Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. між нею та відповідачем розірвано шлюб. 24 березня 2016 року рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 500 грн. Оскільки на теперішній час грошових коштів у розмірі 500 грн., які відповідач сплачує на виконання вказаного судового рішення, недостатньо для повноцінного матеріального забезпечення дитини, позивачка змушена звернутись до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. 22 червня 2018 року ухвалою суду в цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз'яснено право подати відзив на позовну заяву, про що свідчать матеріали справи (а.с. 29,30), однак, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності [PERSON] суду не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. стягнуто з [PERSON]на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову з 26.01.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. Н підставі вказаного судового рішення 06.04.2016 р. судом виданий виконавчий лист № 198/47/16-ц (а.с. 14). Постановою державного виконавця від 08.04.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 50773458 з примусового виконання виконавчого листа № 198/47/16-ц від 06.04.2016 р. (а.с. 16). Враховуючи, що [PERSON] є громадянином іноземної держави - Республіки Білорусь, до правовідносин з утримання дитини [PERSON] підлягають застосовуванню норми Закону України «Про міжнародне приватне право» як до таких, що мають у своєму складі іноземний елемент (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до ст. 76 зазначеного Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, а також якщо у справі про сплату аліментів позивач має місце проживання в Україні. Статтею 66 та 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини, а зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Як виходить з доданих до позову документів, позивачка, відповідач та дитина, яка потребує коштів на утримання, мають постійне зареєстроване місце проживання в Україні, тому в даному випадку відносини щодо стягнення аліментів підпадають під регулювання норм права держави України. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, з ким проживає дитина, виходячи з інтересів дитини, з метою ефективного захисту її прав на отримання матеріальної допомоги від іншого з батьків, має право звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. При цьому, законом не встановлено певних умов, за наявності яких одержувач аліментів набуває такого право. Відповідач зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надав. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязіта змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р.у твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved