Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 02.11.2013 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалось, під час шлюбу між ними виникали сварки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призвело до припинення шлюбних стосунків. Близько 6 місяців вони з відповідачем не проживають разом. Шлюб фактично розпався. За таких обставин вважає подальше існування шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати,після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Позивачка [PERSON] в судовому засіданні, що призначене на 09.04.2015 року позов підтримала із підстав, що в ньому викладені. Пояснила, що відповідач близько шести місяців через сварку, а саме те, що вона без його дозволу пішла на весілля покинув сім»ю, а потім почав її запитувати, чи не буде вона його просити повернутись. Це обурило позивачку, тривала відсутність відповідача призвела до втрати до нього почуттів та призвела до розпаду сім»ї. Відповідач вживав заходів щодо примирення, однак вона прийшла до твердого переконання про неможливість збереження сім»ї, що суперечитиме її інтересам, так як у них постійно виникають сварки та скандали. До дитини відповідач відноситься добре. У судовому засіданні, що призначене на 09.04.2015 року відповідач [PERSON] позов не визнав, проти розірвання шлюбу заперечив, оскільки він не бачив причини для розірвання шлюбу. Дійсно він через те, що позивачка пішла на весілля, а його не поставила до відома образився на неї та близько шести місяців назад покинув сім»ю. Однак він любить дружину, хоче зберегти сім»ю, просив надати термін на примирення тривалістю один місяць. Ухвалою суду від 09.04.2015 року клопотання відповідача було задоволено та надано термін для примирення сторін тривалістю один місяць, провадження у справі зупинене. Ухвалою суду від 12.05.2015 року провадження у справі відновлено, призначено судове засідання. У судове засідання, що призначене на 12.05.2015 року, після закінчення строку, що наданий судом на примирення та після відновлення провадження у справі сторони не з»явились. Позивачка [PERSON] згідно поданої заяви позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Просить справу розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила прізвище змінити на «[PERSON]», судові витрати віднести на її рахунок. (а.с. 21) Відповідач [PERSON]. згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Просив розглянути справу без його участі. (а.с. 22) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяви сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.11.2013 року, який зареєстровано виконкомом Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка проживає разом із матір'ю - позивачкою. (а.с. 7) Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зі змісту статті 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, у сторін немає спільних інтересів. Місячний термін, наданий сторонам для примирення позитивних результатів не надав. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, про що вона заявила суду. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Про вказані обставини сторони повідомили суд у наданих письмових заявах. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved