Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька в період з травня по жовтень 2014 року. Посилалася на такі обставини. Від шлюбу з [PERSON], який розірвано 29.03.2012 року, вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З метою оздоровлення сина вона бажає поїхати за кордон в Нідерланди, де постійно проживає та працює її рідна сестра [PERSON], у якої вони будуть проживати із сином. Відпочинок має велике значення для духовного та фізичного розвитку дитини, до того ж дитина має можливість спілкуватися в цей час з тіткою. Однак, відповідач [PERSON] не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, погодилась за заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 19.01.2007 року до 29.03.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч.3). У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З матеріалів справи убачається, що малолітній син сторін [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] має рідну сестру [PERSON], яка є громадянкою України і має дозвіл на проживання в Нідерландах. Необхідність тимчасового виїзду дитини полягає у оздоровленні дитини. Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування в Нідерландах. Відповідач [PERSON] не дає згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон. Нотаріально посвідченого клопотання про оформлення проїзного документа для сина відповідач [PERSON] не оформив. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та обмежує її можливість як матері надати дитині найкраще. Суд приходить до висновку про те, що надання позивачці [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього сина [PERSON], [INFO], за кордон у Нідерланди без згоди батька, в її супроводі, в період з травня по жовтень 2014 року, відповідатиме його інтересам та сприятиме зміцненню його здоров'я. Виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved