Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] , шлюб між сторонами розірвано. 28 грудня 2017 року було ухвалено додаткове рішення, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю. Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року та додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2017 року скасовано, а справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до свого провадження суддею Каліушком Ф.А. та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21 липня 2020 року представником [PERSON] - [PERSON] подано, через канцелярію суду, заяву про уточнення позовних вимог, у якій окрім вимог про розірвання укладеного між сторонами шлюбу, також просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження, разом з матір`ю. Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відмовлено у прийнятті даної заяви. 21 вересня 2020 року адвокатом Бончевою Ольгою Степанівною в інтересах [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і режимі спілкування з дитиною, яку ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року було повернуто позивачу за зустрічним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18 грудня 2010 року, який було зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №593. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. Із матеріалів справи вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з вересня 2014 року. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved