Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації з серпня 2017 року. Відповідач не проживає у квартирі більше року, тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання колишнього члена сім`ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року (а.с. 3,4). У даній квартирі зареєстрований [PERSON] , що судом встановлено із довідки б/н та б/д голови ГО «Бельведер-25» (а.с.5). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 391 та ст. 405 ЦК України. Згідно із\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідача у належній позивачу квартирі підтверджується довідкою б/н та б/д голови ГО «Бельведер-25», у якій даний факт засвідчили свідки-сусіди (а.с.6). Отже, відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , не несе витрати по утриманню житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач в судові засідання не з`являвся, відзиву та доказів на спростування вимог позивача суду не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved