Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.08.1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 711. Вказує, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, вважає, що відповідач в подальшому в добровільному порядку може ухилятись від надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 50% з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 27.08.1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 711, що підтверджується\~\~свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ № 023750 від 27.08.1999 року (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 055863 від 29.02.2000 року та серії 1-ЕГ № 131865 від 25.03.2004 року (а.с.6). Діти проживають з позивачем [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 16.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. При стягненні з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей саме в такому розмірі, суд враховує в першу чергу інтереси дітей, матеріальне становище сторін, що відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. В решті позовних вимог слід відмовити. Суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 551,20 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial