Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира, розташована за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1995 року на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , мати позивачки, померла. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину втратила. Наразі в отримані свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Також, позивачка просить визнати за нею право власності на частину квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, оскільки оригінал свідоцтва наразі втрачено. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщини відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 07.05.1997 року зроблено запис за № 139, про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1995 року, виданого органом приватизації Курахівського заводу залізобетонних конструкцій в особі керівника органу приватизації Тарапата А. Н. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - доньки померлої. Так, відповідно до посвідки про народження [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Батьками вказано: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 00027650184 сформованого 03.09.2020 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] 16.09.1962 року. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до відомостей з реєстру територіальної громади м. Курахове № 298/12-16 від 04.06.2020 року, на момент смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1909 року народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Курахівської державної нотаріальної контори Островерхової О. А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61248891 спадкове справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена по Курахівській державній нотаріальній конторі 22.03.2000 року та видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 15.2. Правил ведення нотаріального діловодства контора передає справи (наряди) нотаріальних документів після закінчення десятирічного строку їх зберігання у відповідній державній нотаріальній конторі згідно з графіком, затвердженим завідувачем державного нотаріального архіву. Вищезазначена справа була передана до Донецького обласного нотаріального архіву для постійного зберігання. Згідно п. 16.3 Правил ведення нотаріального діловодства При зверненні фізичної чи юридичної особи до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у тих випадках, коли спадкову справу передано для зберігання до архіву, нотаріус витребовує з державного нотаріального архіву відповідну спадкову справу разом з відповідними документами обліково-довідкового характеру (книгою обліку і реєстрації спадкових справ, алфавітною книгою спадкових справ). Вищевказаний архів знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області і витребувати вищезазначену спадкову справу не має можливості. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину, однак наразі не має можливості отримати свідоцтво про право власності на Ѕ частину квартири. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно. Щодо позовних вимог про визнання права власності на Ѕ частину квартири, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1995 року, виданого Органом приватизації Курахівського заводу залізобетонних конструкцій в особі керівника органу приватизації А. Н. Тарапата, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] . Позивачка, [PERSON] вказує, що наразі оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру або жилий будинок. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна та за відсутності можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання права власності на нерухоме майно, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. Позивачка подала до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що є інвалідом ІІ групи, додала до клопотання документи на підтвердження наявності інвалідності. Відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved