Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Пултівці Вінницького району Вінницької області помер батько [PERSON] - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрованим. У зв'язку із похилим віком, хворобами, матеріальним становищем спадкодавець за час свого життя не оформив право власності на житловий будинок через що позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою від 26.01.2015 р. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів [PERSON] не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] не з'явилась, представник [PERSON] - адвокат Полігас В.М. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно в порядку спадкування - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Вказав, що [PERSON] помер несподівано, коли перебував в гостях в с.Пултівці, саме тому у свідоцтві про смерть вказано даний населений пункт як місце смерті. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки сестра відмовилась від спадщини у встановлений законом строк, спору про спадщину немає, дружина [PERSON] померла задовго до його смерті. Уточнив позовні вимоги та просив визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок із надвірними спорудами відповідно до технічного паспорту від 20.08.2014 року, оскільки саме цей документ свідчить про відповідну інвентаризацію домоволодіння. Просив судові витрат в разі задоволення позову не стягувати із відповідача, а віднести на користь позивача. Представник відповідача - Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області - сільський голова Кречковський А.Ф. в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без його участі (а.с. 72). Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивачки, оскільки її інтереси представляє представник. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши позовну заяву, заяви представника відповідача, матеріали спадкової справи № 452/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON]. - [PERSON] (а.с. 12, 13, 14), після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно довідок №116, №117, № 118, №119 від 26.01.2015 р. та № 272 від 24.03.2015 р. виданих виконкомом Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON], який помер [INFO] на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]; згідно погосподарської книги №1, особовий рахунок №0334 с. Новоселиця за 2011-2015 р. житловий будинок по [ADDRESS] рахується за померлим [INFO] [PERSON]; на час відкриття спадщини разом із [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований; земельна ділянка площею 1,00 га, що по [ADDRESS] рахується за [PERSON], державний акт не видавався. (а.с. 17, 18, 19, 20, 21) Відповідно до витягів зі спадкового реєстру № 38173496 від 20.08.2014 р. та № 39447896 від 26.01.2015 р. [PERSON] заповітів не залишав, спадкових договорів не укладав, після його смерті відкрито спадкову справу №452. (а.с. 15, 16) Відповідно до матеріалів спадкової справи № 452/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 73-79) встановлено, що спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] Дочка спадкодавця [PERSON], у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємиця [PERSON] у визначений законом строк подала заяву до Жмеринської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 26.01.2015 р. позивачка [PERSON] звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори в інтересах [PERSON] для отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належний батьку [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] Однак постановою державного нотаріуса № 52/02-31 від 26.01.2015 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями виданих на ім'я померлого [PERSON] (а.с. 22) Згідно висновку звіту про технічний стан об'єкту нерухомого майна по [ADDRESS], встановлено його задовільний стан. При проведенні в подальшому поточних ремонтів не рідше одного разу на два роки існуючі приміщення житлового будинку з господарськими будівлями можуть експлуатуватись. Але в зв'язку з моральним та фізичним устарінням оздоблювальних матеріалів пропонується виконати капітальний ремонт або реконструкцію приміщень. Існуючі житловий будинок з господарськими будівлями придатні для експлуатації. Експлуатація приміщення лише за призначенням. (а.с. 28-60). Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 20.08.2014 р., на спірне домоволодіння (а.с. 24-27) та довідки КП «ВООБТІ» від 20.08.2014 р. № 56 технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна та реєстрація прав власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. Станом на 20.08.2014 р. на земельній ділянці площею 7924 кв.м розташовано: житловий будинок «А», 1973 року побудови, загальною площею 74,4 кв.м, в тому числі житловою площею 40,9 кв.м; веранда «а» з ганком 1979 року побудови; погріб «п/а» 1979 року побудови; літня кухня «Б» 1982 року побудови; сарай «В» 1973 року побудови; погріб з шиєю «п/В» 1973 року побудови; сарай «Г» 1985 року побудови; криниця №1; яма вигрібна №2; ворота з хвірткою № 3; огорожа №4. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема і діти спадкодавця; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1973 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], відповідно до запису у погосподарській книзі належав будинок [ADDRESS] і який був успадкований [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за законом, наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується дослідженими матеріалами справи. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1261, 1273 ЦК України,

Outcome: approved