overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя між нами виникали суперечки, конфлікти та непорозуміння, що згодом призвело до нашого відчуження і вони припинили шлюбно-сімейні відносини: вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, п`ять років проживають окремо кожен своїм життям. При таких обставинах вважає, що сім`я їх розпалась остаточно, шлюб в даний час існує лише формально. Майнового спору між ними немає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За даних обставин, заслухавши думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012 р., про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї складено актовий запис № 1808, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] . На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не має наміру спільно проживати з відповідачем, а збереження шлюбу істотно порушує права позивача через категоричність до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 29.08.2015р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №2142 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що фактично в січні 2017 року відповідач залишив сім`ю, а тому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з матір'ю. Ухвалою суду від 18 січня 2019р. відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 18 квітня 2019р. позовні вимоги позивача [PERSON] про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №2142, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім'я, а збереження шлюбу істотно порушує права позивача через відсутність бажання до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Ухвалою судді від 26.02.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення її недоліків. Позивачкою були усунуті недоліки викладені в ухвалі суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 12.05.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка та відповідач подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 30.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 1089), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини з вересня 2020 року. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначенням місця проживання дітей посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з веденням спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. У неї порушився сон і погіршилася працездатність. Довелося звернутися за психологічною підтримкою до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. В судовому засіданні позивач подала заяву про залишення позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей без розгляду. Ухвалою суду від 09.07.2019 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання місця проживання дітей залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, за викладеними в позові обставинами. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомили. За даних обстави, заслухавши думку позивача, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2007р., про що у відділі реїстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 777, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4), доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не має наміру спільно проживати з відповідачем, а збереження шлюбу істотно порушує права позивача через категоричність до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 03.06.2021 вказану позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 06.07.2021 позивачем були усунуті викладені в ухвалі недоліки, а відтак було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка та відповідач подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 24.05.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 572), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають двох спільних дітей - неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивачка та відповідач не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.05.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представники позивачки та відповідача подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 22.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області (а/з № 146), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. З матеріалів заяви вбачається, що сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Представник Відповідача подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 21.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та відповідачка подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 29.07.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 1018), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки відповідач не думав про сім?ю та її матеріальне забезпечення. Позивач [PERSON] проживає разом з сином окремо від відповідача. Протягом останніх трьох років відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не має постійного місця роботи, а тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволеннюз наступних підств. Відповідно до копії сваідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстровану шлюбі з 11 лютого 2006 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн., щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2009р. і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позивач [PERSON] скористалась своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2010 року визначений розмір аліментів на утримання дитини, який повинен бути стягнутий з відповідача. З огляду на викладне, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі суд відносить на рахунок держави. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, подружнє життя сторін не склалось через несхожість характерів та поглядів, у зв'язку з чим постійно виникали суперечки та сварки. Оскільки сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань і мали кардинально різні погляди на шлюб, сім'ю та життя загалом, зникли почуття любові та поваги, а відносини остаточно зіпсувались і бажання продовжувати спільне сімейне життя зникло, а шлюбні відносини між сторонами фактично припинились більше 4 років назад. З огляду на викладене, позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовн вимоги за викладених у позовній заяві обставин та просили суд про їх задоволення. 01.10.2018р. до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу та розгляду справи за його відсутності. Судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2012 року, про що у громаді міста Варна, Болгарія складено актовий запис №53. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства останні чотири роки, до примирення не прагнуть, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до переконання про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved