Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона з 21 липня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року було розірвано. В шлюбі в них [INFO] народилась дочка [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON]. Діти проживають разом з нею. Зазначає, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що в даний час аліментів, які присудженні до стягнення з відповідача за вищевказаним рішенням суду їй недостатньо для утримання дітей, а тому вона просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, стягнувши з нього аліменти на її користь на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь втрати на правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. В судове засідання учасники справи не з'явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а відповідач в поданій заяві зазначив, що позов визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] з 21 липня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року по справі № 128/160/16-ц було розірвано. Рішення набрало законної сили 09 лютого 2016 року, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 7). В шлюбі в сторін по справі [INFO] народилась дочка [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження (а.с. 8, 9). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року по справі № 128/2924/16-ц з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], (який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], (яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 11-12). З довідки № 362, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 21.08.2018 року, вбачається, що діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки розмір аліментів, який відповідач сплачує згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року є нижчий від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток двох дітей, з урахуванням того, що діти потребують додаткових витрат, пов'язаних з їх розвитком, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у визначеному позивачем розмірі, з яким погодився відповідач по справі, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві про визнання ним позову. Однак, стягнення аліментів в новому розмірі слід почати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача грошові кошти в розмірі 300,00 грн., понесені нею на правничу допомогу, а на користь держави - судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial