Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «Д-1» загальною площею 67,1 м2, розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,28-А, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 26.11.2007 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] у 1965 році закінчено будівництво житлового будинку за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,28-А, що підтверджується Актом прийому індивідуального домоволодіння, складеним міською комісією Комінтернівського району м. Харкова. Будівництво проводилось на підставі договору забудови від 12.07.1961. Однак [PERSON] не зареєстрував своє право власності на житловий будинок у відповідності до вимог чинного законодавства та не затвердив акт прийому. 27.08.1985 [PERSON] помер, за життя склавши заповіт, яким усе своє майно заповів своєму братові [PERSON]. У 1988 році [PERSON] звернувся до КП «ХМБТІ» із заявою щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,28-А, на своє імя, при цьому надав документи, в яких виявились невідповідності в прізвищах. Вказані невідповідності усунуті рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.10.2009 з цивільній справі № 2о-82/2009. 26 листопада 2007 року [PERSON] помер, за життя не оформивши у встановленому законом порядку право власності на спірне домоволодіння. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина позивач у справі [PERSON] За змістом ст.. 524 ЦК УРСР, який був чинний на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому ст..ст. 529-635 ЦК УСРСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. За таких обставин, з моменту затвердження Виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів Акту державної комісії про прийняття збудованого [PERSON] у 1965 році житлового будинку за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,28-А, останній набув статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.. 58 ЦК УРСР набув право в межах, установлених законом, володіння, користування і розпорядження цим майном. З наданих суду документів встановлено, що будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво, на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний житловий будинок є обєктом права власності, а тому наявні правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок в порядку спадкування. Згідно із ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За таких обставин, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,28-А. Відповідно до положень ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Наявність заповіту, складеного [PERSON], судом не встановлено. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємцем першої черги, згідно із положеннями ст.. 1261 ЦК України, є дружина спадкодавця [PERSON] позивач у справі, інших спадкоємців судом не встановлено. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. За таких обставин позивач вимушена звернутися із відповідним позовом до суду про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи КП «ХМБТІ» проведено технічну інвентаризацію житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграда,28-А, за результатами якої встановлено, що житловий будинок побудовано у 1968 році, складається з приміщень: І- тамбур площею 4,1 м2, ІІ комора площею 8,8 м2, ІІІ коридор площею 5,8 м2, 1 житлова кімната площею 10,1 м2, 2- житлова кімната площею 9,3 м2, 3- житлова кімната площею 18,5 м2, 4 кухня площею 10,5 м2; загальна площа житлового будинку літ. «Д-1» складає 67,1 м2; виготовлено технічний паспорт, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved