Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області, реєстрація якої проведена 06.12.2010 року Виконавчим комітетом Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 17, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є її батьком. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у нею народилась донька, [PERSON] . Батьком дитини був [PERSON] , [INFO] [INFO] у віці 52 роки батько дитини, [PERSON] , помер. У зв`язку зі смертю батька, донька отримала право на спадщину за законом. Однак, у зв`язку з тим, що [PERSON] на момент народження дитини перебував у шлюбі, то у свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вона записала дані свого брата, [PERSON] та записала своє прізвище. Померлий збирався записати на себе дитину, але в зв`язку з передчасною смертю, зробити цього не встиг. Тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 15.01.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання. 19.02.2019 року відповідач надіслала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити (том 1 а.с. 40-41). 21.02.2019 року сторона позивача надіслала відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задовольнити (том 1 а.с.47-50). Ухвалою суду від 21.02.2019 заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відвід судді Філатової Л.Б. задоволено. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу передано до провадження судді Яременко І.В. Ухвалою судді від 25.02.2019 цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 15.07.2019 провадження у справі зупинено на час проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою судді від 04.11.2019 провадження у справі поновлено. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Показала, що у неї від [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вона знала з 2001 року, зустрічі з ним почали мати інтимний характер з осені 2009 року. У вересні 2009 року вона розлучилась зі своїм колишнім чоловіком та батьком старших дітей [PERSON] [PERSON] не мешкав з дружиною з березня 2010 року по день смерті. Відповідачці (дружині [PERSON] ) було відомо, що вони зустрічаються. [PERSON] розлучитися з дружиною, але остання просила цього не робити, так як у місті є квартира, за яку платили 25%, оскільки [PERSON] був учасником бойових дій в Афганістані. Потім вона (позивач) дізналась, що вагітна, коли [PERSON] дізнався про це - зрадів. Він вважав себе батьком дитини, протягом всього часу вагітності, виявляв турботу про неї, допомагав по господарству, відвідував у пологовому будинку, хрестили доньку разом. [PERSON] сам дав доньці ім`я « [PERSON] ». Спільного господарства вони з [PERSON] не вели, проживали окремо. Однак, він допомагав їй по господарству, давав гроші, а вона - йому з його матір`ю [PERSON] (яка померла [INFO] ), а саме: купувала продукти, ліки, міряла бабі тиск, варила вдома їсти та приносила їм. [PERSON] називала [PERSON] батьком, а він її - доця. [PERSON] дізналась, що [PERSON] це її онука у 2010 році, визнавала її за онуку, давала з пенсії гроші, купувала подарунки, хотіла написати на [PERSON] заповіт. При реєстрації народження дочки [PERSON] вона ( [PERSON] ) у графі «батько» вказала « [PERSON] » (прізвище своє, а ім`я та по-батькові як у свого брата), при цьому не вказала батьком дитини [PERSON] , оскільки їй було соромно. У червні 2017 року [PERSON] збирався записати дочку своєю, у зв`язку з чим вона отримувала витяг про народження дитини в органах ЗАГС, [PERSON] мав намір звертатись до суду щодо свого батьківства, однак запив. Також зазначила, що батьківство [PERSON] щодо доньки підтверджується їх спільними сімейними фотокартками, які долучені до справи. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилалась на доводи, викладені у позові та у відповіді на відзив. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Показала, що померлий [PERSON] був її чоловіком, з 2010 року вони почали проживати окремо, поділили худобу, речі вжитку не ділили. Протягом тривалого часу перебування у шлюбі, коли були інтимні стосунки з чоловіком, вона жодного разу не була вагітна, тому вважала, що чоловік фізично не міг мати дітей. У нього було багато жінок по селу, з якими він мав інтимні стосунки, але ніхто з них не вагітнів. Крім того зазначила, що, на її думку, позивачка також мала зв`язки з іншими чоловіками, вважає, батьком дитини міг би бути також племінник померлого [PERSON] - [PERSON] , з яким вони схожі зовнішньо. Чоловік нікого не боявся і не соромився, якби це була його дочка, він би її записав на себе. Не заперечувала, що чоловік робив подарунки [PERSON] - дочці позивачки. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Показала, що дійсно [PERSON] мав багато- чисельні стосунки з жінками. Однак у нього у першому шлюбі та у другому з відповідачкою дітей не було, він не міг мати дітей. Він дуже любив дітей, якби це була його дитини, він би наполягав, щоб бути записаним батьком у графі «батько» у свідоцтві про народження дитини. Представник Другої чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, від установи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 15 (том 1 а.с.62). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2010 року виконавчим комітетом Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, Україна, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 17. Батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (том 1 а.с.6). З копії актового запису про народження № 17 від 06.12.2010 року убачається, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області. Відомості про батька - [PERSON] були записані на підставі заяви матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (том 1 а.с. 119). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5) Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття). Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, особа, яка вважає себе батьком дитини може звернутись до суду з відповідним позовом, який приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при цьому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно висновку експерта № 742 від 09.10.2019, із нігтьової пластини ексгумованого померлого [PERSON] , [INFO] , отримані препарати ДНК , встановлений їх генотип. Встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої гр.. [PERSON] , [INFO] Вірогідність того, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (том 1 а.с. 238-241). Крім того, відомості, що засвідчують походження дитини [PERSON] , [INFO] , від померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у суді підтвердили свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є хрещеною [PERSON] . Також підтвердила, що дійсно [PERSON] визнавав [PERSON] своєю рідною донькою. І він, і його мати вважали, що [PERSON] рідна дочка та онука. [PERSON] продав машину і купив [PERSON] коштовні сережки, купив велосипед, на якому вона і зараз їздить, на трирічний день народження купив дитині велику ляльку. Позивачка [PERSON] допомагала по господарству і матері [PERSON] і йому. Мати [PERSON] свої гроші зберігала у [PERSON] . [PERSON] записати доньку на себе, однак позивачка соромилась людей, тому все відкладала. Ніхто не думав, що він так рано помре. Що це дитина [PERSON] вона ( [PERSON] ) дізналась від нього самого, він взяв її кумою, сказав: «Моїй дитині [PERSON] будеш хрещеною». Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] це його рідний дядько. Те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , про це йому казав він ( [PERSON] ) особисто. До 2010 року [PERSON] проживав з [PERSON] та бабою (своєю матір`ю [PERSON] ). Знав, що дядько з [PERSON] зустрічаються. [PERSON] казав, що їздили з [PERSON] до лікарні на УЗД , казав, що дочка народиться, назвав її [PERSON] , як принцесу. [PERSON] визнавала [PERSON] за свою рідну онуку. Дядько хотів дитину оформити на себе, але не встиг та й [PERSON] не хотіла, щоб у її дітей були різні прізвища. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона племінниця [PERSON] . У нього була дружина, вони не розлучались, але не проживали разом 9-10 років. Коли дружина пішла від дядька, він почав зустрічатись з [PERSON] . Потім народилась [PERSON] . Дядько визнавав себе батьком [PERSON] , приїздив до [PERSON] у пологовий будинок, купував усе необхідне для дитини, давав гроші, ім`я дитині він дав. Баба [PERSON] казала, що у [PERSON] буде дитя, визнавала [PERSON] онукою, гостинці їй передавала. [PERSON] допомагала по догляду за бабою, і по господарству. Дядько збирався записати дитину на себе, щоб вона була [PERSON] , але не записав, тому що [PERSON] не хотіла, оскільки дядько був офіційно одружений. Їй ніколи дядько не казав, що не може мати дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] визнавав [PERSON] своєю рідною донькою, і мати його теж визнавала [PERSON] онукою. Разом з тим, твердження відповідачки [PERSON] про відсутність у її чоловіка фізичної можливості мати дітей спростовуються наведеними вище доказами, а також показаннями свідка [PERSON] , яка у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] це її колишній чоловік, були одружені з 1987 року по 1989 рік, але продовжували жити разом до вересня 1990 року. У 1988 році вона була вагітна від [PERSON] , але стався викидень. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з обставин справи, аналізуючи надані сторонами у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт батьківства померлого [PERSON] щодо дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому його необхідно встановити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справ. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать згідно п.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням спеціалістів, експертів. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачкою [PERSON] на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано ордер (т.1, а.с.23), договір про надання правничої допомоги № 03/19 від 25.01.2019р. (т.1, а.с.24-25), квитанції про сплату послуг адвоката за вказаним договором (т.2, а.с.19), а також акт виконаних робіт від 03.12.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (т.2 а.с. 18). Згідно квитанцій 0.0.1474080893.1 та 0.0.1474080531.1, наданих позивачкою, нею сплачено 23.09.2019 року Бюро СМЄ за проведення судово-медичної експертизи відповідно 6604 грн. 64 коп. та 5656 грн. 35 коп., а всього 12260 грн. 99 коп. (т.2, а.с.16). Також позивачкою надано докази на підтвердження оплати нею витрат, пов`язаних з проведенням ексгумації трупа померлого [PERSON] та направленням відібраних зразків (поштових пересилань) до експертної установи (м.Дніпро) на загальну суму 5386 грн. 77 коп. (т.2 а.с.14,15,16,17). У відповідності до ст.ст. 133, 134, 137, 139, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., правничої допомоги в сумі 6000 грн., проведення експертизи в сумі 12260 грн. 99 коп., пов`язані з проведенням ексгумації трупа померлого [PERSON] в сумі 5386 грн. 77 коп., а всього 24352грн. 56 коп., оскільки вони підтверджені належними доказами. В іншій частині витрати, заявлені позивачем, як понесені у зв`язку з розглядом справи, не підтверджені належним чином, а тому стягненню не пілягають.

Outcome: partial