Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2016 року вона розірвала шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із позивачем, на повному її забезпеченні та утриманні. Тому рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21.12.2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно Однак станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 28167 грн. Також зазначає, що відповідач взагалі не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його станом здоров`я, успіхами у навчанні тощо. Тому, просить суд позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, згідно з поданою заявою просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги задоволити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, згідно з поданою заявою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Представник органу опіки та піклування Дубровицької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, просили проводити розгляд справи у відсутності їх представника, відповідно до висновку органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки є недоцільним. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 26.03.2014 року, його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 27.04.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6). Як вбачається з листа Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ № 567 від 22.08.2019 року, станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки становить 28167 грн. (а.с. 8). Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 562/01-47 від 08.11.2019 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] - позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 45-46). Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З актів обстеження умов проживання, наявних в матеріалах справи вбачається, що батько вихованням дитини не займається та не відвідує свою доньку. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається її вихованням, не забезпечує матеріально, проживає окремо від дитини, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст. ст. 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved