Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 16 вересня 2017 року між нею та відповідачем, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на життя, між ними втрачені духовні зв`язки, відносини між ними зіпсовані. З 2019 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, однією сім`єю не проживають, не ведуть сумісне господарство. Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивачка зазначає, що спір щодо поділу майна, яке набуто в період шлюбу, на теперішній час відсутній. На підставі викладеного позивачка просить розірвати шлюб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, проте заперечує щодо обставин, яким позивачка обґрунтовує свої вимоги. Відповідач зазначає, що сімейні стосунки були остаточно припинені з червня 2018 року, саме з цього часу він з позивачкою спільно не мешкав та не вів спільного господарства. Вказану обставину підтверджує рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 вересня 2017 року сторони по справі: позивачка - [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 382 /а.с.7/. Сторони по справі мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, втрачено взаєморозуміння, відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюб розпався та існує формально. Як встановлено заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року, ухвалене за результатом розгляду цивільної справи № 320/6898/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання, з червня 2018 року сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Дане рішення суду набрало законної сили 16 листопада 2018 року. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, суд не приймає до уваги твердження позивачки, що сімейні стосунки сторін припинені саме з 2019 року, та з цього часу сторони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Спір щодо поділу майна, яке набуто в період шлюбу, на теперішній час відсутній. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ст.\~51,\~ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110\~СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3\~ст. 105 СК України). Ч.1 ст.142\~ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що відповідач надав до суду заяву про визнання заявлених вимог щодо розірвання шлюбу між сторонами, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, іншу частину судових витрат в розмірі 420,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved