Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ( правонаступник « Альфа Банк»), треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні позову зазначала, що з 2014 року вона хворіє на онкологічне захворювання, через що на початку 2015 року їй необхідна була операція в Литві . 26 грудня 2014 року перед поїздкою за кордон вона із чоловіком відкрили карткові рахунки в ПАТ «Укрсоцбанк» для забезпечення можливості розрахунків у валюті за кордоном. На карткові рахунки було внесено особисті кошти, необхідні для оплати операції. Під час подорожі до Литві, а саме 16,17, 18 та 19 січня 2015 року нею було знято з картки готівкові кошти в євро, через АТМ у Литві. На кінець 19 січня 2015 року на її рахунку було 0 грн. Проте, починаючи з 20 січня 2015 року банком було введено суттєві зміни порядку та умов здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, в результаті чого на рахунку утворилась заборгованість. Позивачка стверджує, що відразу звернулась на гарячу лінію банку, а потім - з листом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому зазначала про свою незгоду з операцією та про її оспорювання, просила провести перегляд суми списання операції за період з 16 по 19 січня 2015 року включно. З цього приводу [PERSON] вела спілкування з банком ще на початку 2015 року. В листопаді 2018 року до позивачки надійшов лист приватного виконавця Парфьонова Г.В. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом № 4844 , виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 55 271, 21 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» позовну заяву [PERSON] не визнав, надав до суду відзив, який надійшов через канцелярію суду 23.10.2019 року. У відзиві відповідач зазначав, що нотаріус не перевіряє наявність спору між сторонами, оскільки це не передбачено порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В обґрунтування законності та безспірності вимог відповідачем було надано нотаріусу перелік документів, передбачений чинним законодавством України, які підтверджують безспірність заборгованості за Договором та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вважав, що позивачка не доводить ані зі змісту позовної заяви, ані доказами, що вимога банку є не безспірною. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. подано до суду письмові пояснення, в яких вона зазначала, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Розглянувши та вивчивши документи, що були надані представником ПАТ «Укрсоцбанк» вважала, що нею було вчинено відповідний виконавчий напис з дотриманням чинного законодавства. Третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. не було надано письмових пояснень по суті справи. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2019 року було відкрито провадження по справі та розгляд справи було призначено в загальному порядку. На стадії підготовчого провадження судом проведені дії, передбачені статтею 197 ЦПК України, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті протягом розумного строку, а саме остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, визначено порядок розгляду справи тощо. Так, 05 травня 2019 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., в яких вона серед іншого просила здійснити розгляд справи за її відсутністю. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року судом було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. належним чином засвідчені копії всіх документів щодо здійснення приватним нотаріусом виконавчого напису, вчиненого 14.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4844 про стягнення з [PERSON] 55271,21 грн. Витребувані документи на виконання ухвали суду надійшли через канцелярію суду 30 липня 2019 року. Згідно Рішення№5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15жовтня 2019 року. Судом було залучено до розгляду справи правонаступника відповідача ПАТ «Альфа-Банк». Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 17 березня 2020 року представник відповідача не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з проголошенням карантину. Враховуючи вказані обставини, судом було відкладено розгляд справи на 03 червня 2020 року. В судове засідання, призначене на 03 червня 2020 року, сторони не з`явились. Від представників позивачки через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю, позов просили задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з тим, що представник сторони приймає участь у іншому судовому засіданні. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, до суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. При цьому приватний нотаріус Гамаль І.М. у раніше поданих до суду поясненнях просила здійснити розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи по суті. Судом враховано, що вказана цивільна справа перебуває на розгляді вже тривалий час (понад 1 рік), від представника відповідача раніше вже надходило клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено, що унеможливлює відкладення розгляду справи вдруге. За вказаних обставин судом було здійснено розгляд справи за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенні в повному обсязі, враховуючи наступне. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено та сторонами не оспорювалось, що 26.12.2014 року між позивачкою [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір №0695/011326-ZP, на підставі якого позивачці було видано платіжну карту. 14 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено Виконавчий напис, за умовами якого з позивачки [PERSON] , [INFO] було стягнуто заборгованість за період з 26.12.2014 року по 21.06.2018 року, у розмірі 54 271, 21 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна гривня 21 копійка), в тому числі 20 888,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту по Кредитному договору; 33 383,06 гривень - заборгованість за відсотками, які були нараховані за користування кредитними коштами у період з моменту укладання договору по 21.06.2018 р. Крім того, з [PERSON] було стягнуто суму в розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень) за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню із [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса складає 55 271,21 грн (п`ятдесят п`ять тисяч двісті сімдесят одна) гривня 21 коп. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є,зокрема,Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172,далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача , за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. [PERSON] відкривала картковий рахунок з метою використовувати власні кошти, а не кредитні. Позивачка в 2015 року зверталась до банку з відповідним листом, в якому зазначала про свою незгоду з сумою, яку з неї утримано. Цей лист свідчить про наявність спору між позивачем та банком з цього приводу, а наявність спору унеможливлює видачу виконавчого напису нотаріуса. Також у виконавчому написі нотаріуса зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 26.12.2014 року по 21.06.2018 року, що перевищує встановлений діючим законодавством України трирічний термін позовної давності. Оскільки з тексту виконавчого напису вбачається, що стягнення проводиться з 26 грудня 2014 року, то нотаріус видав виконавчий напис в порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, з тексту виконавчого напису вбачається, що сума заборгованості порахована наступним чином: - 20 888,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 33 383,06 гривень - заборгованість за процентами, які були нараховані з моменту укладання договору по 21 червня 2018 року, тобто також більше ніж за 3 роки, що суперечить вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт можуть бути оскаржені до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За таких обставин, виконавчий напис нотаріуса, здійснений 14 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 4844 про стягнення з [PERSON] , [INFO] 55 271, 21 гривень (п`ятдесят п`ять тисяч двісті сімдесят одна грн 21 коп) необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1, 5.3, Постанови Правління НБУ № 189 від 27 червня 2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно п. 1 Передавального акту від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання. поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Згідно п. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі в розмірі 768,40 гривень та судовий збір за заяву про забезпечення позову у сумі 384,20 гривень, що разом складає 1152,60грн.,які підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» відповідача по справі. Відповідно до ст. 2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Outcome: approved