Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно її сина [PERSON] , яким визначити тимчасові обмеження його прав строком на 6 місяців, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування заявниці. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить її старшому сину - [PERSON] . Тривалий час її молодший син [PERSON] зловживає спиртними напоями, приходить до її місця проживання, вчиняє сварки, поводить себе агресивно, погрожує фізичною розправою. Неодноразові звернення за допомогою до правоохоронних органів з приводу вчинення насильства в сім`ї не дали жодного результату, не вплинули на його поведінку і він, разом із співмешканкою, продовжують знущатись із заявниці. Представник заявниці в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити в повному обсязі за вищевикладених обставин, оскільки син заявниці веде аморальний спосіб життя, не працює, періодично приходить до матері, відбирає телефон, знущається з неї, погрожує фізичною розправою. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. З копії пенсійного посвідчення вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 3-ї групи (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що між заявницею та заінтересованою особою [PERSON] виникають сварки та конфліктні ситуації. Як вбачається з копій постанов у справах про адміністративні правопорушення протягом 2021 року на розгляді в Ніжинському міськрайонному суді перебувало чотири справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП - за насильство в сім`ї відносно матері [PERSON] (а.с.10-13, 15-16, 18). Відповідно до листа за №01-23/623 від 30.06.2021 року комісією у складі представників Ніжинського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відділу у справах сім`ї та молоді виконавчого комітету Ніжинської міської ради, факт насилля в сім`ї заявниці підтверджено і сім`ю взято під соціальний супровід (а.с.20). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved