Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 24.05.1985 між [PERSON] та [PERSON] Дзержинським відділом запису актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 537. Підставою для розірвання шлюбу зазначає відсутність взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо з 1998 року. Від шлюбу є повнолітній син. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] , з`явившись до суду, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , з`явившись до суду, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що строк для примирення не потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 24 травня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Дзержинському відділі запису актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 537, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України(далі -СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст.4, ст.12, ст.13, п. 2 ч. 1 ст.43, ч. 1, ч. 3 ст.223, ч. 4 ст.268 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Враховуючи наведене та визнання позову відповідачем, суд на підставі положень ч. 3ст. 200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу за відсутності сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, суд після розірвання шлюбу згідно заяви позивачки залишає їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved