Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 458535,40 гривень за кожний місяць затримки розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2018 року по 31 січня 2020 року. Позов обґрунтований наступними обставинами. Відповідно до Наказу ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» від 07\~квітня 2015\~року позивача було звільнено з посади техніка за власним бажанням. Проте, всупереч ст. 116 КЗпП відповідачем при звільненні [PERSON] \~11\~квітня 2015\~року не було здійснено розрахунку по заробітній платі, який має проводитись при звільненні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року стягнуто з ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2015 року по 11 листопада 2015 року у розмірі 16048,69 гривень. Враховуючи те, що на даний момент ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» не розрахувалось\~з позивачем,\~остання вимушена звернутись до суду з наведеним позовом. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В розписці про отриманні повістки на судове засідання, призначене на 24 червня 2020 року, представником відповідача зазначено, що ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» не заперечує проти позову. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок оплати праці, та регулюються Главою VII КЗпП України. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що, відповідно до наказу ДП «СКБ «Молнія» від 07 квітня 2015 року позивача техніка І категорії ДЕВ, було звільнено 11 квітня 2015 року за власним бажанням за ст.\~38\~КЗпП України (а.с. 10). Відповідно до ст.\~116\~КЗпП України при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Встановлено, що всупереч вказаним нормам, при звільненні [PERSON] відповідачем не було здійснено розрахунку по заробітній платі, який має проводитись при звільненні. З матеріалів справи встановлено, що середньомісячна заробітна плата звільненої 11 квітня 2015 року [PERSON] складала 2292,67 гривень (а.с. 11). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року стягнуто з ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2015 року по 11 листопада 2015 року у розмірі 16048,69 гривень. (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, на даний момент відповідач не розрахувався з [PERSON] з наявною заборгованістю, а тому середній заробіток за кожний місять затримки розрахунку у розмірі 2292,67 гривень, за період з 11 травня 2018 року по 31 січня 2020 року становить 45853,40 гривень (2292,67 х 20 місяців). Відповідно до\~ст.\~117\~КЗпП України\~в разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 840,80 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved