Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 28.04.2002 року помер її батько [PERSON], 09.08.2016 року померла її мати [PERSON] За життя батьки проживали в [INFO]. Даний житловий будинок відносився до групи робочих дворів, членами якого були [PERSON], [PERSON] Після смерті батька спадкоємцем по закону стала його дружина мати позивача [PERSON], яка своєчасно фактично вступила в управління спадковим майном, однак не оформила на себе право власності на спадкове майно. Після смерті 09.08.2016 року матері позивача [PERSON] спадщину вчасно прийняла позивач [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Проте 14.07.2017 року отримала віднову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Митківській, 40, с.Четвертинівка, Тростянецького району Вінницької області. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Митківській, 40, с.Четвертинівка, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в її відсутності.(а.с.31). Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №167558, виданого 01.05.2002 року та зареєстрованого Чертертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 28 квітня 2002року(а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №353421, виданого 12.08.2016 року та зареєстрованого Чертертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 09.08.2016року(а.с.8). За життя померлі перебували в шлюбі, який зареєстровано Четвертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №14 від 31.05.1980 року.(а.с.12). Довідкою №99 від 29.03.2017 року підтверджено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем щодо його майна стала дружина [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину , тому що була зареєстрована та проживала разом з померлим за адресою с.Четвертинівка, вул.Митківська, 40, Тростянецького району Вінницької області. Родинний звязок позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №385843, виданим повторно 17.01.1974 року на імя [PERSON], де в графі мати записана [PERSON](а.с.10). Це дівоче прізвище матері, яке вона змінила 31.05.1980 року в звязку з одруженням(а.с.12). Крім того позивачка теж змінила прізвище на [PERSON] в звязку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ №332220 від 15.02.1976 року(а.с.11). Відповідно до довідки №99 від 29.03.2017 року підтверджено, що [PERSON] являється спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Вчасно звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою та прийняла спадщину. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 40, Тростянецького району Вінницької області. За даними земельно-кадастрової книги №150 біля господарства за вищевказаною адресою рахується земельна ділянка площею 0,78га з правовим режимом: 0,25га для обслуговування житлового будинку та 0,53га для ведення особистого селянського господарства.(а.с.9). Позивач вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.15). З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №252/02-17 від 14.04.2017 року випливає, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.14). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України. Згідно технічного паспорту, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 40, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 90,8кв.м., житловою площею 67,3кв.м., допоміжною площею 23,5кв.м.(а.с.17-22). Розділом ІІІ Приписка(реєстрація) Домової книги для прописки громадян у буд.№40, по вул.Митківській, с.Четвертинівка, Тростянецького району Вінницької області зареєстровані [PERSON] та [PERSON]І.(а.с.23-25). Крім того факт реєстрації, проживання в даному будинку померлих [PERSON] та [PERSON] підтверджено випискою з по господарської книги за 1991-1995 роки(а.с.26-27,29), за 1961-1963 роки(а.с.28), за 2001-2005 роки(а.с.30). Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя [PERSON] набула права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація. Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають. Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за нею та позов визнаний відповідачами, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved