Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] на її користь кошти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця до осягнення дитиною повноліття; кошти на додаткові витрати у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення повноліття; кошти на утримання дитини за останні шість місяців у розмірі 18\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.03.1989 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу за рішенням Шевченківського районного суду від 2016 року дитина залишилась проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та на теперішній час перебуває на її утриманні. Зазначає, що домовленості виконання відповідачем обовязку утримувати дитину не досягнуто. Самостійно забезпечити належний рівень утримання, гармонійного розвитку дитини позивачу неможливо. Вказує, що відповідач працює, зареєстрований як ФОП, має торгівельну точку, автомобіль, має пай в гаражному кооперативі, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, непрацездатних батьків немає, але ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, добровільно цього не робить. Крім того, зазначає, що донька періодично хворіє, що потребує термінових додаткових матеріальних затрат на лікування й відповідне харчування, оздоровлення у літню пору року. Вказує на необхідність всебічного розвитку дитини, її здібностей, необхідність здобувати різноманітні знання, займатись вивченням мов, мистецтвом, спортом поза учбовою загальною програмою, чим вона й займається, що потребує додаткових затрат, зокрема, на придбання електронних чи друкованих курсів, музичних інструментів чи приладдя, спеціального спортивного одягу, інвентарю та спортивних знарядь. Також вказує, що останні шість місяців вона веде з відповідачем переговори з проханням про грошову допомогу, але обовязку утримувати свою дитину добровільно не виконує. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов він визнає частково. Вказує, що постійно надавав та надає матеріальну допомогу дитині під час побачень та зустрічей. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у сумі 2000 грн. Зазначає, що він є фізичною особою підприємцем з 14.01.2016 року, за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року сума доходу за 1, 2, 3 квартал 2018 року становить 36\~000 грн., тобто 4000 грн. на місяць. З 04.03.2017 року перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З родиною проживає за адресою: [INFO], дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює, з 12.10.2017 року перебуває на обліку в УСЗН Дворічанської РДА Харківської області. Тому на його утриманні знаходяться ще дві особи: донька [PERSON] та дружина [PERSON] При цьому зазначає, що позивач має більше фінансових можливостей для виховання та забезпечення доньки, оскільки є викладачем та доцентом кафедри бухгалтерського обліку у Харківському державному університеті харчування та торгівлі, має власний бізнес та зареєстрована як приватний підприємець, надає послуги у тому ж ВУЗі, де у їдальні харчує студентів та викладачів, має власний автомобіль РЕНО, має розплідник для собак породи Лабрадор. Вважає не обґрунтованими та не доведеними вимоги позивача в частині стягнення з нього аліментів за останні 6 місяців у сумі 18\~000 грн. та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1000 грн. Визнає позов в частині сплати одноразово суми у розмірі 150 грн., в якості додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до наданої позивачем квитанції. Позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якої з доводами, зазначеними у відзиві не погоджується, зазначає, що відповідач аліменти на утримання дитини не платить, в підтвердження іншого доказів не надає до суду, тому вимоги про стягнення аліментів за минулий час вважає обґрунтованими. Вважає, що задекларовані доходи відповідача є значно менше реальних доходів, вказує, що відповідач користується будинком та автомобілем. Стосовно свого заробітну зазначила, що отримує зарплатню за основним місцем роботи, яка не набагато вище за мінімальну, має одну собаку, розплідника не має. Також вказує, що донька займається розвитком своїх здібностей, однак будь-яких підтверджень щодо оплати цього немає, тільки офіційно плата за навчання у гімназії №47 складає 300 грн. кожного місяця. На підставі викладеного вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно, додаткових витрат на утримання дитини 150 грн. одноразово. В іншій частині просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №295646, виданого 11.12.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено,\~що дитина\~[PERSON],\~[INFO],\~проживає разом\~із позивачем. \~Ці обставини визнаються сторонами. 23 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, згідно п.3 якого визначено, що батько зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину з урахуванням розвитку та зростання дитини, її обґрунтованих вікових потреб (витрати на їжу, одяг, перебування у дитячому навчальному закладі, а в подальшому на навчання у школі, проведення дитиною дозвілля, на додатковий розвиток дитини (розвивальні гуртки, вивчення іноземних мов, заняття музикою, танцями, малюванням тощо)). Також батько зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) у розмірі 50% від необхідного обсягу витрат, а у випадку наявності матеріальної можливості у повному розмірі таких необхідних витрат. Крім того встановлено, що [PERSON] зареєстрований як ФОП з 14.01.2016 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно довідки Центральної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області №2073/ФОП/20-30-13-11 від 26.10.2018 року за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року [PERSON] підприємницьку діяльність здійснював на спрощеній системі оподаткування 2 група 20%. Згідно податкових декларацій платника єдиного податку сума доходу склала за 1, 2, 3 кв. 2018 року 36\~000 грн. Також встановлено, що [PERSON] 04.03.2017 року уклав шлюб з [PERSON], від якого мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 04.03.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а також копією свідоцтва серії І-ВЛ №488463, виданого 06.07.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно довідки №709 від 12.10.2018 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Дворічанської РДА Харківської області [PERSON], дружина відповідача, станом на 12.10.2018 року перебуває на обліку в УСЗН Дворічанської РДА Харківської області та згідно ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» призначено допомогу при народженні дитини на доньку [PERSON], [INFO], допомога призначена на період з 01.06.2017 року по 30.06.2020 року. Згідно довідки про склад сімї №02-29/879 від 08.10.2018 року, [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: Харківська область, Дворічанський район, с.Камянка вул.Степова буд.51. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, який є працездатним, має дохід як ФОП, наявність даних про перебування на утриманні у платника аліментів малолітньої доньки, [INFO], відсутність належних доказів того, що на утриманні відповідача знаходиться його дружина [PERSON] та дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення понесених позивачем додаткових витрат на дитину, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом\~\~норми ст.185 СК України\~витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються\~\~у звичайному житті дитини,\~\~та викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей ( як то : схильність дитини до музики, малювання, певного виду спору,\~\~вивчення іноземних мов, що вимагає додаткових матеріальних витрат)\~\~чи то страждає на хворобу. Наявність таких особливих обставин та розмір додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 18 Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~Пленум Верховного Суду України\~\~звернув увагу судів на те, що до передбаченої\~ст.185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження заявлених вимог надано копію квитанції від 08.11.2018 року про сплату [PERSON] посвітніх послуг за [PERSON], ученицю 9-Г класу у розмірі 300 грн. Відповідно до 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На думку суду, позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих понесені позивачем додаткових витрат на доньку [PERSON], що викликані особливими обставинами, в сумі 1000 грн. щомісячно, оскільки вказана квитанція самі по собі без інших доказів свідчить лише про разовий характер оплати за надані посвітні послуги. Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову в цій частині, а саме у одноразовому стягненні з відповідача 50% понесених позивачем додаткових витрат у розмірі 150 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час за шість місяців, то суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України,\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем в порушення ч.2 ст.191 СК України\~не надано належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне провадити стягнення аліментів з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме починаючи з 24.07.2018 року. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial