Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до ДП «Черемшина» про стягнення заборгованості по заробітній платі, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.03.2011 року наказом №9 вона була прийнята на роботу в кафе «Буратіно» ДП «Черемшина» на посаду бармена. Вказує, що в кінці вересня 2011 року вона звільнилась із займаної посади за власним бажанням, оскільки дане кафе припинило свою діяльність (наказ №12 від 30.09.2011 року), і після звільнення розрахунок з нею проведений не був, відповідачем було допущено затримку в розрахунку по заробітній платі в сумі 3520 гривень. Позивачка зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням провести з нею повний розрахунок належних виплат, однак отримувала з цього приводу відмови, крім цього, було також їй відмовлено і у видачі довідки про заробітну плату та наявну заборгованість. За таких обставин позивачка змушена звертатись до суду за захистом своїх порушених прав та просить заявлений нею позов задовольнити повністю та стягнути з ДП «Черемшина» заборгованість по заробітній платі в сумі 3520 гривень та стягнути компенсацію за затримку розрахунку з жовтня 2011 року по день винесення судом рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином судом була повідомлена про час та місце розгляду. Про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача ДП «Черемшина» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином судом був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином судом була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 статті 43 Конституції України кожному гарантується право на своєчасне одержання винагороди за працю і таке право захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємств, установи, організації, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно представленої трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] була прийнята 02.03.2011 року на посаду бармена в кафе «Буратіно» ДП «Черемшина» (наказ №9 від 02.03.2011 року), а 30.09.2011 року [PERSON] звільнилась з посади бармена за власним бажанням (наказ №12 від 30.09.2011 року). З представленого Управлінням Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі повідомлення вбачається, що в базі даних на застраховану особу [PERSON] за 2011 рік звіт поданий ДП «Черемшина» і сума заробітку з березня 2011 року по вересень 2011 року становить 4738 гривень, а отже сума 3520 гривень, заявлена позивачкою до стягнення, є в межах нарахованої заробітної плати за період роботи останньої на посаді бармена в ДП «Черемшина», і така сума підлягає стягненню з відповідача в повному об'ємі. Доказів, які б спростовували наведені вище встановлені судом обставини стороною відповідача не надано. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3520 гривень. Разом з тим, статтею 233 КЗпП України передбачено, що з заявою про вирішення трудового спору працівник може звернутись безпосередньо до суду в тримісячний строк з того дня, коли він дізнався, або повинен був дізнатись про порушення свого права. Можливість поновлення таких строків звернення до суду передбачена ст.234 КЗпП України у разі пропуску цих строків з поважних причин. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 01 квітня 1994 року №4, від 26 жовтня 1995 року № 18, від 25 травня 1998 року № 15), «Встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору… Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав… Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін…». Судом встановлено, що звільнення позивача з роботи мало місце 30.09.2011 року і остання того ж дня дізналась про таке звільнення і про невиплату їй відповідачем заборгованості по заробітній платі, тоді як до суду з позовом про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні з жовтня 2011 року по день винесення судом рішення [PERSON] звернулась лише 27.01.2014 року (а.с.1), - тобто, більше як через два роки від того дня, як вона дізналась про порушення своїх трудових прав. Стороною позивача не представлено суду доказів поважності пропуску встановлених статтею 233 КЗпПУ строків звернення до суду з заявленими позовними вимогами, а тому із урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення компенсації за затримку розрахунку працівника при звільненні з жовтня 2011 року по день винесення судом рішення слід відмовити у зв»язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду з такими вимогами без поважних причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати - судовий збір - підлягає стягненню з відповідача на користь держави і розмір такого судового збору у даній справі становить 243,60 гривень.

Outcome: partial