overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що вона є власником житлового будинку в вул.Пушкіна, 64 в с.Петруші Ріпкинського району Чернігівської області. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаному житловому приміщенні, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, незважаючи на те, що житлом не користується, чим обмежує право позивача вільно розпоряджатись нерухомим майном. Таким чином, позивач просить винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належним йому житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] втратившим право користування будинком № 64 по вул.Пушкіна, в с.Петруші Ріпкинського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, визначеному абз.4 ч.5 ст.74 ЦПК України.\~ \~ \~ Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані по вул.Пушкіна, 64 в с.Петруші Ріпкинського району Чернігівської області, належить позивачу на праві приватної власності. Власником житла, згідно по господарської книги за особовим рахунком №22 є [PERSON] з 21.03.2000 року У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності. Суд вважає, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку належному позивачеві, суттєво обмежує права останнього. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Як слідує з позовної заяви та пояснень позивача, [PERSON] не являється членом сімї або родичем позивача. У відповідності до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. З акту Петрушівської сільської ради Ріпкинського району від 26.05.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку, належному позивачеві, однак з 18.08.2015 року не проживає у житловому приміщенні. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням. Підстав, які давали б [PERSON] право зберігати за ним жиле приміщення на строк понад 6 місяців, судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що вона є власником житлового будинку по вул.Д.Шелупця, 11 в смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаному житловому приміщенні, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, незважаючи на те, що житлом не користується, чим обмежує право позивача вільно розпоряджатись нерухомим майном. Таким чином, позивач просить винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належним йому житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] втратившим право користування будинком № 11 по вул. Д.Шелупця, в смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, визначеному абз.4 ч.5 ст.74 ЦПК України.\~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані по вул. Д.Шелупця, 11 в смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, належить позивачу на праві приватної власності. Власником житла, згідно договору дарування від 09.01.2001 року є [PERSON] У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності. Суд вважає, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку належному позивачеві, суттєво обмежує права останнього. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Як слідує з позовної заяви, [PERSON] не являється членом сімї або родичем позивача. У відповідності до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. З акту Петрушівської сільської ради Ріпкинського району від 26.05.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку, належному позивачеві, однак з грудня 2014 року не проживає у житловому приміщенні. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням. Підстав, які давали б [PERSON] право зберігати за ним жиле приміщення на строк понад 6 місяців, судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Запорізької міської ради про визначення додаткового строку тривалістю в два місяці, що відкрилася після смерті [PERSON], який визнаний померлим рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2010 року, посилаючись на те, що вона своєчасно не звернулась до нотаріальної контори з поважної причини. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та представник Запорізької міської ради в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, проти позову не заперечують. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.17). [PERSON] визнаний померлим рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2010 року, яке набрало законної сили 01.06.2010року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не уклав. Після смерті батька позивач є спадкоємицею першої черги. [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки у встановлений законом для прийняття спадщини строк вона знаходилась за межами міста Запоріжжя, а саме мешкала в [ADDRESS], де мешкала з чоловіком та доглядала за двома малолітніми дітьми. У зв'язку з наміром звернення до нотаріальної контори як спадкоємець, [PERSON] вимушена звернутися до суду, оскільки передбачений законом 6-місячний строк на прийняття спадщини нею пропущений. Згідно наданого суду повідомлення Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в період часу з 01.06.2010 року по 11.04.2014 року ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для поданні ним зави про прийняття спадщини. Враховуючи що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник пояснили, що позивачка має на праві власності 1/3 частку квартири в м. Краснограді на 3 мрн. Буд. 19а кв.10. За даною адресою також зареєстрований її колишній зять [PERSON] Проте зазначає, що після реєстрації він ніколи в квартирі не проживав, особистих речей в квартирі не має. Після реєстрації шлюбу відповідач з донькою позивачки проживав в м. Полтава, а після розпаду їх сім'ї виїхав у невідомому напрямі, і на дани й час ніхто не знає де він проживає. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим порушують її права власника будинку, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності, з позовними вимогами [PERSON] згодні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце якого був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.09.2004 року за позивачем зареєстрована 1/3 квартири на 3 мрн. Буд. 19а кв.10 в м. Краснограді, Харківської області ( а.с.5), згідно довідки Красноградської міської ради за вищевказаною адресою також зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] ( а.с.7), відповідно до довідки депутати міської ради [PERSON] зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає( а.с.8). Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був зятем, але в квартирі не проживає з 2005 року, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо користування житлом він з позивачкою не укладали, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника будинку. В судовому засіданні також в якості свідка було допитано [PERSON], яка пояснила, що знає сім'ю позивачки, достовірно може підтвердити факт не проживання колишнього зятят позивачки [PERSON], жодних особистих речей в квартирі не має. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування квартирою за адресою: мікрорайон 3[ADDRESS], в м. Краснограді, Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя. Позов мотивований тим, що 06.06.2008 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №823. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Перебуваючи в шлюбі, відповідачем в інтересах сім'ї, 08.07.2014 року укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/12 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась до відповідача з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір про визнання її права власності на 1/24 частку квартири, проте той відмовився, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнала. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] та його представник позов визнали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 06.06.2008 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №823. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Перебуваючи в шлюбі, відповідачем в інтересах сім'ї 08.07.2014 року укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/12 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з положеннями чинного законодавства позивачу належить 1/24 частка квартири, придбаної у шлюбі та розташованої за адресою : [ADDRESS]. Вартість зазначеної частки складає 27826,21 грн., що становить 1/2 від вартості 1/12 купленої частки квартири, зазначеної як ціна договору, відповідно до нотаріально посвідченого 08.07.2014 року договору купівлі-продажу 1/12 частки квартири. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Позивач подала заяву про залишення судових витрат за нею. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - ВДВС Карлівського РУЮ Полтавської області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві зазначається, що 06.04.2000 р. було розірвано шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Карлівського РУЮ Полтавської області актовий запис №33. У шлюбі народилося двоє дітей, дочки [PERSON] та [PERSON]. Батьком дітей у їх свідоцтві про народження записаний відповідач. Рішенням Карлівського райсуду з відповідача визначено стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки на утримання дочок. Але станом на 21.03.2006 р. борг відповідача по сплаті аліментів становив 4270,71 грн. А відповідно до довідки від 26.02.2014 р. заборгованість по сплаті аліментів складає 41209,33 грн. За розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити на її користь пеню по заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 24000 грн. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно у вигляді ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що 02.03.2015 року відповідно до Договору купівлі-продажу частини квартири був здійснений договір про те, що [PERSON] передав, а вона [PERSON] прийняла у власність ? частини квартири [ADDRESS]. Під час підписання Договору купівлі-продажу ? частини квартири вона повністю розрахувалась з [PERSON], яка діяла по дороченню [PERSON] Цей договір засвідчено Погорілою Г.А., приватним нотаріусом Красноградського нотаріального округу Харківської області. Даний договір купівлі-продажу був втрачений і відновити його іншим способом не має можливості. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача 06.09.2018 року до суду надійшла письмова заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача 06.09.2018 до суду надійшла письмова заява в якій проти задоволення позову він не заперечує та просить розглянути справу у його відсутність. Від третьої особи Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області 06.09.2018 року до суду надійшла заява згідно якої просять справу розглянути без представника нотаріальної контори, проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. З копії договору купівлі-продажу частини квартири від 02.03.2005 року вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з даним позовом так як оригінал договору купівлі-продажу був втрачений, а відновити його іншим способом не можливо. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання пред'явленого позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно у вигляді ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи органу опіки та піклування Київського району м. Одеси, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], в супроводі матері - [PERSON] до досягнення дитиною 16річного віку та оформлення проїзного документу без згоди відповідача. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Київського району м. Одеси в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та винести рішення в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача та третьої особи, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. При цьому суд виходить із таких обставин. [PERSON] та [PERSON], не перебуваючу шлюбі, народили дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, не можливо отримати від відповідача у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач ігнорує прохання матері, тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на виїзд неповнолітньої доньки на відпочинок за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON], [INFO], тому з метою захисту прав дитини позивачка вимушена була звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України.

Outcome: approved