Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом. зважаючи на наступне. Згідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2013 р. з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 750,00 грн. щомісячно. Починаючи з 03.09.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення витрати на утримання дитини збільшились, також збільшився і прожитковий мінімум на дитину. Позивач має доходи, які не дозволяють в повній мірі забезпечувати всім необхідним дитину. Зважаючи на викладене, позивач, зважаючи на ст. ст. 141 182,192 СК України, ст. 8 Закону України 2Про охорону дитинства» ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини просить суд збільшити розмір аліментів з 750,00 грн. на 2000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року вирішено питання про відкриття провадження у справі та розгляд справи з урахуванням ст. ст. 19,274 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу. У зв`язку із надходженням до суду відповідного клопотання від відповідача [PERSON] , Шевченківським районним судом м. Києва винесено ухвалу про перехід до розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від [PERSON] надійшов відзив на позов, де відповідач зазначив, що заперечує щодо задоволення позову. Відповідачем вказано. що правових підстав для збільшення аліментів не існує, в нього на утримання перебуває нова сім`я. Також з відповідачем проживає рідна сестра з дітьми, з яких один є інвалідом дитинства. Проте, зважаючи на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився протягом часу. Що сплачуються аліменти, відповідач зможе сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги, просила задовольнити. Пояснила, що дитина відвідує гуртки, також зросли витрати на комуналку. Відповідач [PERSON] вказав, що не може утримуючи іншу сім`ю, та отримуючи мінімальну заробітну плату сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і визнається відповідачем, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2013 р. частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 750,0 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.3 Конвенції про права дитини, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, вчиняються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється турботі про інтереси дитини. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік. Стаття 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» такий мінімум встановлений - з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Так, на день розгляду справи змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який порівняно з прийняттям рішення щодо розміру аліментів суттєва збільшився. Відповідачем не заперечувалось в судовому засіданні, що його син [PERSON] потребує допомоги на утримання у сумі, що перевищує 750.00 грн. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що на утриманні відповідача перебуває дружина - [PERSON] , шлюб з якою укладено 10.11.2012 р. За наданою Бузівською сільською радою характеристикою ( № 02-26/743 від 26.11.2018 р.) [PERSON] проживає разом з батьками пенсіонерами та сестрою з двома дітьми, яка не одружена, має дитину інваліда. Проте, зазначені обставини, не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, зважаючи на зміни, які відбулись у законодавстві України, зокрема, зміни у СК України щодо мінімального розміру аліментів, за зазначенням відповідачем щодо можливості сплати грошових коштів на утримання дитини на рівні 50% від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та збільшення аліментів на утримання [PERSON] . [INFO] з суми у розмірі 750.00 грн. на суму у розмірі 1013 грн. 50 коп. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial