Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила: розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 22 червня 2013 року; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 750 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON]на її користь аліменти на її утримання у розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною 3-х річного віку. В судове засідання позивач надала заяву про задоволення позову в повному обсязі, та розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON], особисто повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не зявився. Поважних причин неявки суду не повідомив. Заперечення проти позовної заяви суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 22 червня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №250, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №127583 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЖС №259368, актовий запис №681 (а.с.7) у вказаному шлюбі 18 липня 2014 року народився [PERSON]. Як вказує позивач у позові, і проти чого не надано доказів відповідачем, сімя остаточно розпалась. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і відповідно ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111 СК України підлягають задоволенню. Також на теперішній час неповнолітній [PERSON] проживає з матірю (а.с.5) та знаходиться на її утриманні. Заперечень щодо подальшого, після розірвання шлюбу, проживання дитини з матірю, суду не надано. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обовязку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вказує стаття 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, згідно ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. За змістом ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач не надав суду пояснень або заперечень щодо викладених позивачем обставин і суті заявлених позовних вимог, а також, що він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також дружину, до досягнення дитиною трьох років, і створювати для дитини необхідні умови для розвитку і забезпечення організації її життя, враховуючи передбачені законом обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог, що буде відповідати захисту інтересів дитини, а також засадам законності і справедливості. Питання щодо відшкодування позивачу судових витрат за вимогами немайнового характеру, в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується. Судові витрати за вимогами майнового характеру, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved