Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 24.05.2015 року померла [PERSON]. 11.12.2008 року спадкодавиця залишила заповіт на імя онуки [PERSON]. На підставі зазначеного заповіту на частину спадкового майна на імя спадкоємиці видано свідоцтво про право на спадщину. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0502 га, що розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2006 року, на імя спадкоємиці позивач, яка є її матірю, не може, оскільки [PERSON] при житті не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя Державний акт на право власності на земельну ділянку. За даних підстав позивач вимушена звернутись з зазначеним позовом до суду. В судове засідання 25.04.2016 року учасники процесу не зявились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; представник відповідача селищний голова Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області у вирішенні спору покладається на розсуд суду, а представник третьої особи Органу опіки та піклування за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників цивільного процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 24.05.2015 року в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 321363 від 26.05.2015 року (а.с. 18). 11.12.2008 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 18691, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], яким усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 17). На підставі зазначеного заповіту приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 11.12.2015 року на імя [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], яка проживає в м. Солонікі, р-н Евозмос, вул. Ксанфіппіс, 15 (56224), Греція, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 57, загальною площею 60,2 кв.м, по вул. Київській, 160а в м. Вінниця (а.с. 20). Зазначене також вбачається з копії спадкової справи № 33/2015 року до майна померлої 24.05.2015 року [PERSON] (а.с. 69-90). Згідно з частиною 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, немає, що підтверджується копією зазначеної спадкової справи. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,5002 га, кадастровий номер 0520655903:01:001:0101, з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2006 року, позивач [PERSON] на імя спадкоємиці [PERSON] не може, оскільки спадкодавець при житті не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на земельну ділянку (а.с. 24-25, 26-27), що підтверджується письмовою відмовою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.100). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Згідно п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володіла і користувалася спадковою земельною ділянкою, а неповнолітня [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після неї, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак, відповідно до частини 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За даних підстав суд розяснює, що оскільки право власності у спадкоємця нерухомого майна виникає з моменту його державної реєстрації, то й рік слід обчислювати саме з моменту набуття права власності. Це положення не означає заборону успадкувати земельну ділянку названої категорії іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, а лише покладає на цих суб'єктів певний обов'язок, зважаючи на особливості об'єкта правонаступництва. Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved