Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 04.02.2010 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. У шлюбі в них народилося троє дітей: дочка [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні і вихованні. На даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має, тому вона не може забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач працює по тимчасових заробітках на території України та за кордоном, з чого має нерегулярні доходи, тому має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, він є фізично здоровою працездатною людиною, інших утриманців, крім їхніх дітей, не має. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2019 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, та просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживають в шлюбі, який зареєстровано 04.02.2010 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с. 9). У шлюбі в них народилося троє дітей: дочка [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-8). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного депутатом Пнівської сільської ради, та довідки від 13.02.2019 р. № 714, виданої Пнівською сільською радою, позивач на даний час проживає разом з неповнолітніми дітьми в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сім'я позивача проживає в тяжких матеріальних умовах та потребує матеріальної допомоги (а.с. 10-11). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має змогу надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника аліментів. Таким чином, з врахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дітей, матеріального стану та стану здоров'я платника аліментів, який не працює, є фізично здоровою людиною, відсутність інших утриманців, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved