Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про поділ спільного майна подружжя. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 15 жовтня 1997 року до 17.10.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначала, що за час шлюбу сторони набули у власність майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартира [ADDRESS] яка складається із двох кімнат, жилою площею 29,20 кв.м. та загальною площею 64,50 кв.м. та легковий автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER]. Зазначені квартира та автомобіль оформлені на відповідача. Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, в зв'язку з чим позивач просила суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м.; припинити за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м.; залишити за [PERSON] право приватної власності на легковий автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER]. В процесі розгляду справи [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову. В зв'язку зі зміною предмету позову позивач просила суд визнати за [PERSON] право приватної власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м.; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м.; визнати частку на автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] за [PERSON] в розмірі 1/2; визнати частку на автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] за [PERSON] в розмірі 1/2. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримали в повному обсязі, просили суд про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, яка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання за [PERSON] права приватної власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та просила суд відмовити у задоволенні позову в цій частині. Суд, заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 15.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, у позивача є повнолітня донька від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 14.03.2003 року між Державною госпрозрахунковою організацією «Житло-інвест» Головного управління забезпечення Київської міської державної адміністрації та [PERSON] було укладено інвестиційний договір №43-1334 про фінансування будівництва об'єкта нерухомості (квартира [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м.). Згідно Довідки, виданої Державною госпрозрахунковою організацією «Житло-інвест» Головного управління забезпечення Київської міської державної адміністрації, від 07.07.2003 року [PERSON] сплатив всю суму згідно з вищезгаданим інвестиційним договором. 22.12.2003 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 29,20 кв.м., загальною площею 64,50 кв.м., видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 19.12.2003 року № 2227-С/КІ. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме автомобілю марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] засвідчує право власності [PERSON] на даний автомобіль, дата реєстрації 13.11.2007 року. Відповідно до част.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З вищевикладеного вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вказане майно набуте в період шлюбу. Згоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не було досягнуто. Відповідно до част.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір'ю. Доводи позивача, що відповідач не дбає про матеріальне становище сім'ї, участі у вихованні дітей не приймає, грошових коштів на утримання дитини не надає і забезпеченням дітей всім необхідним для їхнього фізичного і духовного розвитку займається виключно позивач, не підтверджуються матеріалами справи. Натомість, відповідно до копії чеків про електронні перекази грошових коштів відповідач щомісяця сплачує аліменти на дитину, згідно з наданих копій проїзних документів та туристичних ваучерів відповідач їздить разом з сином відпочивати. Таким чином вбачається, що відповідач дбає про свого сина, сплачує аліменти, сума яких перевищує прожитковий мінімум доходу дитини відповідного віку, забирає дитину зі школи, організовує та проводить дозвілля з сином, дарує йому подарунки, їздить разом з ним відпочивати. Інших обставин, що можуть бути підставою для відступу від засад рівності часток у спільному сумісному майні, позивачем не наведено, а судом не встановлено. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи відсутність жодних доказів з боку позивача про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя, а лише посилання на такі підстави, суд дійшов висновку про поділ майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши право власності на спільне сумісне майно подружжя в рівних частках, а саме: визнати право приватної власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON], визнати за право приватної власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON], визнати частку на автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] за [PERSON] в розмірі 1/2; визнати частку на автомобіль марки «Мазда 3», державний номер [NUMBER] за [PERSON]в розмірі 1/2. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1519,20 грн.

Outcome: partial