overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що від шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], вихованням та утриманням якого відповідач не займається, не цікавиться його життям, не виявляє бажання до спілкування. Позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина. До суду представник позивачки подав заяву про слухання справи за його відсутності. На задоволенні позову наполіг та просив ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач належним чином сповіщався про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, тому його неявка визнається неповажною, а матеріали справи достатніми для заочного розгляду справи. Представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Дитина проживає разом з матір'ю, навчається в Циркунівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, батьківські збори в якій відвідує лише матір, яка й приймає участь в шкільному житті дитини, турбується про здоров'я останньої (а.с. 31-33). Згідно висновку Харківської районної державної адміністрації Харківської області позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] визнано доцільним (а.с. 49-50). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. [PERSON], проживаючи окремо, не цікавлячись навчанням, побутом, здоров'ям та життям свого сина, ухиляючись від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання сина, не здатен забезпечити йому належний рівень життя, отже повинен бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що від шлюбу з [PERSON], розірваним на теперішній час, має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2015 на користь позивачки з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку останнього. Враховуючи той факт, що позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON] просить стягнути з [PERSON], який має постійну роботу, аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. До суду сторони подали заяви про слухання справи за їх відсутності, при цьому позивачка наполягала на задоволенні позову, а відповідач просив відмовити в його задоволенні, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що мешкає разом з матірю та батьком, який немає доходів, тобто фактично утримує останнього. Його та матері сукупний дохід, що залишається після сплати податків, виплати аліментів, витрат на комунальні послуги, придбання одягу та взуття є меньшим ніж прожитковий мінімум по країні, отже можливості сплачувати аліменти на утримання дружини він не має. Дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні правовідносини: сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем проживання батька, проте фактично мешкає з матірю, що сторонами не заперечується (6, 7, 32). В утриманні доньки приймають участь як матір, так і батько, що також визнається сторонами. Позивачка, посилаючись на те, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а відповідач працевлаштований та має постійний заробіток, просить стягнути з останнього аліменти й на своє утримання до досягнення донькою трирічного віку. Згідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановивши, що відповідач є працездатним, отримує регулярний та стабільний заробіток, не має вад здоровя, які потребують додаткових витрат, суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу колишній дружині. Разом з тим суд не погоджується з розміром утримання, заявленим позивачкою, так як відповідач сплачує аліменти на утримання доньки, оплачує комунальні послуги з урахуванням доньки, так як остання зареєстрована за його місцем проживання. З урахуванням зазначеного вище суд вважає можливим задовольнити позов частково, та стягнути з [PERSON] на користь позивачки в якості утримання останньої до досягнення дитиною трирічного віку 1/7 частку з усіх видів заробітку відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що в період з 14.11.2008 по 01.07.2014 перебувала у шлюбі з [PERSON], під час якого 14.04.2009 народила доньку [PERSON]. Відповідач у вихованні доньки участі не приймає, в звязку з чим позивачка просить позбавити останнього батьківських прав відносно малолітньої доньки яка на теперішній мешкає разом з нею. До суду позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, проте в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому його неявка визнається неповажною, а матеріали справи достатніми для заочного розгляду справи. Від третьої особи надійшла заява про підтримання позову. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю в Харківській області, м. Люботин, вул. Шмідта, 4, де створені належні умови проживання та побуту дитини (а.с. 10-13). Дитина навчається у першому класі Комунального закладу «Люботинська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради, де характеризується позитивно та спостерігається низьких рівень прихильності до батька (а.с. 16). Комісією виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с. 17-19). [PERSON], згідно нотаріально посвідченої заяви, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 15). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. [PERSON], не приділяючи уваги побуту доньки, не цікавлячись її життям не здатен забезпечити їй належний рівень життя, соціального та духовного розвитку, що останній, як виходить з нотаріально посвідченої заяви, фактично не заперечує. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З погляду на вищевикладене позов є цілком обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в період з 1998 року по 2004 рік мешкала однією сім'єю з відповідачем. В цей період, [INFO] р., в них народився син [PERSON]. В теперішній час позивачка проживає разом з дитиною, а відповідач проживає окремо. Свої батьківські обов'язки з утримання дитини не виконує, матеріальної допомоги не надає. Розмір і характер його доходів їй не відомий. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю, зазначив, що він останні декілька місяців дійсно втратив зв'язок з позивачкою і дитиною, бо вважав, що вони переїхали жити в інше місце. Він офіційно не працевлаштований, має певний заробіток у сфері будівництва, але ця діяльність лише перебуває в стадії легалізації. З розміром аліментів згодний, свій обов'язок з утримання дитини усвідомлює і визнає. Дослідивши подані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. З аналізу змісту норм ст.180, 181 Сімейного кодексу України, слідує, що обов'язок матеріально утримувати дитину стосується в рівній мірі обох батьків, навіть коли вони не мешкають разом. В разі відсутності домовленості між ними про спосіб надання такого утримання, кошти на утримання дитини можуть бути присуджені рішенням суду. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наданих позивачкою письмових доказів слідує, що вони з відповідачем дійсно мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею, окремо від батька. З пояснень позивача, слідує, що він дійсно останнім часом не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина, тоді як має можливість це робити. Отже позовні вимоги обґрунтовані, доведені і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. З огляду на вищезазначені обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що за договором дарування від 31.03.1997 отримала від дідуся за лінією матері [PERSON] в дар 1/3 частку квартири [ADDRESS], однак в тексті договору її дівоче прізвище зазначено як «[PERSON]», тоді як на той час її прізвище було «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, дипломом спеціаліста вищого навчального закладу. Вказана помилка викликана, вірогідно, через відсутність літери «є» на друкуючому пристрої, так як і в інших словах де вона має вживатись, замість неї зазначена літера «е». Заявниця просить встановити факт належності їй вказаного вище договору дарування з метою реалізації своїх прав власника. До суду [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила задовольнити заяву про визнання належності договору. Зацікавлена особа до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, про дату і час слухання справи сповіщалась належним чином, що дає змогу розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне: згідно договору дарування від 31.03.1997 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Договір складено українською мовою, проте у всіх словах, де за правилами орфографії має застосовуватись літера «є», зазначено літеру «е». Разом з тим, в свідоцтві про укладення шлюбу та дипломі спеціаліста прізвище заявниці вказано як «[PERSON]» (а.с. 7, 8). З погляду на вищевикладене, аналізуючи докази в їх сукупності та окремо, суд вважає, що підстави ставити під сумнів факти, викладені заявником, відсутні, як відсутні і докази, які б спростовували обставини, на які посилається заявник. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Враховуючи, що після укладення шлюбу заявниця змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», суд вважає, що обдарованою особою за вказаним договором є саме [PERSON], отже заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого мають сина [PERSON], 07.08.2015 р. н. Позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, також подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського РУЮ у Житомирській області, за актовим записом № 143 (а. с. 5). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], 07.08.2015 р. н. (а.\~с. 3), який потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 21.10.2016, виданої виконавчим комітетом Горбулівської сільської ради (а. с. 4), сторони разом не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки фізично здоровий та працездатний. Інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Вказані обставини відповідачем не спростовані, а з огляду на визнання позову визнані ним. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька (матері). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач має задовільний стан здоровя, працездатний та може надавати матеріальну допомогу, визнав позов, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. в дохід Державної судової адміністрації України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.06.2011 з [PERSON] на її користь стягувались аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], проте постановою державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції від 23.11.2011 їй повернуто виконавчий лист № 2-2329/11 за яким утворилась заборгованість з виплати аліментів в сумі 5084,87 у зв'язку із зміною відповідачем місця проживання. Позивачка просить стягнути з відповідача 5084,87 грн. в якості відшкодування заборгованості по сплаті аліментів та 639,00 грн. - інфляційні витрати за три роки. До суду позивачки подала заяву про слухання справ за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила ухвалити заочне рішення через повторну неявку відповідача. Відповідач до суду не з'явився. про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, що дає змогу розглянути справу за його відсутності. Дослідивши надані докази суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову через наступне: обов'язок відповідача сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина за рішенням суду та закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого згідно судового рішення з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» підтверджується матеріалами справи (а.с. 2, 3). Стаття 194 СК України передбачає можливість стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами і визначає, крім іншого, порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Застосування даної норми до правовідносин, що виникли між сторонами, не можливо. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду врегульовано ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, заборгованість має стягуватись державним виконавцем відповідно до положень Закону, а задовольнивши позов суд фактично надасть підстави для подвійного стягнення, що є недопустимим та протиправним. Для стягнення заборгованості за аліментами, що утворилась, позивачці слід подати виконавчий лист для виконання за місцем реєстрації відповідача, тобто до відділу ДВС Харківського районного управління юстиції.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що знаходилась з відповідачем у шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча є здоровою, працездатною особою і має можливість таку допомогу надавати. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини його доходу та 1000 грн. на її особисте утримання. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та дала пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. Представник відповідача позов визнав частково, а саме в межах сплати аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку та утримання дружини в розмірі 400,00 грн., пославшись на той факт, що відповідач постійної роботи не має, при цьому проживає разом з матір'ю ю та маленьким братом, які фактично знаходяться на його утриманні. Вислухавши думку позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с. 3, 5). Даний факт, крім того, відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановивши, що відповідач є працездатною особою, не має хронічних вад здоров'я і дані про наявність на його утриманні інших осіб відсутні, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, проте частково, а саме в межах стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що знаходиться з відповідачем в шлюбі, реєстрація якого проведена відділом РАГС Московського районного управління юстиції м. Харкова 13.09.2003, про що є актовий запис № 1066. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені вісім років тому, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами на теперішній час відсутній. Подальше зберігання шлюбу позивачка вважає неможливим та недоцільним, просить задовольнити її позов і розірвати шлюб. До суду позивачка подала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягла та просила ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому його неявка визнається неповажною, а матеріали справи достатніми для ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2003 року, мають сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини фактично припиненні більш ніж вісім років тому, спільне господарство сторонами, які мешкають окремо, не ведеться. Позивачка не бажає відновляти шлюбні стосунки, бо це суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини і примирення між сторонами неможливе. Суперечки по розділу майна між подружжям відсутні. Дитина залишиться проживати з матір'ю. У зв'язку з викладеним суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що знаходиться з відповідачем в шлюбі, реєстрація якого проведена Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 09.03.2013, про що є актовий запис № 82. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO], та спору про поділ майна не мають Шлюбні відносини з квітня 2014 року не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше зберігання шлюбу позивач вважає неможливим, недоцільним та таким, що суперечить його інтересам, просить задовольнити позов і розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому його неявка визнається неповажною, а матеріали справи достатніми для заочного розгляду справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2013, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач не бажає відновляти шлюбні стосунки бо це суперечить її інтересам. Суперечки з приводу поділу майна та місця мешкання дитини між подружжям відсутні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з викладеним суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved