Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 14.06.2002, має сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що протягом останніх років між нею та відповідачем немає взаєморозуміння, виникають сварки, почуття любові втрачено, позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, а враховуючи те, що на момент звернення до суду з даним позовом питання щодо утримання спільної дитини сторін не вирішено, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку останнього, щомісячно, до повноліття дитини. В суді позивач підтримала заявлені вимоги та дала пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Відповідач проти позову частково заперечував, а саме проти стягнення аліментів починаючи з дати подання позову - 29.06.2017, так як на той час вони вели з позивачем спільне господарство і він утримував свого неповнолітнього сина. Крім того, заперечував проти стягнення судового збору лише з нього та просив стягнути його з кожної сторони в рівному розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з червня 2002 року, проте протягом останніх років шлюбні відносини не підтримують. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне, збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, отже позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є цілком обґрунтованими і мають бути задоволені (а.с. 16). Також судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає разом з матір'ю (а.с. 6, 19). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття при цьому кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1, 2 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] офіційно працевлаштований, що останнім не заперечується, інших осіб на утриманні не має, отже розмір аліментів, які просить стягнути позивач, є цілком обґрунтований. Твердження відповідача про безпідставність стягнення аліментів на утримання дитини починаючи з дати звернення до суду не ґрунтується на законі, так як згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Також є безпідставним посилання позивача на необхідність стягнення судового збору в рівних частинах з кожної з сторін, так як суперечить положенням ст. 88 ЦПК України. Таким чином, суд вважає позов таким, що має бути повністю задоволений.

Outcome: approved