Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 17 серпня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 259, серія свідоцтва про шлюб 1-ВЛ №219165. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обовязки. На теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін, у звязку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не зявилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового процесу. Вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засіданняне прибув, але звернулася до суду із заявою в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить суд розглянути справу за її відсутності. У звязку із клопотаннями сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність учасників провадження, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. 211 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем за наявності законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON], (дошлюбне прізвище [PERSON]) [INFO], та [PERSON] [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано 17 серпня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №259, серія свідоцтва про шлюб 1-ВЛ №219165. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як не ведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю, Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved