Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду з позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України до Федеративної Республіки Німеччини, свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі до 04.11.2009 року. Від шлюбу є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час в неї виникла необхідність вивезення дитини на оздоровлення, та відпочинок. Відповідач не бажає давати добровільної згоди на вивіз дитини до Федерати?вної Респу?бліки Німе?ччина , в зв?язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просить суд, надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON], [INFO] без згоди батька. Позивачка в судове засідання не з?явилась. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб до суду не з?явились. Дослідивши матеріали справи, суд набуває висновку про необхідність задоволення заявлених позивачкою вимог. Так, у судовому засіданні було встановлено, що батьками неповнолітньго [PERSON], [INFO] є батьком - [PERSON] та матір?ю - [PERSON]. Згідно до копії заочного рішення 04 листопада 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, яка набрала чинності для України 27.09.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. На підставі ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних повноважень. Згідно зі ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки, шодо дитини. У відповідності до ч.2 ст.150, ч.І ст.155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлені законом. Згідно з ч.І ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими Договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч.2 ст.4 закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 3 правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (пп.1 п.4 правил). Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків (на підставі рішення суду) може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. У відповідності з ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. У відповідності до ст.ст.7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд, враховуючи інтереси дитини, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо надання їй дозволу на виїзд з України [PERSON] [INFO], уродженцю міста Краматорська, який не досяг 16-річного віку, за межі України до Федеративної Республіки Німеччина у супроводі його матері [PERSON], [INFO], уродженки м. Краматорська Донецької області, без згоди та супроводу його батька [PERSON], [INFO], підлягає задоволенню.

Outcome: approved