Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з даним позовом (у редакції згідно з відповідною заявою про зміну підстав позовних вимог про визнання недійсним запису про реєстрацію права власності від 06.11.2019 р.), в якому просить: - визнати недійсною реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] вчинену згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер витягу 117829369 21.03.2018 р. державним реєстратором КП Бюро технічної інвентаризації Новоселівської сільської ради Алєксєєвою Юлією Сергіївною про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] , згідно його заяви від 16.03.2018; - судові витрати стягнути з Відповідачів (т.2 а.с.9-17). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] зазначає, що державний реєстратор, будучи посадовою особою, згідно ч.2 ст.19 Конституції України має обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, підмінила собою рішення суду та позбавила позивачів права на житло. Крім того, як зазначає позивач, право вимоги до [PERSON] , за укладеним нею договором про іпотечний кредит № 41-Ф-К-ДІУ/12 від 08.11.2012 р., виникло у [PERSON] на підставі Договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором, укладеного 18.10.2017 р., між ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» та позивачкою. Даний договір був укладений на виконання Договору № 03/2017-ц про відступлення прав вимоги від 18.10.2017 р. Зазначені договори про відступлення прав вимоги, на думку позивачки, укладені з порушенням чинного законодавства та є недійсними, адже останні фактично є договорами факторингу, набувачем права вимоги за якими може бути лише фінансова установа. Крім іншого, як вказує [PERSON] , перехід права власності на предмет іпотеки відбувся з порушенням вимог ст.ст.3, 15, 16, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки нотаріус як державний реєстратор не мав права здійснювати державну реєстрацію прав без вчинення нотаріальної дії, а також всупереч умовам укладеного між сторонами договору іпотеки та ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивачці не було направлено вимогу про усунення порушень та повідомлення про реалізацію іпотекодержателем свого права звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] , як на підставу задоволення заявлених нею позовних вимог, також посилається на те, що спірна квартира [ADDRESS] , виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів, а тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивач також зазначає, що сторони погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленого Законом України «Про іпотеку», втім, не укладали такого договору, тому, на думку позивачки, прийняття рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним. Зокрема, саме з цих фактичних підстав, посилаючись на ст.ст.3, 8, 9, 19, 30, 47, 49, 55, 124, 129, 1291 Конституції України позивач просить позовні вимоги задовольнити та визнати недійсною реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] вчинену згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер витягу 117829369 21.03.2018, державним реєстратором КП Бюро технічної інвентаризації Новоселівської сільської ради Алєксєєвою Юлією Сергіївною про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] , згідно його заяви від 16.03.2018. Представник відповідача [PERSON] надав додаткові пояснення щодо окремих питань позовної заяви [PERSON] , згідно з якими просив у задоволенні заявленого [PERSON] позову відмовити в повному обсязі, зокрема, з наступних підстав. Так, представник відповідача зазначає, що іпотечний договір, укладений [PERSON] містить розділ 4 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» та, зокрема, п.4.3. відповідного розділу, в якому сторони погодили: «Даний пункт цього Договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі цього Договору, шляхом… прийняття Предмета іпотеки у власність, в порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя», що повністю відповідає положенням ст. ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку». Позивач не спростовує факт виникнення та існування простроченої кредиторської заборгованості внаслідок неналежного виконання нею положень Кредитного договору, у зв`язку з чим 09.02.2018 р. відповідачем [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] письмову вимогу про повернення грошових коштів, яка була вручена особисто боржниці 10.02.2018. Представник відповідача, окрім іншого, вказує, що фактично наразі [PERSON] не позбавлено права на житло. У зв`язку з рішенням державного реєстратора, прийнятого на підставі договору іпотеки, положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р., [PERSON] була позбавлена права власності на житло, що автоматично не призводить до втрати права користування. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас, суд бере до уваги, що 17.05.2021 р. від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи без участі позивача та її представника (т.2 а.с.204-205). Також, від представника відповідача [PERSON] , адвоката Байдеріна О.А., до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника (т.2 а.с.207). З урахуванням визначеного та з огляду наположення ст.ст. 130, 131, 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності належним чином сповіщених учасників справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини спірних правовідносин, суд,

Outcome: dismissed