Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки в спільному сумісному майні, а саме: визнання права власності за нею та відповідачем кожному по 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами розташованого за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, смт Приютівка, вул.Миру, буд.4 та залишити його в спільній частковій власності. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 20.07.1996 року. Рішенням суду від 25.03.2016 року шлюб розірвано. В період шлюбу за рахунок спільних коштів ними було придбано вказаний житловий будинок, в якому вони спільно проживали разом з відповідачем, їх донькою [PERSON], [INFO], та вели спільне господарство. У звязку з припиненням спільного господарства з відповідачем, розірванням шлюбу та навчанням доньки в м.Одесі, позивачка тимчасово проживає також в цьому місті, проте місце її реєстрації залишилось у спірному будинку. Останнім часом відповідач почав заперечувати її права на будинок, створювати перешкоди в його користуванні, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, суду пояснила, що в період шлюбу з відповідачем у 1999 році вони придбали житловий будинок в смт Приютівка по вул.Миру, буд.4, після чого вони проживали в ньому і вели спільне господарство. В цей час вона перебувала у відпустці по догляду за донькою [PERSON], [INFO], на роботу вийшла, коли дитині було 6 років. Проте і під час відпустки вона допомагала чоловіку обробляти земельну ділянку, а після збирання урожаю продавала овочі на ринку. З 2015 року вони припинили вести спільне господарство, її вигнали з дому, позивач подав позов про розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов також підтримала, суду пояснила, що вона є матірю позивачки та на купівлю спірного будинку вона давала кошти в сумі 900 доларів, батьки відповідача дали 1100 доларів, після чого її донька і зять купили будинок за ці кошти. Письмове підтвердження надання нею коштів відсутнє. Відповідач подав позов про зняття [PERSON] з реєстрації, оскільки вона виїхала до м.Одеси, де навчається їх донька [PERSON] В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, пояснив суду, що мати позивачки [PERSON] для купівлі будинку дала не 1000 доларів, а вдвічі менше. Його мати [PERSON] продала свою квартиру за 700 доларів і віддала йому ці гроші на купівлю спірного будинку. Половину суми за будинок в сумі 1000 доларів вони оплатили одразу, а іншу частину віддали через деякий час. Для отримання коштів йому довелось продати автомобіль. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову також заперечив, оскільки на час придбання будинку діяв Кодекс про шлюб та сімю та позивачка на час його придбання не працювала та не довела, що своєю працею вона зробила відповідний вклад у придбання будинку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~\~прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених\~ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні\~ст.77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 20.07.1996 року сторони уклали шлюб, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.03.2016 року розірвано. В судовому засіданні встановлено, що будинок за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський р-н, смт Приютівка, вул.Миру, буд.4, належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08 вересня 1999 року за реєстраційним номером 172, згідно якого продавець [PERSON] продала будинок, а покупець [PERSON] передав 400 грн. продавцю до підписання договору, а решту 2000 грн. зобовязується сплатити у строк до 01.01.2000 року. Ці обставини підтверджуються договором, укладеним на Універсальній товарній біржі «Партнер», який 08 вересня 1999 року зареєстрований в Олександрійському МБТІ. Таким чином, квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу. Тривалий час сторони спільно проживали в квартирі, робили ремонт, тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю відповідача, та з метою купівлі спірного будинку вона продала належну їй квартиру за 700 доларів, її син [PERSON] продав автомобіль за 700 доларів. За 500 доларів, які дала мати позивачки [PERSON] був сплачений завдаток за будинок. Певної домовленості щодо будинку між ними не було, будинок купували для спільного проживання [PERSON] та [PERSON] В будинку не було ремонту, а тому [PERSON] давав гроші на ремонт, а вона, її чоловік та [PERSON] фізично робили ремонт. Суд вважає, що [PERSON] уклавши договір 08 вересня 1999 року про купівлю будинку та зареєструвавши його в Олександрійському МБТІ набув його у власність, що на той час відповідало вимогам законодавства. Відповідно до\~ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час придбання будинку, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і тому випадку, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або по іншим поважним причинам не мав самостійного прибутку. Згідно з ч. 1\~ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України у випадку розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від початку рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або заслуговуючи увагу інтереси одного з подружжя. Відповідно до\~ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, з урахуванням того, що майно набуте подружжям в шлюбі, сторони не домовлялись про визначення їх часток, будинок являється спільною сумісною власністю, а тому слід визнати, що частки позивача та відповідача окремо становлять по 1/2 частині. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за подачу позову до суду в сумі 625 грн.

Outcome: approved