Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон до наступних країн: Болгарія, Туреччина, Туніс,Єгипет, хорватія, Кіпр терміном на 15 діб за одну поїзду без згоди та супроводу батька. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 17 серпня 2002 року було укладено шлюб с відповідачем, від якого народилась дитина [PERSON] [INFO]. З 2010 року на початку літнього сезону, позивачка зверталась до [PERSON] з прохонанням надати свою згоду для виїзду дитини на відпочинок за кордон, та направлялись на адресу відповідача телеграми 30.06.2010року, 24.05.2011року, 21.07.2012 року, але свого дозволу на відпочинок та оздоровлення власної дитини відповідач не надав. Після чого позивач 17.06.2013 року черговий раз звернулась телеграмою до відповідача про надання ним дозволу на виїзд доньки за кордон строком 15 діб у супроводі матері дитини, але відповідач виставив умову, що дасть таку згоду, якщо позивач визнає його позов про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні Позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надав заперечення в якому позов не визнав, та просив відмовити в його задоволені, зазначивши, що він не знав до якої країни поїде його донька, та на який термін, та турбується про подальшу долю дитини. Представник третьої особи звернувся до суду із заявою, в який просив розглядати справу за їх відсутності, проти забезпечення позову щодо надання дозволу на на виїзд за кордон без згоди батька. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити. Вислухавши пояснення Позивача, Відповідача, позицію Представника третьої особи на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що Позивачка має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], про що зроблено запис № 1268 від 26 травня 2005 року в Книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Батьком дитини є відповідач у справі [PERSON] З Відповідачем у справі Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі. 23 жовтня 20008 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого 06 березня 2011 року позивачка вийшла заміж та змінила прозвище з [PERSON] на [PERSON]. Позивачка має намір виїжджати за межі України з донькою на оздоровленная до Болгарії, Турції, Єгипту, Тунісу, Хорватії, Кіпру. До теперішнього часу Позивачка не має нотаріально посвідченої згоди батька дитини [PERSON] на виготовлення проїзних документів та на виїзд доньки [PERSON] [INFO] за кордон. Обставин, які б перешкоджали виїзду [PERSON] за межі України в ході судового розгляду справи не встановлено. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов»язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов»язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов»язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] треті особи: Орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Дніпровського району м. Києва про надання дитині дозволу на виїзд за кордон без згоди батька підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 114,71 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved