Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить: визнати відповідача такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а житловим будинком з господарськими спорудами [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Власником 3/10 частин житлового будинку є її онук [PERSON] . Загалом їм належить право власності на 1/2 частину житлового будинку, інша 1/2 частина має інших власників, будинок поділений, на кожну поділену частину заведена окрема домова книга. В будинку були зареєстровані: її син [PERSON] та його дружина - [PERSON] [INFO] її син [PERSON] помер. Зазначає, що відповідач по справі за зареєстрованим місцем проживання фактично з січня 2018 року і по теперішній час не мешкає, комунальні послуги не сплачує, її особистих речей у будинку не має. Тому, відповідно до ст. 405 ЦК України вона має бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не зверталась, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, обставини, викладені в позовній заяві, підтверджує, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.03.2020, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 22.05.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником 1/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9, 10). Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 31.08.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12, 13). У будинку, крім позивача, зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги (а.с. 14-18). [PERSON] зверталась до органів поліції з проханням розшукати свою невістку [PERSON] , яка в січні 2018 року поїхала до м. Києва і так і не повернулась (а.с. 20) Таким чином, враховуючи надані докази та заяву співвласника будинку [PERSON] , у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у спірному будинку без поважних причин більше одного року, витрати на житлово-комунальні послуги не несе, її особистих речей у квартирі не має, жодних перешкод відповідачу вчинено не було щодо користування спірним приміщенням. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як убачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved