Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, просить: - визнати недійсним договір відчуження автомобіля марки «[PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, укладений між [PERSON] та [PERSON] оформлений довідкою рахунком ААВ084864 від 08.05.2013 року; - визнати автомобіль марки «[PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083 спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; - розподілити спільне майно шляхом виділення у власність [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS], та ? частину автомобіля марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, які належать [PERSON], стягнувши з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно; - розподілити спільне майно шляхом виділення у власність [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], а [PERSON] автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083 стягнувши з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] різницю вартості спільного майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.02.1993 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від шлюбу 01.06.1993 року народився син [PERSON]. Спільне подружнє проживання з відповідачем не склалось, в результаті чого рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2013 року шлюб між подружжям розірвано. За час шлюбу подружжя придбало 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.11.2001 року. Згідно реєстраційного посвідчення право власності зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Також було придбано автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, який був зареєстрований за [PERSON]. Проте [PERSON] ухиляючись від реального поділу спільного майна подружжя вищезазначений автомобіль 14.07.2014 року переоформив на сина подружжя, без її письмової згоди, однак такий правочин не можна вважати, що він укладений в інтересах сімї. На даний час дійсна вартість спірного майна - вищевказаного автомобіля становить 101740 грн., а вартість спірної квартири 516005 грн. На теперішній час взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, а тому розподіл майна має вирішити суд. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила: - визнати недійсним договір відчуження автомобіля марки «[PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, укладений між [PERSON] та [PERSON] оформлений довідкою рахунком ААВ084864 від 08.05.2013 року; - визнати автомобіль марки «[PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083 спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; - розподілити спільне майно шляхом виділення у власність [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], а [PERSON] автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083 стягнувши з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] різницю вартості спільного майна в розмірі 121131,67 грн.. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2015 року обєднано в одне провадження цивільну справу № 404/ 6881/14-ц, номер провадження 2/404/99/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору з цивільною справою №404/6879/14-ц, номер провадження 2/404/98/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, присвоївши єдиний номер №404/6879/14-ц. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору та поділ майна подружжя в частині позовних вимог про розподіл спільного майна шляхом виділення у власність [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] та 1/2 частки автомобіля марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, держзнак ВА2351АІ, які належать [PERSON], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно - залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.02.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У шлюбі в них 01.06.1993 року народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії ІІІ-ОЛ № 288061, виданого Палацом новонароджених м. Кіровограді 07 липня 1993 року / т. 1 а.с. 8/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Кіровським районним ЗАГС, актовий запис № 134 від 19.02.1993 року (т. 1 а.с. 9). Також встановлено, що під час перебування у шлюбі, подружжя придбало 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.11.2001 року № 6707 (т. 1 а.с. 10). Згідно реєстраційного посвідчення виданого ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, ціла квартира № 14, яка розташована в м. Кіровограді по вул. Г. Сталінграда, 26 зареєстровано за [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], - в рівних частках, на праві приватної власності (т. 1 а.с. 11). Також, 01.09.2007 року сторони придбали автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, який зареєстрували на [PERSON], Згідно відповіді УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 14.07.2014 року за № 10/1412 спільний автомобіль подружжя було відчужено [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 916780, виданим Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області 01.09.2007 року /т. 1 а.с. 13/. Проте таке відчуження відбулося без письмової згоди позивача. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. У відповідності до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно додатком 1, видана субєктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином, за наявності довідки-рахунку можна вважати правочин таким, що відбувся, оскільки цього документу достатньо для перереєстрації транспортного засобу на іншого власника ДАІ. Враховуючи наведене вище, оскільки відчуження спільного автомобіля відбулося без письмової згоди позивача, яка є його співвласником, вказаний правочин не може вважатися правомірним, а тому договір відчуження автомобіля марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, укладений між [PERSON] та [PERSON] оформлений довідкою рахунком ААВ084864 від 08.05.2013 року підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжям. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України. Судом встановлено, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], - в рівних частках, на праві приватної власності, що сторонами не оспорюється. Право на автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B04083, набуті в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому даний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та відноситься до неподільних речей. Згідно з ч. 1 ст. 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, а також за відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя шляхом збільшення частки майна позивача та/або відповідача, суд приходить до висновку, що розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B040983 є рівним та становить 1/2 частину даного автомобіля за кожним. Частиною 4 ст.71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому не суперечитиме закону передання у натурі усього майна лише одному з подружжя з присудженням другому з подружжя за його згодою грошової компенсації вартості його частки. В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідної лабораторії судових експертиз (т. 2 а.с. 91-92). Згідно висновку експерта № 872 судової автотоварознавчої експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.06.2015 року, середня ринкова вартість КТЗ [PERSON], реєстраційний № [NUMBER], 2007 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], станом на 19.06.2015 року, складає 101740 грн. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 32 ПП «Науково дослідна лабораторія судових експертиз» від 26.06.2015 року, ринкова вартість квартири № 14, що знаходиться по вул. Героїв Сталінграда, 26 у м. Кіровограді, станом на момент проведення дослідження, становить 516005 грн. На підставі викладеного, оскільки позивач не внесла на депозитний рахунок суду суму компенсації за ? частину автомобіля марки [PERSON], 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER], номер шасі KL1SF69YE8B040983, а також відповідачем [PERSON] не надано згоди на отримання компенсації за вказаний автомобіль, тому в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до загальних положень про право власності викладених в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про призначення компенсації, і не передбачається обов'язкової згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Так, відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7 при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості квартири на час розгляду справи. Позивач згодна отримати компенсацію від відповідача [PERSON] вартості своєї 1/3 частки квартири № 14, що знаходиться по вул. Героїв Сталінграда, 26 у м. Кіровограді в розмірі 172001 грн. 67 коп., тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, а тому право власності на 1/3 частку квартири № 14, що знаходиться по вул. Героїв Сталінграда, 26 у м. Кіровограді за [PERSON] необхідно припинити, та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири № 14, що знаходиться по вул. Героїв Сталінграда, 26 у м. Кіровограді. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial