Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Також суду пояснила, що працює вчителем початкових класів Великомежиріцького НВК. Натомість відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча працює не офіційно на роботах в РФ. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмір 500 (п'ятсот) грн. Також пояснив, що офіційно ніде працює, проте час від часу їздить на будівельні роботи в РФ та підзаробляє по місцю свого проживання. Інших дітей, окрім доньки [PERSON], не має. Має своє підсобне господарство. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З 07 червня 2012 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07 червня 2012 року виконкомом Іванівської сільською радою Корецького району Рівненської області. На даний час сторони проживають окремо. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02 вересня 2013 року виконкомом Сапожинської сільською радою Корецького району Рівненської області. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 травня - 1228 грн., з 1 грудня - 1313 грн. Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків нині необхідно на її утримання надавати не менше 614,00 грн. Стаття 184 СК України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дитини, хоча в судовому засідання погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 (п'ятсот) грн., будучи молодою, працездатною людиною, маючи задовільний стан здоров'я, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на доньки [PERSON] в розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп. щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, що не заперечується відповідачем та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Розмір аліментів у сумі 600 грн. щомісячно, є більш наближеним до 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто мінімального розміру аліментів та реально можливим до сплати відповідачем. Відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі та наявності інших обставин, що мають істотне значення. Саме по собі посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину. Позивачем не доведено факт, що відповідач має роботу та отримує велику заробітну плату і спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. на дитину. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved