Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької із заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] в смт Старобешеве Донецької області. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] в смт\~Старобешеве Донецької\~області помер її батько [PERSON] . З метою реєстрації смерті батька вона звернулась з відповідною заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але отримала письмову відмову у реєстрації факту смерті з підстави відсутності документів, які відповідають чинному законодавству України. Зазначає, що встановлення факту смерті необхідно їй для оформлення спадщини після смерті батька. У зв`язку з тим, що заявник позбавлена можливості зареєструвати смерть, неможливістю позасудового вирішення даного питання, остання вимушена звернутися до суду з даною заявою. Від заявника [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~ на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.6/. [INFO] в смт Старобешеве\~Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , в підтвердження чого заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть № 12, виданої Старобешевською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Донецької області /а.с.7,8/. Згідно ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Оцінюючи надані докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку\~Міжнародного суду\~ООН від\~21\~червня 1971\~року «Юридичні\~наслідки для\~держав щодо\~триваючої присутності\~Південної Африки\~у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду\~проти Туреччини»\~(Loizidou\~v.\~Turkey,\~18\~грудня 1996\~року,\~§ 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр\~проти Туреччини»\~(Cyprus\~v.\~Turkey,\~10\~травня 2001\~року) та «Мозер проти\~Республіки Молдови\~та Росії»\~(Mozer\~v.\~the\~Republic\~of\~Moldova\~and\~Russia,\~23\~лютого 2016\~року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto-органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти\~Республіки Молдови\~та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, § 142). Заявниця письмово звернулась до Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою здійснення реєстрації\~смерті батька [PERSON] . У Мелітопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на звернення заявниці [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про смерть, оскільки нею не було надано документів, що відповідають відповідним нормам законодавства, що підтверджується оригіналом листа № 628/21.24-06-137 від 11.03.2020/а.с.9/ Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. За таких обставин у інший спосіб, окрім як за рішенням суду,\~ [PERSON] не зможе реалізувати свої права, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви у повному обсязі та встановлення факту смерті особи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved