Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від утримання дітей, хоча працює на тимчасових роботах із будівництва заміських будинків на території Рівненської області, займається ремонтом та благоустроєм квартир в м.Корець. Також зазначає, що вона інвалід дитинства ІІ групи, непрацездатна та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмір 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просять суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмір 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також на утримання позивача в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. до досягнення сином сторін трьох років. Відповідач позов визнав частково. Погоджується щодо обов'язку утримувати дітей, однак не згідний сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі запропонованому позивачем. Натомість, сплачувати аліменти на утримання позивача не має можливості, оскільки ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Свідок [PERSON] суду показала, що працює листоношею. В сферу її обслуговування входить і сторони по справі, які отримують різні державні соціальні допомоги. Хто саме та які соціальні допомоги отримує, вона не пам'ятає, проте при виплаті даних допомог зазвичай були присутні [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що приходиться сусідом для позивача та до недавнього часу приходився сусідом і для відповідача. На ринку м.Корець неодноразово бачив відповідача, який пропонував прохожим свої послуги з будівельних робіт. Останній раз відповідача, з такою рекламою, бачив два місяця тому. Про те, чи дійсно, відповідач реально надавав будівельні послуги та чи отримував за них винагороду, йому не відомо. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 вересня 1999 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2015 року становить 1032 грн., а з 1 грудня 2015 року становитиме 1167 грн., згідно із ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2015 рік». Позивач не має постійного доходу, перебуває у декретній відпустці, є інвалідом з дитинства. Інших доходів, крім державних соціальних допомог та пенсій, не отримує. А тому, їй важко одній утримувати дітей. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Враховуючи інтереси дітей сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, інших аліментних зобов'язань не має, на його утриманні не перебувають інші особи, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON], в розмірі по 583 (п'ятсот вісімдесят три) грн. щомісячно на кожну дитину. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Саме по собі посилання відповідача на те, що він не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати своїх дітей. Позивачем не доведено факт, що відповідач має роботу та отримує велику заробітну плату і спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, а також не надано доказів розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням дітей і, що є необхідність у стягненні аліментів саме у такій сумі. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, відповідно до ч.4 ст.84 СК України. Позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ групи довічно, згідно посвідчення серії [NUMBER] видане 21 квітня 2011 року Управлінням праці соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації Рівненської області. У зв'язку із чим отримує державну соціальну допомогу у розмірі 949 грн. 00 коп., згідно довідки Управлінням праці соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації Рівненської області від 21 липня 2015 року. Крім того, позивач отримує: пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 1-го утриманця у розмірі 1049 грн. 00 коп., щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини (з лютого 2015 року) у розмірі 860 грн., відповідно до довідок Управлінням праці соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації Рівненської області від 21 липня 2015 року. З трудової книжки відповідача вбачається, що останній запис в графі «відомості про роботу» зроблений 05 липня 2006 року про припинення виплати допомоги по безробіттю. Згідно довідки з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та отриманих податків №7131 від 16 липня 2015 року даних про доходи [PERSON] за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року у ЦБД ДРФО немає. Відповідно до довідок Управлінням праці соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації Рівненської області від 09 липня 2015 року, відповідач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (з лютого 2015 року по березень 2015 року у розмірі 1586 грн. 00 коп., а з березня 2015 року у розмірі 1836 грн. 00 коп.), а також отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянам інвалідам ІІ-ої групи з дитинства у розмірі 121 грн. 80 коп. Відповідно до пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з даних допомог не провадяться. Доводи позивача про прибутки, які відповідач приховує, ніякими переконливими доказами в судовому засіданні не доведені, тобто позивачем не виконанні вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, якщо вона не звільнена від доказування. Так, відповідно до положень ч.1 ст.58 та ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, у цивільному процесі обставини отримання доходу (заробітку) не можуть доказуватися виключно показаннями свідків, а повинні ґрунтуватися на інших - об'єктивних, переконливих і процесуально прийнятних доказах у їх сукупності. Посилання представника позивача на показання свідка жодним чином не підтверджує факту про отримання відповідачем доходів. Згідно лікарського-консультативного заключення №443 від 16 липня 2015 року, відповідач [PERSON] хворіє на хронічний рецидивуючий панкреатит, хронічний гастродуоденіт, у зв'язку із чим, потребує постійного медикаментозного лікування. Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з урахуванням обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей, його матеріального становища та його стану здоров'я, суд вважає, що відповідач не спроможний надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення сином сторін трирічного віку. А тому, позов в цій частині не підлягає задоволенню. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved