Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 26.12.2015 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, однак спільне життя не склалось з підстав відсутності порозуміння, наявності різних поглядів на життя та втратити почуття любові та пошани, що призвело до неможливості збереження сім`ї. Відповідач уникає розірванню шлюбу в органах РАЦС, переховується від слідства. На підставі викладеного, позивач просить шлюб розірвати та відновити дошлюбне прізвище. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач, [PERSON] не з`явилась, разом з цим, звернулась на адресу суду з заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримку позовних вимог та, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32-33). Відповідач, [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив, заяв про відкладення справи або відзиву на позов до суду не надходило (а.с.31). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26 грудня 2015 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2279, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] від 20.03.2018 року) (а.с.4). Сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, спроби налагодити стосунки є неможливими, їх сім`я остаточно розпалася, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя на даний час немає. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] », але просила суд відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved