Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]І.М. про стягнення аліментів на малолітню дитину та її утримання, до досягнення донькою трьох річного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що 17 січня 2014 року зареєструвала з відповідачем шлюб, зареєстрований місцевим відділом ЗАЦС Західної [PERSON], від якого у них народилась донька [PERSON] [PERSON], 13 жовтня 2014 року. В квітня 2015 року повернулась в Україну, оскільки сімейні та подружні стосунки не склались, збереження шлюбу стало неможливим, з цього часу відповідач ухиляється від утримання їхньої доньки, коштів не надає, у звязку з чим просить ухвалити рішення, яким стягувати аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на неї у розмірі 1/5 частини його доходу до досягнення дитиною трьох річного віку. Можливості працювати у неї не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на його мотиви, дала аналогічні пояснення. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача позов визнав частково, не заперечив про задоволення такого та стягнення з 100 євро на утримання дитини та 50 євро на утримання дружини, крім того подав письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, між сторонами було зареєстровано шлюб 17 січня 2014 року у місцевому відділі ЗАЦС Західної [PERSON] (а.с.11, 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 518971, виданого 24 жовтня 2014 року (а.с.34) 13 жовтня 2014 року народилась [PERSON] [PERSON], її батьками є сторони у справі [PERSON]І.М. та [PERSON] Згідно довідки Марганецької поліклініки від 20 квітня 2015 року [PERSON], 13 жовтня 2014 року перебуває на диспансерному обліку у педіатра з діагнозом Атопічний дерматит (а.с.2). Судом встановлено, що відповідач після фактичного припинення шлюбних стосунків не надає кошти на утримання дитини з липня 2015 року, представник відповідача подав копії квитанцій про переказ грошових коштів [PERSON], востаннє переказ здійснено 29 червня 2015 року, про що позивачка не заперечила в судовому засіданні, у звязку з чим [PERSON] самостійно утримує малолітню [PERSON] з липня 2015 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Представник відповідача в судовому засіданні ствердив, що відповідач утримує і інших 3 дітей, тому враховуючи свої доходи, доказів про які суду не надано жодних, вважає за доцільне сплачувати аліменти на дитину у розмірі 100 євро та 50 євро на дружину. Відповідно до витягів з довідкової системи даних ЗАЦС у відповідача є діти [PERSON]»я Мал»ю Софія, [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] Мікаел. Як вбачається з договору про утримання (аліменти) № Т110292-5 дитині [PERSON] Йоонасу сплачуються аліменти з 01 червня 2014 року по 31 травня 2016 року, та як зазначено в договорі у розмірі 0,00 євро. Представник відповідача зазначив, що розмір аліментів у договорі не вказуються, оскільки такі сплачуються згідно квитанцій, однак до суду не подано жодної квитанції, про сплату за даним договором аліментів. Крім того, суд вважає голослівними пояснення представника відповідача про те, що [PERSON]І.М. утримує інших своїх дітей, тобто надає кошти, оскільки жодного доказу на підтвердження суду не надано. Представник відповідача не заперечив, що в цій частині його пояснення є голослівними та не підтверджуються жодними доказами. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до Декларації прав дитини (1959 року), дитині повинно належати право на належне харчування, житло, розваги, та медичне обслуговування. Відповідно\~до Конвеції «Про права Дитини»\~(схваленої\~резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою\~ Верховної Ради України\~від\~27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Оскільки відповідачем не наданого жодного доказу про підтвердження свого матеріального стану, стану здоровя, наявність інших аліментних зобовязань, окрім аліментних зобовязань за договором на [PERSON] Йоонаса, непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, суд позбавлений можливості перевірити дані обставини, та приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в частині стягнення аліментів на дитину позов задовольнити частково та присудити з відповідача кошти на утримання дитини в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.4 ст. 76 СК України якщо у звязку з вихованням дитини, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один з подружжя не має можливості працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у звязку із розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьох річного віку, про що свідчить довідка № 12345, видана 10 листопада 2015 року Марганецьким МУПСЗН (а.с.47). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення їх дитиною трьох річного віку. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути 487 грн. 20 коп. несплаченого судового збору.

Outcome: partial