Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, до ФОП [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору рекламно-поліграфічного центру «Харизма» про захист авторських прав та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що в березні місяці 2015 року в належному ФОП [PERSON] рекламно-поліграфічному центрі «Харизма», було здійснено розповсюдження (продаж) календарів, на яких зображені твори образотворчого мистецтва картини, на які позивачка має авторські права. Оскільки позивачка не надавала своєї згоди на розповсюдження в роздрібній мережі календарів із зображенням зазначених творів, просить суд захистити свої авторські права, порушені шляхом піратства розповсюдження контрафактних календарів ФОП [PERSON], в яких без дозволу втілено вищезазначені твори образотворчого мистецтва [PERSON], шляхом стягнення з відповідача на її користь суми компенсації у розмірі 85\~260, 00 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ФОП [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], та зазначила, що твори, використані у календарі, є карикатурами персонажів, схожих на персонажів картин [PERSON], та художньою дизайнерською переробкою з використанням складних багатофункціональних фоторедакторів, а також із втіленням власних ідей, несуть комічний характер, та не є точним копіюванням картин [PERSON] Тому, представник відповідача вважає, що авторські права позивачки не були порушені, а відповідно, і відсутні підстави для відшкодування компенсації. Також зазначила, що вказані календарі були надруковані на замовлення. Облік замовників в них не ведеться. У звязку з тим, що за замовленням ніхто не прийшов, вказані календарі були виставлені відповідачем на продаж. Крім того, на думку представника відповідача, розмір компенсації неспіврозмірний кількості реалізованого товару, оскільки відповідачем було продано всього два календаря за ціною 150, 00 грн. та 50, 00 грн. відповідно. Представник рекламно-поліграфічного центру «Харизма» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] з 2000 року займається образотворчим мистецтвом та є художницею. Своєю творчою працею вона створила твори образотворчого мистецтва, про що свідчать нотаріально завірені Каталоги робіт художниці, у яких зібрані фотографічні знімки творів. [PERSON] своєю творчою працею створила твори образотворчого мистецтва картини «Поющая тётя», «Я скучаю», «Венера у моря», «Купание», «Бархатная спинка», «Адам и Ева», «Мой мужчина», «На унитазике…», «Мерлин Монро», «Моё серце стучит, корда он меня целует», «Рай», «Банный день», «Утренняя гимнастика». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Згідно ст. 11 вказаного Закону авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Таким чином, авторство позивачки відносно вищезазначених картин підтверджується її підписом на оригінальному примірнику твору, а саме у нижньому лівому куті картини зазначено «E. Gapchinska». Також судом встановлено, що в березні місяці 2015 року в належному ФОП [PERSON] рекламно-поліграфічному центрі «Харизма», було здійснено розповсюдження (продаж) календарів, на яких зображені твори образотворчого мистецтва картини, на які позивачка має авторські права. Так, на кожній із 13 сторінок календаря незаконно зображені роботи [PERSON] з використанням назв до кожної роботи, а саме: «Январь (Поющая тётя)», «Февраль (Я скучаю)», «Март (Венера у моря)», «Апрель (Купание)», «Май (Бархатная спинка)», «Июнь (Адам и Ева)», «Июль (Мой мужчина)», «Август (На унитазике…)», «Сентябрь ([PERSON])», «Октябрь (Моё серце стучит, корда он меня целует)», «Ноябрь (Рай)», «Декабрь (Банный день)». На титульній сторінці календаря також зображена картина позивачки та міститься напис «Календарь для взрослых 18+ по мотивам картин [PERSON]». Вищевказані календарі були надруковані на замовлення. Як вбачається з довідки від 18 листопада 2016 року, відповідачем не ведеться персональний облік споживачів із зазначенням прізвища, імя та по-батькові, так як в цьому немає господарської необхідності. Тому, у звязку з тим, що клієнт в подальшому не прийшов за замовленням, а дані про замовника не були відомі, календарі були реалізовані відповідачем. Факт реалізації відповідачем вищевказаних календарів підтверджується товарним чеком від 12 березня 2015 року, в якому зазначено, що субєктом господарювання є ФОП [PERSON], ціна товару 150, 00 грн. На самому товарі вказано місце здійснення підприємницької діяльності м. Одеса, пр. Шевченка, 11, оф. 1. Крім того, 01 квітня 2015 року представником позивачки у рекламно-поліграфічному центрі «Харизма» було придбано календар з зображенням твору образотворчого мистецтва - картини [PERSON] «Утренняя гимнастика». Згідно товарного чека від 01 квітня 2015 року, ціна календаря становить 50, 00 грн. Представник відповідача не надала до суду належних та допустимих доказів на спростування факту реалізації товару із зображенням творів образотворчого мистецтва під авторством позивачки, а тому суд вважає, що відповідач допустив порушення авторського права [PERSON], розповсюджуючи контрафактну продукцію із зображенням творів без її на те згоди. Твердження представника ФОП [PERSON] про те, що твори, використані у календарі, є карикатурами персонажів, схожих на персонажів картин [PERSON], є безпідставними, оскільки у смисловому значенні карикатурою вважається малюнок, що зображує кого-, що-небудь у навмисне спотвореному, смішному вигляді. Згідно ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» карикатура - твір образотворчого мистецтва, який є творчою переробкою іншого правомірно оприлюдненого твору, в тому числі персонажу твору або імені персонажу твору, що за своїм змістом має комічний, сатиричний характер або спрямовується на висміювання певних осіб або подій. У судовому засіданні були оглянуті примірники календарів, що були розповсюджені відповідачем, а також фотографії оригінальних примірників картин [PERSON] З візуального спостереження та дослідження вищевказаних доказів, суд прийшов до висновку, що твори, зображені на календарях, не являються карикатурою, а є копіюванням картин позивачки. За змістом положень\~ст. 440 ЦК України\~і ч. 3\~ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 445 ЦК України\~передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. У ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору -\~примірник твору, опублікований і (або)\~розповсюджений\~з порушенням авторського права і (або) суміжних прав Відповідно до п. «б» ч. 1\~ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і\~розповсюдження контрафактних примірників творів\~(у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення. У п. 44 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав»\~роз'яснено, що\~особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав визначені\~ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Так, згідно з п. «г» ч. 2\~ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних\~\~заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. У абзаці 4 п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав»\~судам роз'яснено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог\~Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~при використанні ним об'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст. ст.\~614,\~1166 ЦК України). З огляду на наведене та вимоги ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~виконання вимог закону при використанні ним об'єкта авторського права зобов'язаний довести відповідач. Разом з тим а ні відповідач, а ні його представник не надали належних та допустимих доказів того, що при використанні об'єкта авторського права не були порушені вимоги Закону України «Про авторське право і суміжні права». Таким чином, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено авторські права позивачки. Оскільки в календарях, що були поширені відповідачем, було втілено чотирнадцять творів образотворчого мистецтва, авторські права на які належать позивачці, то з урахуванням вимог\~ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», мінімальний розмір компенсації становить 170\~520, 00 грн. (1\~218, 00 грн. * 10 мінімальних заробітних плат * 14 творів). Проте, позивачка вважає вищевказану компенсацію досить значною, тому просить компенсувати половину вищевказаної суми, а саме 85\~260, 00 грн., яку суд вважає обґрунтованою. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом, позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 852, 61 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved