Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 272; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично не підтримують. Між сторонами остаточно втрачено почуття любові та взаєморозуміння як чоловіка та дружини. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач на утримання сина коштів не надає, хоча отримує дохід у формі заробітної плати, є особою працездатного віку, хронічними захворюваннями не хворіє та фізичних вад не має. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що факти викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Вказує, що брав безпосередню участь у вихованні сина та соціально-культурному розвитку з моменту його народження; має хронічну хворобу нирок, у зв`язку з чим потрібно 1 раз на 6 місяців проходити курс лікування; від попереднього шлюбу має дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року і до досягнення останньою повноліття. З огляду на вказане вище, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на місяць. Просив надати строк для примирення протягом 6 місяців. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці, провадження у справі зупинено до закінчення вказаного строку. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року поновлено провадження у справі, судове засідання для розгляду справи призначено на 20 травня 2021 року на 08 год. 30 хв. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні зазначено, що за наданий судом строк сторони не примирились, тому просить розірвати шлюб, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, позов просив задовольнити. Зазначив, що сторони не ведуть спільного господарства та фактично не підтримують шлюбні відносини. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що заперечує проти розірвання шлюбу, він всіляко допомагає дружині, іде їй на зустріч, хоче зберегти шлюб. Стосовно стягнення аліментів позовні вимоги у судовому засіданні визнав у повному обсязі. Відповідно до ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 272, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, що не оспорюється сторонами. Шлюбні відносини сторін фактично припинені, сторони спільне господарство не ведуть, протягом наданого судом строку сторони не примирилися, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, суперечить правам та інтересам позивача, розлад їх подружніх стосунків носить стійкий характер, суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд дійшов до наступних висновків. Згідно довідки про доходи № 47 від 29 січня 2021 року [PERSON] працює помічником вихователя, загальна сума її доходу за період січень 2020 року грудень 2020 року становить 65\~110 грн. 34 коп. Відповідно до рішення ЛКК № 83 від 25 лютого 2021 року [PERSON] встановлено діагноз гіперметропія високого ступеня лівого ока та гіперметропія середнього ступеня ОД. Заключення: потребує довготривалого лікування. [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 6, група № 7 з 29 серпня 2017 року, що підтверджується копією довідки № 7 від 01 лютого 2021 року . Позивач зазначає, що її заробітної плати не вистачає на утримання сина. Довідкою про доходи від 18 лютого 2021 № 1627 підтверджується, що [PERSON] займає посаду слюсар аварійно-відновлювальних робіт (черговий) на ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом»., його нарахований заробіток за 12 місяців роботи починаючи з лютого 2020 року по січень 2021 року становить 292\~004 грн. 09 коп. Згідно з рішенням ЛКК № 75 від 18 лютого 2021 року КНП Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» [PERSON] встановлено діагноз: гіпоплазія лівої нирки. ХХН І ступеня. Хронічний гломерулонефрит, стійка ремісія. ХНН 0 ступеня. Доказів на підтвердження витрат на лікування відповідачем суду не надано, у судовому засіданні відповідач повідомив, що у лікувальних закладах протягом 2020 - 2021 років на лікуванні не перебував. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2012 року у справі № 2-742/11 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст.141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене вище, визнання позивачем позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів, потребу сторін та дитини в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, стан здоров`я дитини, встановлений мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтований розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved