Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2064 грн. (по1032,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з 28.07.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на даний час змінилися обставини, оскільки вона з дітьми мешкала за межами України у Республіці Болгарія, діти відвідували приватні навчальні заклади, там вони орендували житло. На даний час вона самостійно виховує неповнолітніх дітей, створює повне життєзабезпечення, задовольняє всі їх життєві потреби. При цьому, самостійно оплачує навчання дітей у школі та садочку, сплачує освітні програми, дитячі табори, утримує та супроводжує їх додаткові заходи для розвитку в спорті,організовує вихідні та святкові дні, забезпечує їх комфортним житлом, їжею, одягом, взуттям. А тому, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 14000,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, зазначив, що на даний час позивач разом з неповнолітніми дітьми повернулась до України та проживає в м. Києві. Діти навчаються в загальноосвітній школі №106. При цьому, в м. Києві ними орендується житло, додатково оплачуються витрати щодо сплати послуг охорони дітей у школі, а також витрати на класне та позакласне навчання. В решті, представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2064 грн. (по1032,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з 28.07.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7). Відповідно до ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів. Доводи позивача зводяться до того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, зважаючи на вищевикладене, позивачем та її представником всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних і беззаперечних доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Зміни у законодавстві щодо визначення мінімального розміру аліментів не потребує цього та не є підставою для відповідного ухвалення рішення з цього приводу. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити

Outcome: dismissed