Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог просить: - розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 12.02.2000 року у Ізюмському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 27; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісячно, починаючи з 25.12.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 12.02.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Ізюмському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 27. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сім'ю та шлюб, розв'язання сімейних та побутових проблем. Шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. Крім того, посилається на те що, 11 жовтня 2001 року в них з відповідачем народився син - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засіданні позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.02.2000 року у Ізюмському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 27 (а.с. 17). З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 06 листопада 2001 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову (25.02.2015 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500,00 грн., з урахуванням індексу інфляції. Згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачу його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, сума судового збору у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved