Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з чим вони проживають окремо. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально, не сприяє духовному та фізичному розвитку дітей. В той же час діти потребують грошових витрат, а її доходи не можна вважати достатніми для повноцінного життя, її грошових коштів на утримання дітей не вистачає. Позивачем стверджується, що відповідач не має інших утриманців та має значно кращі матеріальні блага. Враховуючи викладене, можливості відповідача та потреби дітей, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 серпня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Крім цього просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, просить його задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 24 листопада 2003 року відділом РАГС Ковельського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 622. Зазначеної обставини відповідач не спростував. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до с. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебуває на її утриманні, що фактично визнав відповідач. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, однак добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ця обставина визнається сторонами, а тому доказуванню не підлягає в силу вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 37 років, не має інвалідності, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, докази існування інших обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на обставини, встановлені в судовому засіданні та які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, потреби дітей, суд прийшов до висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Такий розмір аліментів, зважаючи на необхідності участі обох батьків в утриманні дитини, буде повністю забезпечувати нормальні матеріальні та побутові потреби неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулась до суду 05 вересня 2014 року, що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду. Зважаючи на норми ч. 1 ст. 191 СК України, початком стягнення аліментів слід вважати 05 вересня 2014 року, а не 01 серпня 2014 року, як про це просила позивач, а тому в цій частині суд задовольняє позов частково. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви - з 05 вересня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Крім цього, з [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial