Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 квітня 2003 року помер її вітчим [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якою увійшло право на земельну частку (пай) площею 3.71 га, що розташована на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належить померлому відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0479495, виданого на підставі розпорядження Вінницької районної держаної адміністрації від 13.03.2000 року за №142. Позивач є спадкоємицею за заповітом. Вона спадщину прийняла належним чином, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно в нотаріальній конторі вона не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу, в звязку з чим їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] в поданій заяві просить позов задовольнити, а представник відповідача сільський голова Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14 квітня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 203943 від 14.04.2003 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якою увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім Чкалова» с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0479495, виданого 14 березня 2000 року на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 13 березня 2000 року за № 142, зареєстрованого 14 березня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 217, що підтверджується ксерокопією вказаного сертифікату (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач [PERSON] є спадкоємицею всього майна за заповітом [PERSON] від 20 лютого 2002 року, посвідченим секретарем Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] Станом на 10.01.2013 року даний заповіт не скасований та не відмінений, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 5). Згідно ксерокопії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року у справі № 128/878/13-ц за заявою [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], з викликом заінтересованої особи Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин, встановлено факт того, що [PERSON] (дружина спадкодавця [PERSON]П.), яка померла 21 травня 1992 року в с. Некрасово, Вінницького району Вінницької області, була рідною матірю [PERSON], [INFO]. Рішення набуло законної сили 26 серпня 2013 року (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З ксерокопії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року у справі № 128/4240/14-ц за позовом [PERSON] до Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та майновий пай в порядку спадкування за заповітом вбачається, що вказаним рішенням за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на: житловий будинок № 53 по вулиці Гагаріна в селі Некрасове, Вінницького району Вінницької області та на майновий пай в розмірі 2258 грн. в пайовому фонді КСП ім. Чкалова СТОВ «Некрасово» с. Некрасово, Вінницького району, що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ВІ ІІІ № 008969, виданого відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай. Рішення набуло законної сили 22 вересня 2014 року (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чкалова, що знаходиться в селі Некрасово, Вінницького району Вінницької області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), позивач [PERSON] не має можливості у звязку з відсутністю оригіналу документа, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вказане нерухоме майно, що підтверджується постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 202/02-31 від 01.02.2017 року (а.с. 20). Факт втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0479495, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 14 березня 2000 року на імя [PERSON], підтверджується друкованим оголошенням в газеті «Подільська зоря» в редакції від 08 вересня 2016 року за № 37 (8614) (а.с. 8). Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.ст.41,\~55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON]\~\~на законних підставах володів та користувався належним йому майном, а позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті.\~ З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позасудового шляху вирішити даний спір у позивача немає, позивач спадщину після смерті свого вітчима прийняла у встановленому законом порядку, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін і відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб. Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved