Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що, спільне подружнє життя не склалось через наявність різних поглядів на життя, несумісності характерів та втрати почуття любові та пошани, що призвело до неможливості збереження шлюбу. У подружжя від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначила про не можливість примирення, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , не заперечує, зазначив про не можливість примирення, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданими сторонами по справі заявами про розгляд справи за їх відсутності та визнанням відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі у підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12.06.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 226, під час державної реєстрації шлюбу позивач залишила прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2003 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.06.2003 року). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що сторони на примирення категорично не згодні, їх сім`я розпалася остаточно, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та утримання неповнолітньої дитини на данний час не має. Під час реєстрації шлюбу сторони залишись на власних прізвищах. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved