Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою № 23 в будинку 36-а по вул. Корищенка Миколи (стара назва Кузнецова) в м. Запоріжжі, визнавши [PERSON], 03.03.1983 року народженця, уродженця [INFO] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 20.04.2017 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу (далі Договір) за умовами якого вона купила, а [PERSON] продала та передала їй у власність належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 373. 20.04.2017 року за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 1228867323101 за номером запису про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] внесено відповідну інформацію та проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за позивачем. Розрахунки за продаж зазначеного нерухомого майна були проведені до підписання договору купівлі-продажу у відповідності до пункту 3 Договору. Як зазначає позивач, фактично нею та продавцем виконанні всі умови зазначеного Договору за виключенням зобовязання продавця в строк до 01 травня 2017 року виписати всіх громадян, які зареєстровані у даній квартирі, що передбачено пунктом 10 Договору. До теперішнього часу в належній позивачу квартирі зареєстрований син колишньої власниці [PERSON], який в квартирі не проживає, належних йому речей в квартирі немає. Місце проживання відповідача позивачу невідомо. Наявність зареєстрованого в належній позивачу квартирі сина колишньої власниці та неможливість його зняти з реєстраційного обліку в добровільному порядку порушує її права як власника. За твердженнями позивача, відповідач по справі не є членом її сімї та не входить в коло осіб, які житловим законодавством визначені членами родини власника (наймача) житлового приміщення. Спільного господарства вони не ведуть та ніколи не вели, будь-яких угод між ним та позивачем з приводу користування спірною квартирою не укладалось, а тому на підставі викладеного позивач вважає, що відповідач втратив право користування належною їй квартирою. Позивач в судове засідання не зявилась. В матеріалах справи міститься її заява за змістом якої вона просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву не подавав, будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Корищенка Миколи (стара назва Кузнецова)[ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.8-10), копією витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85388776 від 20.04.2017 року (а.с.11). Згідно з пунктом 10 вказаного вище Договору продавець зобовязався виписати всіх громадян, які зареєстровані у квартирі до 01.05.2017 року. Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 22.11.2017 року (а.с.15) відповідач [PERSON] зареєстрований з 2000 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Корищенка Миколи (стара назва Кузнецова)[ADDRESS]. Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначає позивач в позові, відповідач не мешкає у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Корищенка Миколи (стара назва Кузнецова) [ADDRESS] з дня її продажу позивачу. Доказів на спростування даних обставин суду не надано. На підставі вищевикладеного суд вважає вимоги позивача правомірними, оскільки відповідач у зазначеній квартиріне мешкає з дня її продажу, тобто з 20.04.2017 року, місце його перебування невідоме, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою не було, відтак, суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved