Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 25 квітня 2012 року Люхчанською сільською радою Сарненського району Рівненській області, актовий запис № 3. Крім цього, позивач просить залишити їй прізвище, отримане внаслідок реєстрації шлюбу, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Позивач в підготовче судове засідання подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання також подав письмову заяву, відповідно до якої останній заявлені позивачем вимоги визнав повністю. Сторонами було заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність, яке судом задоволено. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. В обґрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що між подружжям систематично виникали непорозуміння, крім цього, відповідач поводиться відносно членів сім`ї протиправно, по матеріальне забезпечення сім`ї не дбає, внаслідок чого сімейні стосунки між подружжям припинено. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 25 квітня 2012 року, згідно із яким цього числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Люхчанською сільською радою Сарненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 3. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має трьох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що встановлено із наданих суду копій свідоцтв про їх народження. Однак, під час судового провадження сторони бажання до примирення не виявили, таку можливість у поданих письмових заявах заперечили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо (з жовтня 2019 року), зазначені позивачем у позовній заяві обставини, а також з урахуванням відсутності бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача - суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище, яке отримала після реєстрації шлюбу, що вбачається із дослідженого судом свідоцтва про шлюб, а тому ця вимога також підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, оплата яких доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією від 11 листопада 2019 року. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved