Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Салтівхліб» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3926,43 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 34739,84 грн. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Салтівхліб» у судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.12.2017 [PERSON] прийнята на роботу по переводу начальником виробництва в ТОВ «Салтівхліб» на підставі наказу № 6-к від 01.12.2017. 09.01.2018 [PERSON] звільнена з ТОВ «Салтівхліб» згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 3-к від 09.01.2018. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільненні позивача з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати. У звязку із ненаданням відповідачем ТОВ «Салтівхліб» інформації щодо заборгованості по заробітній платі працівника [PERSON], враховуючи положення ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» та ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» щодо розміру мінімальної заробітної плати, позивачем самостійно обраховано розмір її заробітної плати за час роботи на підприємстві з урахуванням кількості робочих днів, який становить 3926,43 грн. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як роз'яснено в пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час затримки розрахунку працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. За приписами п. 8 Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем не надано заперечень щодо проведеного позивачем розрахунку. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved