Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя придбаного за час спільного проживання. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що з 16.09.2011 уклала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання ними було придбано квартиру 105 в буд.16 по кварталу 278 в м.Кременчуці. На початку січня 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки. Домовленості щодо поділу майна між ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутись до суду. Для придбання квартири, крім спільних коштів нею було надано особисті кошти в розмірі 22000 дол.США, фактично на 2/3 квартири, що є її особистою власністю та поділу не підлягає. Фактично спільною власністю подружжя є 1/3 частина квартири, яка і підлягає поділу. Кошти на банківських рахунках, відкритих на імя відповідача, також є спільним майном подружжя та підлягають поділу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати придбані під час спільного проживання однією сім'єю 1/3 частину квартири [ADDRESS] та грошові кошти на банківських рахунках спільним майном подружжя; визнати придбану за її особисті кошти під час спільного проживання однією сім'єю 2/3 частки квартири №105 в буд.16 по кварталу 278 в м.Кременчуці її приватною власністю; поділити майно, набуте ними за час спільного проживання, виділивши їй та визнавши за нею право власності: - 1/6 частку квартири [ADDRESS]; ? частку грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках [PERSON] в ПАТ «АльфаБанк» та ПАТ «[PERSON] Аваль»; відповідачу виділити - 1/6 частку квартири [ADDRESS]; ? частку грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках [PERSON] в ПАТ «АльфаБанк» та ПАТ «[PERSON] Аваль». Не погодившись із вимогами [PERSON], відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що спірна квартира була придбана ним за власні кошти і є його особистою власністю. Довідки про його доходи підтверджують те, що отриманий ним заробіток є достатнім для придбання у період шлюбу квартири. Вважає, що [PERSON] не підтвердила належними доказами джерела отримання власних доходів у період шлюбу та до шлюбу. Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати квартиру [ADDRESS] його особистою приватною власністю. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача за первісним позовом-відповідача за зустрічним, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та відсутності її представника. Представник відповідача за первісним позовом-позивача за зустрічним, [PERSON] також надіслала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В своїй заяві [PERSON], зазначила, що проти задоволення позову [PERSON] заперечує і вважає, що матеріалами справи не підтверджено внесення останньою особистих коштів за оплату спірної квартири, а позов [PERSON] підтримує повністю та просить задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 16 вересня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №083378, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №322. У період шлюбу сторін відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній придбав квартиру №105 в буд.16 по кварталу 278 в м.Кременчуці. Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 14.03.2013 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1228084 від 14.03.2013. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] стверджує, що для придбання квартири нею було внесено особисті кошти від продажу нерухомості в сумі 22000 дол.США, що становить 2/3 частини квартири. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. На підтвердження своїх вимог позивачем за первісним позовом було надано копію розпорядження адміністрації Кіровського району в м.Красноярська від 16.12.2008 №1284 про надання жилого приміщення та укладення договору соціального найму з [PERSON]; копію виписки з домової книги від 16.09.2015; копію договору про передачу у власність громадян від 19.10.2009, відповідно до якого позивач набула право власності на 25/106 частин в праві на жиле приміщення, розташоване в м.Красноярськ за адресою: [ADDRESS], яке складається з 6 кімнат, загальною площею 106 кв.м, в тому числі жилою площею 75,10 кв.м; копію свідоцтва про державну реєстрацію права від 04.03.2010; копію угоди про передачу грошових коштів, акту приймання-передачі, договору №801п-4 від 05.12.2012 про надання послуг на придбання об'єкта нерухомого майна; копію попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 26.12.2012, відповідно до якого продавець та покупець зобовязані не пізніше ніж 11.01.2013 надати всі документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу 25/106 частини жилого приміщення та державної реєстрації переходу права власності у встановленому законом порядку; довідки про доходи [PERSON] за період з 2011 по 2015. На думку суду, вказані докази не підтверджують те, що позивачем за первісним позовом для придбання спірної квартири були надані її власні кошти в сумі 22000 дол.США. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] зазначає, що квартира №105 в буд.16 по кварталу 278 в м.Кременчуці придбана ним за власні кошти, а тому є його приватною власністю. На підтвердження своїх вимог позивачем за зустрічним позовом надано суду копію довідки АТ «Золотовидобувна компанія «Полюс» про те, що він працює водієм автомобіля служби експлуатації великовантажного транспорту. Автоколона №2 з 06.07.2006; виписку з наказу про приймання працівника на роботу від 05.07.2006; копію трудового договору №040511/П, копію трудових книжок; довідки про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 2009 по 2016. Суд вважає, вказані докази підтверджують те, що [PERSON] отримував заробіток у виді заробітної плати, в тому числі за час перебування у шлюбі з [PERSON], але не підтверджують внесення останнім особистих коштів для придбання спірної квартири. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що квартира №105 в буд.16 по кварталу 278 в м.Кременчуці, відповідно до положень ст.60 СК України, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Судом також було витребувано інформацію про кошти, які обліковуються на рахунках [PERSON] та встановлено, що кошти на рахунках, відкритих за час спільного проживання сторін відсутні. В ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже враховуючи те, що відповідно до ст.70 СК України частки подружжя є рівними, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS] -за кожним. Відтак, первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1763,80 грн, що становить 60% від задоволених позовних вимог про визнання права власності на квартиру.

Outcome: partial