Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому зазначила, що 25 липня 2013 року вона, як член Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» уклала з останнім договір № 9187 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок». Договір укладено строком на 13 місяців, внесок позивачкою зроблено в сумі 16\~500 грн., процентна ставка встановлена у розмірі 20% річних. Протягом строку дії договору [PERSON] збільшила суму вкладу до 32 500 грн.після закінчення строку дії укладеного договору позивачка звернулась до спілки із заявою про повернення внеску, але її було відмовлено посилаючись на складне матеріальне становище. Станом на 06 травня 2015 року зобовязання відповідачем по вищезазначеному договору не виконанні, внесок не повернуто, у звязку з чим позивачка звернулась до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь внесок в сумі 32\~500 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання за договором в сумі 678,49грн. та витрати від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів в сумі 10725 грн., що разом становить 43\~903,49 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно заперечень щодо позову не надав. З заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю представника відповідача. Вислухав пояснення позивачки, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25 липня 2013 року між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено договір № 9187 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок». (а.с.5-6) Згідно умов договору [PERSON] зобовязана внести грошові кошти в розмірі 16\~500 грн. строком на 13 місяців, з процентною ставкою за внеском в розмірі 20 % річних. Днем закінчення строку дії договору є 25 серпня 2014 року. Пунктом п.2.3.3 договору визначено, що виплата процентів вкладнику, тобто позивачці, здійснюється в кінці дії договору. Відповідно до п.3.2.5 договору, Спілка зобов'язана повернути Вкладнику внесок, та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Згідно п.3.3.3 договору Вкладник має право по закінченню строку дії цього договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору. Протягом дії договору позивачкою був збільшений розмір внеску до 32\~500грн., згідно квитанцій (а.с.7) 21 серпня 2014 року, після закінчення строку дії договору № 9187 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», позивачка звернулась до ЗОКС «Довіра» із заявою про повернення коштів відповідно до умов вищезазначеного договору. (а.с.8) Проте, до теперішнього часу вимоги позивачки щодо повернення їй суми вкладу з нарахованими процентами, відповідачем не виконані. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. ст. 629, 625 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором за № 9187 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» від 25 липня 2013 до теперішнього часу не виконав, тому вимоги позивача є законними. Вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобовязання за договором в сумі 678,49 грн. та витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів в сумі 10725 грн., підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними під час розгляду справи. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 439,03 грн.

Outcome: approved