Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що 12 вересня 2015 року року помер її чоловік та батько відповідача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на будинколодіння №15 по вул. Кірова в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, розташовану по вул. Кірова, 15 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0719 га розташовану по вул. Кірова, 15 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області та на земельну ділянку площею 2,63 га, що розташована в межах Ташлицької сільської ради. 28 листопада 2013 року померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого будинок заповів позивачу, а відповідачу земельну ділянку площею 2,63 га, що розташована в межах Ташлицької сільської ради, а земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0719 га, що розташовані по вул. Кірова, 15 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області заповітом не охоплюються. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач та відповідач, шляхом подачі до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини Позасудовим шляхом позивач не може оформити право власності на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. Посилаючись на ці обставини позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом та на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0719 га за законом. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть І-СР №258730 від 14 вересня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина на будинколодіння №15 по вул. Кірова в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, розташовану по вул. Кірова, 15 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0719 га, розташовану по вул. Кірова, 15 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області та на земельну ділянку площею 2,63 га, що розташована в межах Ташлицької сільської ради. Належність померлому зазначеного майна підтверджується довідкою виконкому Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області №413 від 30 травня 2016 року, державним актом на право на земельну ділянку серії ЯИ №669575 від 28 грудня 2009 року та державним актом на право на земельну ділянку серії ЯИ №669576 від 28 грудня 2009 року. Відповідно до заповіту від 28 листопада 2013 року, посвідченого секретарем Ташлицької сільської ради за реєстровим №470, [PERSON] заповідав своїй дружині [PERSON] житлобий будинок з надвірними спорудами №15 по вул. Кірова в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області. Із постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 19 травня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, вбачається, що після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися позивач та відповідач. На підставі даних заяв була заведена спадкова справа №97/2016. Державний нотаріус в задоволенні заяви вказаною постановою відмовив, посилаючись на те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Разом з тим, заповітом складеним [PERSON] не охоплено дві земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0719 га. та оскільки згідно нього померлий заповідав позивачу домоволодіння, а вказані земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинковолодіння, а тому за позивачем неохбідно визнати право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Приймаючи до уваги, що позивач довів факт прийняття ним спадщини після смерті чоловіка, а саме зазначеного спадкового майна, суд, відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та законом. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved