Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення дії, яка порушує право та стягнення моральної шкоди. Зокрема позивач просить: -зобов`язати [PERSON] припинити діяльність автомийки самообслуговування на земельній ділянці кадастровий номер 61122410100:02:003:0636 загальною площею 0,0703 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -стягнути з [PERSON] в її користь 20000 грн. спричиненої моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 61122410100:02:003:0636 загальною площею 0,0703 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . По сусідству із вказаною земельною ділянкою знаходиться багатоквартирний житловий будинок, в якому проживає [PERSON] на початку 2018 року відповідач на вказаній земельній ділянці почав зводити автомийку, хоча це не відповідає цільовому призначенню землі. З березня 2019 року по даний час вказана автомийка працює. В порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач не мав права зводити та здійснювати діяльність мийки автомобілів на вказаній земельній ділянці, оскільки це не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки та у відповідача відсутні дозвільні документи на початок будівельних робіт по будівництву мийки та введення її в експлуатацію, такі роботи не відповідають містобудівній документації м.Збараж. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача позивачу завдається шкода. Зокрема, під час роботи автомийки виникає підвищений рівень шуму, внаслідок чого позивач не взмозі зосередитись на свої справах чи роботі, яку виконує вдома за комп`ютером, не має можливості відпочити у себе в квартирі, спати в ночі, так як автомийка працює після 22 години. Внаслідок цього позивач постійно перебуває в стресовому, роздратованому стані та змушена докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Розміщення комплексу автосервісу біля житлового будинку позивача (на відстані менше 50 м.) порушує вимоги санітарних правил та при відсутності можливості встановлення необхідної санітарної зони є джерелом викидів шкідливих речовин та створення шуму. Крім цього, створення комплексу автосервісу порушує будівельні норми. Вказаними незаконним діями відповідач також спричиняє позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, яка полягає в тому, що діяльність автомийки-самообслуговування на земельній ділянці відповідача створює надмірний шум та нестерпні умови проживання для позивача. Позивач постійно перебуває в стресовому, роздратованому стані та змушена докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Такими діями їй завдаються глибокі душевні страждання. В зв`язку з викладеним позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 20000 грн.. У відзиві на позов відповідач просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки він є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0704 га. та квартири [ADDRESS] . 09 листопада 2018 року він звернувся до Збаразької міської ради із заявою щодо розроблення детального плану на території з метою зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки. 20 грудня 2018 року згідно рішення сесії міської ради йому було надано дозвіл на розроблення детального плану території з метою зміни цільового призначення земельної ділянки для розміщення об`єктів дорожнього сервісу, шиномонтажу, автомагазину та автомийки м.Збараж відповідно до державних будівельних норм, стандартів і правил. Замовником розроблення детального плану території в значено Збаразьку міську раді. Відтак детальний план території земельної ділянки для будівництва та обслуговування комплексу автосервісу розроблено, погоджено та подано до на затвердження сесії Збаразької міської ради. Надмірний рівень шуму від автомийки, що створює нестерпні умови для проживання позивача, належними доказами не підтверджено та не відповідає дійсності. Спричинення позивачу відповідачем моральної шкоди також нічим не підтверджено. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав наведених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона приходила в гості до сім`ї позивачки і вони були засмучені, оскільки біля їх подвір`я збудували автомийку. Говорили, що від неї дуже шумить. Коди миють автомобілі стоїть туман із води. Чи працює автомийка вночі вона не знає, бо сидить вдома. Допитаний в суді свідок [PERSON] показав, що чоловік позивачки весною 2019 року просив його приїхати на автомийку та все зафіксувати. Він приїхав на автомийку та помив автомобіль. В той час працювало два миючі бокси. Свідок [PERSON] , будучи допитний в суді показав, що він заїжджав на автомийку відповідача в червні 2019 року. Він помив автомобіль. Чи працює автомийка вночі він не знає. Відповідно до відповіді від 11 квітня 2019 року на запит позивача головним управлінням Держгеокадастру, під час обстеження земельної ділянки [PERSON] кадастровий номер 6122410100:02:003:0636 виявлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 0,16 га., на якій знаходиться приміщення автомийки самообслуговування, використовується для надання послуг з технічного обслуговування автотранспортних засобів, чим порушено вимоги п. «а» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України (а.с.9). Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 09 квітня 2019 року, під час обстеження земельної ділянки [PERSON] кадастровий номер 6122410100:02:003:0636 виявлено, що частина вказаної земельної ділянки площе. 0,16 га., на якій знаходиться приміщення автомийки самообслуговування, використовується для надання послуг з технічного обслуговування автотранспортних засобів, чим порушено вимоги п. «а» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України (а.с.10-11). Згідно припису Головного управління Держгеокадастру від 09 квітня 2019 року під час обстеження земельної ділянки кадастровий номер 6122410100:02:003:0636 виявлено, що частина вказаної земельної ділянки площе. 0,16 га., на якій знаходиться приміщення автомийки самообслуговування, використовується для надання послуг з технічного обслуговування автотранспортних засобів, чим порушено вимоги п. «а» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України та приписано усунути виявлене порушення у тридцятиденний термін. Припис вручено [PERSON] (а.с.12). Постановою про накладення адміністративного стягнення від 09 квітня 2019 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.53 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 340 грн., за використання вказаної частини земельної ділянки для надання послуг з технічного обслуговування автотранспортних засобів, чим порушено п. «а» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України (а.с.14). Постановою серії АПО18 №015905 від 10 травня 2019 року Збаразького ВП ПВП ГУНП в Тернопільській області на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді попередження за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП за те, що 27 березня 2019 року приблизно о 23 годині 10 хвилин із його автомийки, що по [ADDRESS] , йшли шуми, чим порушував тишу в населеному пункті. За результатами розрахунку та дослідження встановлено, що рівень шуму від автомийки допустимі норми на 17 дБА (а.с.55). Однак з даної постанови не зрозуміло яким саме чином та пристроєм вимірювався рівень шуму і було встановлено перевищення його граничних норм, а тому дана постанова не має для суду доказового значення, оскільки це не є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення. Відповідачем розроблено детальний план території земельної ділянки для будівництва та обслуговування комплексу автосервісу по вл.50-річчя УПА в м.Збараж та виготовлено будівельний паспорт від 11 січня 2018 року на підставі рішення сесії Збаразької міської ради від 20 грудня 2018 року (а.с.72-88). Протоколом № 42-2 від 27 березня 2019 року проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку проведеного в будинку, за адресою [ADDRESS] інженером лабораторії фізичних факторів ДУ «Тернопільський обласний лабораторний центр» МОЗ України встановлено, що в точці проведення замірів шуму від автомийки самообслуговування, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] у вітальні приватного житлового будинку по [ADDRESS] еквівалентний рівень звуку перевищує допустимі норми на 17 дБА, при нормі 40 дБА, згідно вимог «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» № 173 від 19 червня 1996 року. В точці проведення замірів шуму від автомийки самообслуговування, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на прибудинковій території приватного житлового будинку по [ADDRESS] еквівалентний рівень звуку перевищує допустимі норми на 17 дБА, при нормі 65 дБА та максимальний рівень звуку перевищує допустимі норми на 15,8 дБА при нормі 80 дБА, згідно вимог «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» № 173 від 19 червня 1996 року. Згідно протоколу № 435/3 п. від 12 листопада 2019 року Тернопільської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на території житлової забудови, що розташована по [ADDRESS] еквівалентний рівень шуму від автомийки, що розташована по [ADDRESS] становить 57 дБА при нормі 65 дБА, максимальний рівень шуму становить 64 ДбА при нормі 80 дБА, згідно вимог ДСП № 173 від 16 червня 1996 р. на території автомийки еквівалентний рівень шуму становить 78 дБА, максимальний рівень шуму становить 83 дБА (а.с.71). Згідно відповіді на адвокатський запит від 11 лютого 2020 року № 42 вказана установа акредитована Національним агентством з акредитації України відповідно до вимог ISO/IEC 17025:2017 для проведення шумового навантаження в житлових та нежитлових приміщеннях (а.с.107). Допитаний в суді свідок [PERSON] показав, що він працює начальником відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління держнагляду за дотриманням санітарного законодавства ГУ Держспоживслужби в Тернопільській області та до їх управління розглядало скарги [PERSON] .. На місце виходила комісія з працівників їх Збаразького відділу та Збаразької міської ради та встановила, що як таких порушень санітарних заходів не було та рекомендовано [PERSON] вжити захисні заходи. Обидва протоколи замірів рівня шуму, надані кожною із сторін, проведені акредитованими установами, однак вони проведені із невірними нормативними базами, оскільки зазначені в протоколах нормативні акти, на підставі яких проводили заміри рівнів шуму, не призначені для виміру рівня шуму в приміщеннях. Заміри рівня шуму в [PERSON] , відповідно до протоколу №42/2 від 27.03.209р., проводились із врахуванням ГОСТ 23337-78 та на відповідність ДСП планування та забудови населених пунктів № 173 від 19.06.1996 р., а заміри на вимогу [PERSON] проводились відповідно до протоколу № 435/3 п. від 12.11.2019 р., із врахуванням вказаних норм та Наказу МОЗ України № 463 від 22.02.2019р., відповідно до якого проводяться заміри рівня шуму в приміщеннях, однак тоді рівень шуму в будинку позивача не вимірювався. Наказом МОЗ № 463 від 22 лютого 2019 року «Про затвердження Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», який набрав чинності 16 квітня 2019 року, було затверджено саме норми щодо допустимих рівнів шуму в громадських будинках, оскільки до цього часу таких норм не було. Таким чином на час проведення дослідження шумового навантаження відповідно до протоколу № 42/2 від 27 березня 2019 року виконаного на замовлення [PERSON] вказана норма щодо допустимого рівня шуму саме в громадських будинках ще не діяла, тому суд не може встановити чи перевищено рівень шуму в будинку позивачки відповідно до стандартів, які почали діяти з 16 квітня 2019 року. При проведені замірів рівня шуму виконаного на замовлення [PERSON] , відповідно до протоколу № 435/3п. від 12 листопада 2019 року, не було проведено заміри рівня шуму в будинку позивачки, що також в свою чергу не дає можливість встановити його рівень відповідно до вищевказаних санітарних норм, а рівень шуму на території житлової забудови відповідає нормі враховуючи нові стандарти, відповідно до Наказу МОЗ № 463 від 22 лютого 2019 року. Будь-яких клопотань про проведення відповідних експертиз для дослідження рівня шуму в будинку позивачки та на прибудинковій території нею не заявлялось, а суд сам не вправі збирати докази. Таким чином, враховуючи два протоколи замірів рівня шуму представлених сторонами, суд не може встановити чи перевищує рівень шуму, внаслідок діяльності автомийки відповідача, в будинку позивачки допустимі норми, які затверджені Наказом МОЗ № 463 від 22 лютого 2019 року «Про затвердження Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», який набрав чинності 16 квітня 2019 року. Також позивачкою не надано жодних доказів щодо шкідливих викидів в довкілля внаслідок діяльності автомийки, що б порушувало її права. Судом встановлено, що позивачка проживає в квартирі [ADDRESS] , однак вона не є власником цієї квартири. Відповідач є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці [PERSON] відкрив автомийку самообслуговування. 20 грудня 2018 року, згідно рішення сесії міської ради, йому було надано дозвіл на розроблення детального плану території з метою зміни цільового призначення земельної ділянки для розміщення об`єктів дорожнього сервісу, шиномонтажу, автомагазину та автомийки м.Збараж відповідно до державних будівельних норм, стандартів і правил. Відповідачем розроблено детальний план території земельної ділянки для будівництва та обслуговування комплексу автосервісу по вл.50-річчя УПА в м.Збараж та виготовлено будівельний паспорт від 11 січня 2018 року. Позивачка вважає, що рівень шуму від діяльності автомийки перевищує його допустимі норми, що порушує її нормальну життєдіяльність, порушує права передбачені ст. 270 ЦК України, якою передбачено, що фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, а тому просить стягнути з відповідача в її користь моральну шкоду та припинити діяльність автомийки, оскільки вона зведена з порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державних будівельних норм та вимог Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення». Крім того, автомийка є джерелом викидів шкідливих речовин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що діяльність автомийки відповідача перевищує допустимі норми рівня шуму та є джерелом шкідливих викидів, що порушує її право на нормальну життєдіяльність, а тому дані обставини позивачем є недоведені. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (стаття 41 Конституції України). Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз вищенаведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що захист інтересів однієї сторони не має порушувати також і право власності іншої сторони у справі. Суд також вважає, що позивач не вправі звертатись до суду із позовом про принення діяльності автомийки, оскільки це компетенція відповідних державних органів чи органів місцевого самоврядування на виконання їх повноважень наданих законом, а тому суд вважає, що позивачем в цій частині обрано неефективний спосіб захисту порушеного права. У рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року по справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93) суд зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист право людини та основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року). Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами, що діями відповідача порушено її права. В зв`язку із наведеним не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними позовними вимогами. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed