Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 07.03.2017 перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , склавши за життя заповіт на користь позивача. Спадщину вона прийняла шляхом звернення у шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, що складається з 24/100 часток комунальної квартири [ADDRESS] , що належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; 76/900 часток, які [PERSON] фактично прийняв після померлої [INFO] доньки [PERSON] ; 76/300 часток належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. На 24/100 часток квартири 09.01.2020 позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] ; на 304/900 часток квартири отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] не може, оскільки не надала нотаріусу правовстановлюючі документи на ці частки, в зв`язку з чим 22.01.2020 нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідач [PERSON] є онуком [PERSON] та сином [PERSON] , після смерті останньої 76/300 часток спірної квартири, належні [PERSON] , успадкували її сини: [PERSON] , [PERSON] та батько [PERSON] по 1/3 частці кожен. 22.10.2019 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 76/900 часток спірної квартири, [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримували, проте [PERSON] прийняв спадщину після доньки фактично, оскільки на момент її смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою спірної квартири. Оформити спадщину в інший спосіб, ніж у судовому порядку, в зв`язку з викладеним вище позивач не може, тому просить суд визнати за нею право власності на 304/900 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, у позовній заяві зазначено, що витрати пов`язані з розглядом справи складають 12000,00 грн (витрати на правничу допомогу), при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2035,20 грн (т. 1, а.с. 2-7). В подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву, яка за змістом відповідає позову від 10.02.2020, але має інший склад сторін, а саме: крім відповідача [PERSON] , позивачем у якості відповідача вказана [PERSON] , яка є опікуном малолітнього [PERSON] та залучено у якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Позовні вимоги аналогічні попереднім (т. 2, а.с. 158-163). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, відповідні обставинам, викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що [PERSON] постійно не проживав за адресою спірної квартири разом з померлою донькою [PERSON] , оскільки після укладення шлюбу мешкав разом з дружиною [PERSON] за її місцем мешкання, отже спадщину після померлої доньки він фактично не прийняв. Крім того, [PERSON] , який є дідусем [PERSON] , не претендував на спадщину після [PERSON] , оскільки мав намір залишити усе її майно її дітям, з заявою про прийняття спадщини після її смерті не звернувся, отже протягом півтора року не здійснив жодних дій по оформленню спадщини, що вказує на те, що не мав наміру приймати спадщину після неї. Піклувався за матір`ю перед смертю саме [PERSON] , оскільки він та його дружина мешкали разом з нею, організацією поховання теж займався він, ні [PERSON] , ні його дружина участі в цьому не приймали. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т. 2, а.с. 114-117). Представник відповідача [PERSON] адвокат Мягкий Б.Д. підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. Представник опікуна малолітнього [PERSON] адвокат Корольова І.С. в суді проти позову не заперечувала, оскільки позовні вимоги не стосуються частки, яку спадкує малолітній, в останнє судове засідання не з`явилась, направила суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутністю, прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, направив листа, в якому вважав, що позовна заява не відповідає інтересам малолітнього [PERSON] та порушує його права (т. 2, а.с. 149-151). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2017 по 28.06.2019 день смерті [PERSON] (т. 1, а.с. 8, 9). 17.10.2016 [PERSON] склав заповіт, яким все майно, де б воно не було та з чого б не складалось і все те, що належатиме йому на час смерті і на що він матиме право заповів [PERSON] (т. 1, а.с. 10). З витребуваних судом копій спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] ( [PERSON] ), а остання є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , отже спадкодавець [PERSON] є дідусем відповідача [PERSON] та малолітнього [PERSON] (т. 1, а.с. 53-180; т. 2, а.с. 2-92). [PERSON] померла [INFO] , її чоловік [PERSON] [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . На час смерті [PERSON] за адресою спірної квартири зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На час смерті [PERSON] . [PERSON] належало 24/100 частки спірної квартири на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало 76/100 часток квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло (т. 2, а.с. 84). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення долей у спільній власності задоволено частково, встановлено, що частки майна у спільній сумісній власності є рівними відповідно до ст. 368, 370 ЦК України, припинено право спільної сумісної власності для [PERSON] на 76/100 часток квартири [ADDRESS] , визначено за [PERSON] частку у праві спільної часткової власності вказаної квартири 76/300, 152/300 залишено на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 03.05.2017 (т. 1, а.с. 171), проте як вбачається з реєстрів, дане рішення за життя [PERSON] не було зареєстровано та частка спірної квартири 76/100 відображається як спільна сумісна власність трьох осіб. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі наданих доказів судом встановлено, що 76/100 часток спірної квартири належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, що визнано, зокрема, [PERSON] відповідно до заяви від 22.10.2019 при оформленні спадщини після померлої матері [PERSON] (т. 2, а.с. 87) та встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, кожному з вказаних осіб належало по 76/300 частки (76/100 /3 = 76/300). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 76/300 часток квартири, яку б мали успадкувати спадкоємці першої черги: батько [PERSON] , чоловік померлої [PERSON] , діти померлої [PERSON] та [PERSON] . Доказів прийняття [PERSON] спадщини після померлої дружини [PERSON] як шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори, так і фактично, матеріали справи не містять, тому суд вважає, що [PERSON] після смерті дружини спадщину не прийняв. Посилання відповідача на те, що [PERSON] спадщину після [PERSON] не прийняв, оскільки не мешкав разом з нею на час смерті, не підтверджено жодним доказом, крім пояснень представника відповідача, відтак, наявні довідки про місце реєстрації [PERSON] за адресою спірної квартири разом з [PERSON] на час її смерті суд вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту прийняття спадщини. Малолітній [PERSON] прийняв спадщину незалежно від місця його реєстрації та проживання, доказів відмови від прийняття спадщини в порядку ч. 4 ст. 1273 ЦК України матеріали справи не містять. 22.10.2019 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] на 1/3 частку 76/300 часток спірної квартири, що дорівнює 76/900 часткам (т. 2, а.с. 89). Тобто, залишились незареєстрованими: 76/300 часток [PERSON] , які утворились після виділення часток у праві спільної сумісної власності та 2/3 частки 76/300 часток квартири, належні [PERSON] , які фактично прийняті [PERSON] та малолітнім [PERSON] по 76/900 часток кожним. Таким чином, частка померлого спадкодавця [PERSON] , яка залишилась складає 76/900 + 76/300 = 304/900 часток. Позивач [PERSON] спадщину за заповітом прийняла та отримала свідоцтво на частину майна померлого чоловіка [PERSON] , на іншу частину майна нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на майно (т. 1, а.с. 176, 178). Отже, визначивши коло спадкоємців та спадкову масу, суд вважає доведеним, що [PERSON] на час смерті фактично належало, крім оформленої частки, 304/900 часток квартири, право власності на які мають бути визнані за позивачем як за спадкоємцем за заповітом. При цьому суд зазначає, що частка малолітнього [PERSON] , яку він успадкував після смерті матері (76/900), залишається вільною для оформлення спадщини, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Долю судових витрат та витрат на правничу допомогу суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, а саме: позивач у позовній заяві зазначає, що витрати на правничу допомогу склали 12000 грн. Відповідно до вимог ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, їх розміру, суд відмовляє у стягненні вказаних витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено 2035,20 грн судового збору, позовні вимоги задоволені повністю. Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Так, позов пред`явлено до двох відповідачів, один з яких є малолітнім, який відповідно ст. 47 ЦПК України не має цивільної процесуальної дієздатності, отже не є суб`єктом сплати (стягнення) судового збору в розумінні ст. 2 Закону України «Про судовий збір». Отже, половина сплаченого судового збору в розмірі 1017,60 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, друга половина сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1017,60 грн може бути компенсована за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved