Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод про відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоровя на виробництві. У судове засідання позивач та відповідач не зявились. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 27 лютого 1986 року позивач була прийнята на роботу до Красногорівського вогнетривкого заводу ім. Леніна (нині - Приватне акціонерне товариство «Красногорівський вогнетривкий завод». На даному підприємстві позивач пропрацювала до 08 жовтня 2009 року, була звільнена за станом здоровя. Праця на ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» супроводжується постійним контактом із пилом та контрастними температурами. Саме в таких умовах позивач і отримала професійне захворювання «хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етнології, друга стадія, помірна течія. Легенева недостатність першого ступеню», яке стало виявлятись у 2009 році. З 30 липня по 14 серпня 2009 року вона пройшла лікування в КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання» з приводу віддишки, кашлю, болю в грудній клітці, де їй вперше був встановлений діагноз «хронічне обструктивне захворювання легенів другої стадії у фазі загострення». З 15 по 28 серпня 2009 року вона проходила лікування в Марїнській центральній районній лікарні, їй був встановлений діагноз «захворювання легенів, 2 стадія, помірна течія у фазі загострення. Дифузний пневмосклероз. Емфізема легенів 2 ступеню». З 31 серпня по 16 вересня 2009 року вона проходила лікування в Марїнській центральній районній лікарні, їй був встановлений діагноз «хронічне обструктивне захворювання легенів, 2 стадія, помірна течія у фазі загострення. Дифузний пневмосклероз. Емфізема легенів 2 ступеню». З 17 вересня по 8 жовтня 2009 року вона проходила лікування в обласній клінічній лікарні професійних захворювань. Їй був встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етнології, 2 стадія, помірна течія. Легенева недостатність першого ступеню, захворювання професійне, вперше. Відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії Обласної клінічної лікарні професійних захворювань від 07.10.2009 року їй був встановлений діагноз, хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етнології, 2 стадія, помірна течія. Легенева недостатність першого ступеню, захворювання професійне, вперше. Відповідно акту № 16, складеного за формою П-4, розслідування хронічного професійного захворювання від 15.10.2009 року професійне захворювання виникло за таких обставин: неефективна робота вентиляційних систем та аспіраційного устаткування, порушення герметичності технологічного облаштування, недосконалість технології виробництва, непостійне використання засобів індивідуального захисту органів дихання. У 2009 році висновком МСЕК їй було вперше встановлено 25 відсотків втрати працездатності у звязку із професійним захворюванням. Встановлена потреба у нагляді та лікуванні, подальшому обстеженні. У 2012 році висновком МСЕК їй було встановлено 40 відсотків втрати працездатності у звязку із професійним захворюванням, встановлена 3 група інвалідності. Встановлена потреба у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, подальшому обстеженні, нагляді у пульмонолога. Отже, після тривалої роботи на ВАТ «КрВЗ», у теперішній час, не дивлячись на її вік, вона достатньо хвора людина, їй протипоказана праця в пилових умовах, в контакті з токсичними газами, в неблагоприємних метеоумовах, тяжка фізична праця. Наявне у неї професійне захворювання та його наслідки, а також наслідки отриманого професійного захворювання приводять її до тяжких фізичних і моральних страждань, порушили нормальні життєві зв'язки. Її життєдіяльність обмежена. В теперішній час вона має достатньо серйозні порушення здоровя у звязку із отриманим професійним захворюванням. Змінився її звичайний образ життя, оскільки її постійно переслідує віддишка при ходьбі, біль при диханні за грудиною, постійний надсадний кашель, хрипи в легенях, які вона навіть сама відчуває. Все частіше бувають приступи удушення. Все це приводить до фізичних та моральних страждань та дискомфорту. Внаслідок вказаних погіршень здоровя вона вимушена значний час витрачати на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, неодноразові обстеження та консультації спеціалістів, будучі позбавлена можливості спілкування зі своєю родиною, що в свою чергу, завдає їй неподобства, обмеження спілкування з сімєю, та порушення нормальних життєвих звязків. Крім того, із-за хвороб вона вимушена обмежувати коло спілкування зі знайомими та друзями, так як приступи надсадного кашлю та удушення можуть застати її де завгодно, і це досить незручно і соромно при людях. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». У відповідності до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( в редакції до 2007 року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів заробітної плати, встановленої на день виплати. Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 717 від 23.02.2007 року дія положень закону, які передбачали обовязок Фонду ССНВНВ відшкодовувати моральну шкоду потерпілім на виробництві - скасовано. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року встановлено, що скасоване право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 200, року), відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі викладеного, відповідно до ст.. 1167 ЦК України, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (неморальної) шкоди від 31 березня 1995 року № 4, ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved