Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.02.2007 р. у Долинянській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 02, від такого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, відповідач зловживає алкоголем, мають протилежні погляди на подружнє життя та шлюб, що стало причиною частих та тривалих сварок та конфліктів. Понад три роки разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, позивачка втратила до відповідача почуття любові, на неодноразові прохання змінити ставлення до сім`ї чоловік не реагує. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу, просила про розгляд справи у її відсутності (а.с. 17). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, просить розгляд справи провести без його участі (а.с. 18-19). У підготовче судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. За положенням ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви, заяв сторін, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , вбачається, що сторони 03.02.2007 р. зареєстрували шлюб у Долинянській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 02, мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 6, 7-8), не підтримують подружніх стосунків понад три троки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, кожен з них живе власними інтересами, спір щодо майна та місця проживання дітей відсутній, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільну згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За положенням ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, заяві відповідача, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стало не можливим та суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Пугало, заяви сторін, в яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, сторони категорично заперечують проти примирення, спору відносно майна та місця проживання дітей у них не виникає, суд приходить переконання, що підстав для збереження шлюбу немає, а тому вважає, що позов слід задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved