Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.04.2010 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] . Як зазначає, позивач подружнє життя з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім`ю та плани на майбутнє. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в необхідному обсязі, в житті дитини та її вихованні участі не приймає. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18 березня 2020 року. У судове засідання 18 березня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про причини неможливості прибуття не повідомили. Справа слуханням відкладена на 01 червня 2020 року. У судове засіданні 01 червня 2020 року з`явився позивач, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 01 червня 2020 року з`явився відповідач, визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 17.04.2010 року у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, актовий запис № 123, був укладений шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружнє життя позивача з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина, на даний час проживає з матір`ю. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, не піклується про моральний, фізичний та психічний розвиток дитини. Позивач самостійно утримувати дитину належним чином не в змозі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною. Зазначені вимоги визнаються відповідачем у повному обсязі, однак, суд задовольняє їх частково, оскільки до досягнення дитиною повноліття, розпорядником коштів на утримання дитини може виступати той з батьків, на утриманні котрого перебуває дитина. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, на виконання вимог статті 178 ЦПК України, подано до суду розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із розглядом справи. Так, з наданих доказів, і з урахуванням співмірності виконаних робіт, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 2 200 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial