Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 25.06.2012 між сторонами укладено договір найму житлового приміщення, а саме кімнати розміром 17 м2 на строк з 25.06.2012 по 25.08.2013. В наступному позивачу стало відомо про реєстрацію відповідача у належній їй квартирі, що було зроблено без її згоди. З весни 2013 року відповідач виїхав з квартири і в ній не проживає, особистих речей не залишив, проте не знявся з реєстрації, що порушує права позивача як власника. Просить договір найму житлового приміщення визнати припиненим та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: згідно свідоцтва про право власності від 23.12.2003 [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. (а.с. 7). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та зареєстрованих осіб, відповідач зареєстрований за адресою спірної квартири з 06.08.2012 (а.с. 5). Відповідно до договору найму житлового приміщення від 25.06.2012, позивач здала кімнату для мешкання громадянину Ірану - [PERSON], строком до на 1 рік (а.с. 6). Згідно ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як вказано в ч. 1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 168 ЖУ України, укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Таким чином судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивача, між сторонами укладений договір найму житлового приміщення строком на 1 рік, який закінчився 25.08.2013, тому суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування спірною житловою площею. Даних, що позивач порушив право відповідача на проживання, суду не надано, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення порушеного права, відповідач не виявив. З урахування вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved