Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, я вкому просила суд визнати земельну ділянку, площею 0,0611 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:75:759:0040 та садовий будинок [NUMBER], площею 355,5 кв.м. в [ADDRESS], який зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна згідно реєстраційного посвідчення №024353 та записаний в реєстрову книгу №39-266 за реєстровим номером 8045, спільною сумісною власністю її та відповідача. Також, визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0611 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:75:759:0040 та ? частину садового будинку [NUMBER], площею 355,5 кв.м. в [ADDRESS], який зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна згідно реєстраційного посвідчення №024353 та записаний в реєстрову книгу №39-266 за реєстровим номером 8045. Визнати за відповідачем право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0611 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:75:759:0040 та ? частину садового будинку [NUMBER], площею 355,5 кв.м. в [ADDRESS], який зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна згідно реєстраційного посвідчення №024353 та записаний в реєстрову книгу №39-266 за реєстровим номером 8045. А також, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 07 травня 1999 року по теперішній час перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. За період перебування в шлюбі, вони спрямували спільні зусилля для покращення матеріального стану сім'ї та розбудови сімейного господарства. За час перебування в шлюбі, відповідач активно займався підприємницькою діяльністю, а також брав участь у громадському житті. Так, під час перебування в шлюбі, відповідач на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 червня 2005 року №1596 (ВСВ №399096), набув право власності на земельну ділянку, площею 0,0611 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з відповідним кадастровим номером, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.09.2005 року, Серії КВ №134081, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі №05-7-01650. На зазначеній земельній ділянці, за грошові кошти подружжя, був побудований садовий будинок [NUMBER] в [ADDRESS], який 11.04.2007 року був зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що підтверджується реєстраційним посвідченням №024353 та записаний в реєстрову книгу за №39-266 за реєстровим номером 8045. Перебуваючи в шлюбі та не маючи намір його розривати, вони з відповідачем вирішили поділити належне їм сумісне майно. З огляду на вищевикладене, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ході судового розгляду встановлено, що з 07 травня 1999 року по теперішній час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданого 07 травня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянськикого стану Шевченківського району м. Києва (а.с.4 - копія свідоцтва про одруження). Як підтвердили представники сторін в судовому засіданні, за час перебування в шлюбі, відповідач активно займався підприємницькою діяльністю, а також брав участь у громадському житті. Під час перебування в шлюбі, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 червня 2005 року №1596 (ВСВ №399096), набув право власності на земельну ділянку, площею 0,0611 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером 8000000000:75:759:0040, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.09.2005 року, Серії КВ №134081, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі №05-7-01650 (а.с.9 - копія державного акту про право власності на земельну ділянку). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2007 року, визнано за [PERSON] право власності на будинок [NUMBER], що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS] (а.с.11 - копія рішення суду). Як пояснив представник позивачки в судовому засіданні, на зазначеній земельній ділянці, за грошові кошти подружжя, був побудований садовий будинок [NUMBER] в [ADDRESS], який 11.04.2007 року був зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що підтверджується реєстраційним посвідченням №024353 та записаний в реєстрову книгу за №39-266 за реєстровим номером 8045 (а.с.10 - копія реєстраційного посвідчення). Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного. Так, у відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно зі ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що спірна земельна ділянка та будинок придбано сторонами в період їх шлюбу, а тому є спільним майном подружжя, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved