Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що з 26 листопада 2007 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний і від якого вони мають одну дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказуючи, що домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в уточненому розмірі, зокрема просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов з уточненими вимогами визнав, проти задоволення позову не заперечив. Крім того, у заяві зазначив, що є фізично здоровим, інших осіб на утриманні не має, офіційно не працює, стабільного джерела доходе немає. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК України). За змістом частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19 червня 2018 року було розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області (аркуш справи 7) і від якого вони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (аркуш справи 9). Дитина проживає разом із позивачем (аркуш справи 8). З довідки про доходи № 577 від 22 липня 2019 року вбачається, що позивач працює на посаді контролера енергозбуту в ПрАТ «Волиньобленерго» та отримує заробітну плату (аркуш справи 5). Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, позивач працює та отримує невисоку заробітну плату, відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам статей 182, 184, 191 СК України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд не допускає до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у зв`язку з поданою про це заявою позивача. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, відповідач, реалізувавши передбачене статтею 206 ЦПК України право, визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України, пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору 384 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved