Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому вказує, що бабі [PERSON] Фомінічні належав житловий будинок (колишній колгоспний двір) в с.Денисів, вул.Підгай, 7, Козівського району. Право власності на будинок не оформлялося. Членами колгоспного двору були [PERSON] Фомінічна, дід [PERSON], дядько [PERSON], та [PERSON] /д.п.Липка/ [PERSON]. 12 серпня 2015 року [PERSON] Фомінічна померла, заповіту не залишила. [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки право власності на житловий будинок не оформлялося, а питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А), загальною площею 77,9\~м.кв., житловою площею 50,8\~м.кв., сарай (Б) площею 41,3\~м.кв. в с.Денисів, вул.Підгай, 7, Козівського району, Тернопільської області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] Фомінічні належав житловий будинок (колишній колгоспний двір) в с.Денисів, вул.Підгай, 7, Козівського району, підтверджується випискою з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року, виданою [PERSON] сільською радою 15 лютого 2016 року №01-108-310 (а.с.9). Членами колгоспного двору, згідно виписки з погосподарської книги, були [PERSON] Фомінічна, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] /д.п.Липка/ [PERSON]. 12 серпня 2015 року [PERSON] Фомінічна померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 187808 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №01-110-3110 від 15 лютого 2016 року, з [PERSON] до дня смерті проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.3). [PERSON] та [PERSON] не бажають приймати спадщину після смерті [PERSON], відмовляються від своєї частки у майні колишнього колгоспного двору на користь [PERSON], підтверджується заявами від 12 лютого 2016 року (а.с.10, 12). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок не оформлялося, а питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку, підтверджується відмовою нотаріуса №54/01-16 від 15 лютого 2016 року (а.с.5). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч.1 ст.347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved