Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2010 році вона подавала позов про стягнення аліментів та суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 лютого 2010 року. Незважаючи на це, відповідач належним чином не виконував зобов'язання, через що [PERSON] зверталась до виконавчої служби та станом на 01 грудня 2016 року заборгованість за аліментами становила 23615,12 грн. В грудні 2016 року позивач також подала позов про збільшення розміру аліментів та з огляду на те, що батько дитини офіційно не працює, то сума до стягнення встановлювалась відповідно до прожиткового мінімуму. Судом було вирішено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та починаючи з 21 грудня 2016 року. Відповідач так і не виконує свої зобов'язання та за виконавчим листом № 653/4228/16ц, виданого 22 травня 2017 року Генічеським районним судом станом на вересень 2018 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17058,06 грн. З огляду на те, що прожитковий мінімум зростає позивач просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з'явився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони являються батьками неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 17 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис № 75. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 березня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 лютого 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення судом 22 квітня 2010 року було видано виконавчий лист № 2-419/10. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Генічеського районного суду від 04 листопада 2013 року. 18 квітня 2017 року Генічеським районним судом було винесено рішення у справі № 653/4228/16-ц, яким позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення аліментів - задоволено частково та змінено розмір аліментів, що стягуються за виконавчим листом № 2-419/2010 року, виданого 22 квітня 2010 року Генічеським районним судом Херсонської області та вирішено стягувати з [PERSON]С на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2016 року та до повноліття дитини. 22 травня 2017 року Генічеським районним судом видано виконавчий лист. З пояснень позивача вбачається, що відповідач не сплачує аліменти, а потреби дитини та ціни зростають, як й прожитковий мінімум. Крім того дитина потребує лікування, що підтверджується випискою із медичної картки. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказує на недостатність суми аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей, у зв'язку з чим просить збільшити їх розмір. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів з відповідача у розмірі 800 грн. є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, з огляду на додаткові витрати на лікування захворювання очей, зростання життєвих потреб та прожиткового мінімуму. Крім того, ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. На 2019 рік такий мінімум становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд вважає необхідним збільшити аліменти на дитину, так як змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і дитина потребує більше коштів для її утримання, а тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача слід збільшити до твердої грошової суми у розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Доказів, що відповідач не може сплачувати аліменти у такому розмірі суду не надані. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір, тому аліменти, у розмірі визначені даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2018 року складав 1762 грн. судовий збір, що підлягає до стягнення становить 704, 80 грн.

Outcome: approved