Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, після уточнення позовних вимог остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення повноліття дитиною. Також, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку та інших доходів до досягнення дитиною трьох років. Позивач до початку судового засідання надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також надав заяву, відповідно якої уточнений позов визнав в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згоди щодо утримання дитини між сторонами в досудовому порядку досягнуто не було. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Суд з урахуванням ст. 182 СК України вважає, що позовна вимога щодо стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтуються на законі, а відтак підлягає задоволенню. Згідно зі ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, за відсутності змістовних заперечень з даного питання, вимога про стягнення аліментів на утримання позивача підлягає також задоволенню, а саме у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються сімейним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При вирішенні справи суд керується ст. ст. 84, 180, 182-183 СК України, ст.ст.88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved