Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Одеська муніципальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №00006 квартири [ADDRESS] укладений 16 травня 1997 року на Одеській муніципальній біржі між нею, [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності та [PERSON] дійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 16 травня 1997 року [PERSON] матір позивачки в інтересах якої, на підставі довіреності діяла позивачка придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна №00006 від 16.05.1997 року. Договір був укладений відповідно до діючого на той час законодавства та нотаріально не посвідчувався. Після підписання договору купівлі-продажу за [PERSON] 26 травня 1997 року в КП «ОМБТІ та РОН» була зареєстрована приватна власність на квартиру [ADDRESS], про що в реєстровій книзі зроблено запис під №220 стр. 36 кн. 4допк. Після укладання договору сторони повністю виконали всі умови договору, а саме матір позивачки [PERSON] сплатила відповідачці обумовлену вартість квартири, а відповідачка звільнила квартиру та знялась з реєстрації. 25 листопада 2008 року [PERSON] склала заповіт посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори на користь позивачки, а саме на квартиру [ADDRESS]. 08 червня 2016 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивачка як спадкоємиця в установлений законом строк звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, однак 16.12.2016 року позивачці було відмовлено у звязку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 00006 зареєстрований Одеською муніципальною Біржею 16.05.1997 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. Оскільки позивачка не має можливості прийняти спадщину, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, по час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила суд розглянути справу без її участі, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області, судових ухвал та повісток. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідачки, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 16 травня 1997 року [PERSON] продала, а [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності купила квартиру [ADDRESS]. В підтвердження продажу вищевказаної квартири 16 травня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності був укладений та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №00006, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований за [PERSON] 26 травня 1997 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №220 стр. 36 кн. 4допк. При укладанні даного договору між [PERSON] та відповідачкою було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу квартири. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Після продажу квартири, відповідачка передала [PERSON] всі правовстановлюючі документи на квартиру, фактично передала [PERSON] квартиру [ADDRESS] у власність. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до 08 червня 2016 року [PERSON] здійснювала права користування та володіння зазначеною квартирою у повному обсязі, так як мешкала у вказаній квартирі, сплачувала всі комунальні послуги, підтримувала її в належному технічному та санітарному стані. З заповіту від 25.11.2008 року посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-4285 вбачається, що [PERSON] на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй ізольовану квартиру № 51, розташовану в місті Одесі по вулиці Гайдара в будинку під № 3, заповіла [PERSON], [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 453996 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 08 червня 2016 року про що складено відповідний актовий запис № 6018. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру № 51, розташовану в місті Одесі по вулиці Гайдара, 3. Позивачка, яка є єдиною спадкоємицею за заповітом, звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державний нотаріус Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 16.12.2016 року відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В своїй постанові державний нотаріус зазначив, що у звязку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №00006 зареєстрований Одеською муніципальною Біржею 16.05.1997 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та в договорі в числі учасників правочину є особа яка діяла на підставі довіреності. Згідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Неможливість нотаріального оформлення договору порушує право позивачки розпоряджатися, належним її майном. Відносини з Одеською муніципальною Біржею, в частині порушення порядку реєстрації вказаного Договору у відповідності п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України являються довготривалими і підлягають розгляду у судовому порядку. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, виконання договору відбулося. Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved