Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позов мотивований тим, що відповідно до договору дарування від 08.08.1987 року [PERSON] на праві приватної власності належить 43/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . В належній позивачу частці житлового будинку зареєстрована її дочка [PERSON] , 1977 року народження. Проте, з 2002 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] , які отримані 30.07.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2105013673440, однак відзиву на позов або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЖК України щодо права користування житлом та нормами ЦК України про право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Відповідно до договору дарування від 08.08.1987 року [PERSON] на праві приватної власності належить 43/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . В належній позивачу частці житлового будинку зареєстрована її дочка [PERSON] , 1977 року народження. Проте, з 2002 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає. Відповідно до актів від 15.06.2018 року та 06.05.2019 року, складеними комітетом мікрорайону «Пирогово» в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2002 року. Відповідач тривалий час не проживає у будинку, але її реєстрація місця проживання в будинку створює позивачу перешкоди в здійсненні права користування і розпорядження майном. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, доведеними. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач наполягала на стягненні судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved