Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що 18.08.1998 року між сторонами укладений договір про купівлю-продаж жилого будинку №11 по вул. Молодіжній в с. Улянівка, Скадовського району, Херсонської області. Договір укладений у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», тобто на товарній біржі. Вказаний договір після укладання зареєстрований в БТІ, позивачка фактично прийняла від продавця будинок, користується до теперішнього часу, на її імя виготовлений технічний паспорт, однак розпорядитися ним, як зясувалось не може, оскільки нотаріус вимагає нотаріального посвідчення договору. У звязку з тим, що відповідач після продажу будинку з села Улянівка виїхав в невідомому напрямку та вирішити з ним питання посвідчення договору не уявляється за можливе. Просить позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на жилий будинок №11 по вул. Молодіжній в с. Улянівка, Скадовського району, Херсонської області. Відповідач в судове засідання не зявився, в звязку з відсутністю зареєстрованого місця проживання на території Скадовського району Херсонської області повідомлявся про розгляд справи через засоби масової інформації. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило ч.4 ст.74 ЦПК України. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в [INFO] по вул. Молодіжній більше 20 років. По сусідству в будинку №11 по вул. Молодіжній проживав [PERSON] Після смерті його дружини, приблизно в 1998 році, він продав будинок та уїхав до сина в Донецьку область. Більше вона про нього нічого не знає. Родичів у нього на території с. Улянівка не залишилось. Будинок [PERSON] продав [PERSON], яка весь час користувалась та проживала в ньому як власниця. На теперішній час в будинку проживає її син. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з договору купівлі продажу від 18.08.1998 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий будинок №11 по вул. Молодіжна с. Улянівка, Скадовського району, Херсонської області, який складається з: жилого будинку - літ. «А» площею 37,2 кв м, господарських будівель: літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Ж», гараж літ. «Д», огорожі №1-4, споруди №5-6. Договір укладений у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції яка діяла на час виникнення відносин на Скадовській товарній біржі, а саме зі змінами на стан 16.02.1993 року. Стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що: біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. (Частина третя статті 15 із змінами, внесеними згідно із Законом N2932-XII (2932-12) від 26.01.93). Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Право власності покупця [PERSON] зареєстровано Скадовським БТІ, про що свідчить штамп про реєстрацію. Будинок належав продавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.1988 року який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в БТІ. Копія вказаного договору міститься в матеріалах інвентарної справи на будинок. Показами свідка підтверджено, що після укладання договору купівлі-продажу [PERSON] виїхав з будинку №11 по вул. Молодіжній, с. Улянівка, Скадовського району, а покупець стала фактично користуватися ним та користується до теперішнього часу. Позивачкою виготовлено технічну документацію на будинок.(а.с.12-15) Відповідно до довідки Скадовського РВ ДРАЦС від 15.03.2017 року, по даним Державного реєстру актів цивільного стану та архівам, даних про смерть [PERSON] не виявлено. З листа завідувача Скадовською державною нотаріальною конторою від 16.03.2017 року, вбачається, що в Спадковому реєстрі даних про смерть [PERSON] та відкриття спадкової справи, немає. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В пункті 13. Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 зазначено, що зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Отже судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, досягнуто повне взаємопорозуміння, умови договору сторони фактично виконали, про що свідчить фактичне відкрите володіння та користування позивачкою будинком протягом 19 років, що право власності [PERSON] на будинок зареєстровано в Скадовському БТІ у відповідності до діючого на той час законодавства, тоді як на теперішній час посвідчити договір можливості у позивачки немає, оскільки місце проживання відповідача встановити неможливо. Вказане свідчить про втрату у позивачки можливості іншим шляхом захистити своє право, ніж звернутися до суду. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Таким чином, зважаючи, на те, що в разі відмови позивачці в задоволенні позову, будуть створені умови за яких [PERSON] буде позбавлена можливості в будь-який спосіб зареєструвати право власності на будинок, що призведе до порушення її конституційних прав. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved