Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській обл., Державної податкової інспекції у Галицькому районі Управління державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, третьої особи - [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності на: В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що проживає за адресою: [ADDRESS]. На виконання вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2012 року, яким третю особу [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України в частині конфіскації майна, державним виконавцем відділу ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській обл. Паращуком В.І. складено акт опису і арешту майна до якого внесено перелічені вище речі, які є її особистою власністю. Відтак, на такі за нею слід визнати право власності та виключити з акту опису та арешту. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали. Позивач додатково пояснила, що газову плиту «Індезіт», холодильник «Норд», телевізор «Самсунг», тюнер «Лемберг» придбала в 2006 році в підприємця [PERSON] Немаючи збережених товарних чеків звернулась до нього і ним видано дублікати. Представник відповідача Державної податкової інспекції у Галицькому районі Управління державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області Сендунь М.В. позов заперечила. Заперечуючи позов покликалась на те, що з вимогою визнати право власності на зазначені речі раніше звертався в суд чоловік позивача - [PERSON] Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2013 року його позов задоволено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2014 року залишеним без змін касаційною інстанцією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову в частині вимог щодо зазначеного майна відмовлено. Відтак, вважає, що судом встановлено факт належності спірного майна засудженому [PERSON], а тому таке підлягає конфіскації. Також зазначає, що товарні чеки на купівлю частини майна подавались раніше як докази [PERSON], а тому такі не слід брати до уваги. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції Сус О.І. позов заперечив Третя особа [PERSON] скерував на адресу суду заяву про підтримку позову. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). На виконання вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2012 року, яким третю особу [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України в частині конфіскації майна державним виконавцем відділу ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській обл. Паращуком В.І. 16 липня 2014 року складено акт опису до якого внесено наступне майно: Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позивачем доведено належність їй холодильника «Норд», телевізора «Самсунг», тюнера «Лемберг» (а.с. 15). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до Державної податкової інспекції в Галицькому районі, Галицького РВ УМВС, третіх осіб Державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції, [PERSON] про визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту, позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на дерев'яну шафу, телевізор « SNARP», дівіді «WING» № BW 309ВІ 0528218, м'який диван з 2-ма кріслами, газову плиту «INDEZIT», холодильниr « NORD», стіл з 4-ма м'якими кріслами,м'який куток, меблеву стінку « Віктор» та трюмо від даної стінки,тумбочку,телевізор « Самсунг»,тюнер « Лемберг», килим розміром 1,5х1 м. Виключено майно з протоколу від 29 жовтня 2011 року про накладення арешту на майно та звільнено дане майно з-під арешту (а.с. 25-26). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2014 року залишеним без змін касаційною інстанцією, рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2013 року скасовано. Постановлено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за ним право власності на м'який диван з двома м'якими кріслами,набір м'яких меблів, придбаних 24 червня 2009 року та меблевий набір «Стінка Вікторія», стіл столовий, придбані ним 07 квітня 2009 року та звільнено зазначене майно з під арешту (а.с. 27-31). В решті заявлених вимог відмовлено. Визнаючи за [PERSON] право власності на меблевий набір «Стінка Вікторія», стіл столовий, придбані ним 07 квітня 2009 року суд апеляційної інстанції взяв до уваги товарний чек від 07 квітня 2009 року (а.с. 16, 36). Відтак, у розглядуваній справі суд не бере до уваги поданий доказ. Суд не бере до уваги також товарний чек на купівлю газової плити «Індезіт», оскільки такий датовано 26 грудня 2014 року - днем який ще не наступив. Доказів належності щодо решти спірного майна позивачем не подано. Зі згаданих рішень апеляційної та касаційної інстанції вбачається, що відмовляючи [PERSON] в задоволенні позову щодо визнання права власності на частину майна суди виходили з того, що останнім не надано доказів належності саме йому цього майна, однак жодним чином не констатували належність спірного майна [PERSON] дане майно могло бути придбане іншими членами сім'ї. Відтак, визнання за позивачем права власності на холодильник «Норд», телевізора «Самсунг», тюнера «Лемберг» не суперечить раніше ухваленим судовим рішенням. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 6, Про судову практику в справах про виключення майна з опису, судам надано роз'яснення, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Відтак, позов в частині вимог до Державної податкової інспекції у Галицькому районі Управління державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області задовольнити частково. В позові до Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській обл. слід відмовити. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial