Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що на підставі договору дарування від 23.08.2007р. вона набула у приватну власність квартиру №2, що розташована в будинку №9 по вул. Осипенко у м. Лисичанську. З 30.07.2004р. у вказаній вище квартирі був зареєстрований та мешкав її брат [PERSON]. З грудня 2005 року відповідач виїхав з належної їй квартири до Російської Федерації, де постійно проживає. У квартирі мешкають позивача з чоловіком та доньками. За час відсутності за місцем реєстрації відповідач жодного разу не сплачував комунальних платежів. З телефонних розмов їй стало відомо, що відповідач не бажає повертатись за місцем реєстрації, приймати участь по утриманню квартири та оплати комунальних та інших послуг. На прохання самостійно знятись з реєстраційного обліку відповідач відмовився. Відповідач фактично має інше місце проживання, в квартирі будь-які його особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Наявність реєстрації відповідача у належній їй квартирі позбавляє її можливості в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманню житла. На підставі викладеного, після уточнення позовних вимог, просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №2 у будинку № 9 по вулиці Осипенко у місті Лисичанську Луганській області та стягнути сплачену суму судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила справу розглядати за її відсутністю. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування ? квартири з господарськими будівлями та спорудами від 23.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрованому в реєстрі за № 2116, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частину квартири з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію права влансості на нерухоме майно №14789326 від 05.06.2007р. наданим Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації квартира з господарськими будівлями та спорудами №2 в будинку №9 по вул. Осипенко в м. Лисичанську зареєстрована за [PERSON] частина ? на підставі свідоцтва по право на спадщину №2-883 від 30.05.2007р. Лисичанська ДНК, номер запису 308, в книзі 17. Згідно з довідкою № 425 від 17.09.2015 року, виданою Комунальним підприємством «Паспортна служба», за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] чоловік, [PERSON], [INFO] донька, [PERSON] донька, [PERSON] брат. Згідно з довідкою від 18.09.2015 року наданою головою вуличного комітету [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS] [PERSON] не пржавє за даною адерсою [ADDRESS] з грудня місяця 2005 року. Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує її права, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з грудня місяця 2005 року. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 428 від 22.09.2015 року про сплату судового збору в сумі 487,20 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved