Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме, дочки, [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини взагалі не надає. Він знаходиться у працездатному віці. Основне місце роботи відповідача у прикордонній службі на посаді прикордонника з середньомісячним заробітком в межах 18\~000 грн. Враховуючи викладене позивач вважає, що відповідач має можливість працювати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття та сплачувати аліменти. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовільнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги визнає в обсязі 1/4 частки заробітку (доходу). Представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі, оскільки, позивач не обґрунтував чому визнає позовні вимоги в обсязі 1/4 частки заробітку (доходу). Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Великожолудською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , дата видачі 16 лютого 2009 року. Малолітня [PERSON] проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вараської міської ради № 3621-03 від 24 вересня 2020 року та не оспорюється сторонами. У позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, дочка підростає, потребує належного гармонійного розвитку. Для фізичного та духовного розвитку дитини необхідні додаткові кошти. Доказів на підтвердження матеріального стану сторін суду не надано. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.\~182\~СК України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров`я як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.141 СК України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи конкретні обставини справи, докази надані сторонами, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд вбачає наявність законних підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, оскільки відповідно до положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial