Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди в користуванні житловою площею, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 21.04.2007 року вона зареєструвала за вказаною адресою чоловіка [PERSON] . Сімейне життя не склалось, та у 2014 році відповідач забрав всі свої речі та пішов із сім`ї та з цього часу вони не підтримують жодних відносин. За рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2004 р.н., в розмірі 2500 грн., однак аліменти відповідач не платить. Вказує, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її право власності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати. Позивач сплачує за відповідача комунальні послуги, що потребує від неї додаткових витрат. Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Додатково зазначила, що відповідач з квітня 2015 року забрав свої речі та пішов з родини. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.06.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши вступне слово позивача, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Цей факт підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.07.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №2-4063. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» №107 від 22.01.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина також підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20.12.2018 № 12-0022995-2018. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16.08.2002 року, розірваний. Як вбачається з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, [PERSON] за адресою реєстрації не проживає з 2014 року, що також підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та актом про непроживання від 15.10.2018 року. Отже, відповідач не користується житловим приміщенням, де він зареєстрований. Не проживає за цією адресою, за комунальні послуги не сплачує. Згідно з положеннями ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми Закону, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , так як останній добровільно залишив вказане приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved