільному замощенню до 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], та зняти незаконно встановлений замок на воротах, що розділяють подвір'я сторін. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом та просить суд: - визнати її право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], як одиницю, яке складається з частини житлового будинку загальною площею 46,4 кв.м: веранди, площею 15,5 кв.м, житлової кімнати, площею 19,3 кв.м, житлової кімнати площею 11,6 кв.м, гаражу, замощення та огородження, які розташовані на земельній ділянки площею 0,05 га, яка знаходиться у користуванні [PERSON]; - заборонити [PERSON] користуватися спільним проходом-проїздом через ділянку, яка знаходиться у користуванні [PERSON]; - стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за помилково приватизовану частину земельної ділянки площею 0,01 га, що має знаходитися у користуванні [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник первісний позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні первісний позов не визнали та проти його задоволення заперечували, а також підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені по тій справі первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони у рівних частинах є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В обґрунтування наявності права власності [PERSON] на прохід-проїзд по спільному замощенню до її 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], її представник посилався на рішення народного суду м.Іллічівська від 22 червня 1984 року. Але такі посилання сторони позивача за первісним позовом спростовуються саме зазначеним рішенням суду, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], було поділено між попередніми співвласниками [PERSON] та [PERSON], при цьому кожному із зазначених осіб, крім іншого, було виділено по половині огородження та замощення, а спільний прохід-проїзд не встановлювався. Згідно з ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Ст.ст. 364, 367 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, або поділ спільного майна в натурі між співвласниками. Стороною відповідача не надано доказів наявності технічної можливості щодо виділу частки або поділу спільного майна сторін. З клопотанням про призначення по справі судової експертизи ніхто до суду не звертався. Належна позивачці [PERSON] половина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами знаходиться на земельній ділянці площею 0,0645 га, яка належить позивачці на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №591571 від 16 серпня 2010 року. У судовому засіданні стороною відповідача визнано, що даний державний акт ніким не оспорено та він є дійсним. З набуттям права власності позивачки [PERSON] на зазначену земельну ділянку загальна земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], більш вже не знаходиться у спільному користуванні сторін та відповідно припинено порядок користування сторонами цією загальною земельною ділянкою. Згідно з ч.3 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.16 ЦК України звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави позивачеві відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру. Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обравши способом захисту права подання первісного позову про зобов'язання не перешкоджати у користуванні власністю та зустрічного позову про визнання права власності, заборону користуватися спільним проходом-проїздом, стягнення грошової компенсації за помилково приватизовану частину земельної ділянки, кожна сторона в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана була довести як фактичну, так й правову підставу своїх вимог, але відповідні необхідні докази в обґрунтування кожного з позовів сторонами суду надані не були.

Outcome: dismissed