Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приазовського районного суду Запорізької області із зазначеним позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходів відповідача, щомісячно до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правової допомоги.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відносини в сім'ї не склались, мають різні характери та погляди на сімейне життя. З 01.06.2015 року шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку аліменти не платить. Майнового спору немає. Просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою судді від 11.11.2015 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивачка в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність та що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. /а.с. 7/. Заперечення проти винесення заочного рішення до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з′явився, повідомлявся належним чином, однак до суду повернувся конверт з довідкою, де зазначена причина повернення «згідно листа генеральної дирекції УД ППЗ «Укрпошта» від 22.07.2014 року № 522-31/205 «Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень». Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2010 року відділом ДРАЦС Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 122, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/. Судом встановлено, що причиною розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З 01 червня 2015 року сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться, примирення їх неможливе. Спору про розділ майна у сторін немає. Відповідно до вимог ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сім′ї стало неможливим, а тому слід задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та розірвати шлюб між сторонами. У теперішній час малолітня дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов′язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2015 року до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтвердженні витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн. за подачу до суду позовної заяви. Однак, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу, оскільки вказані витрати не визначені в грошовому еквіваленті та документально не підтвердженні.

Outcome: partial