Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПП «Агромаш Концепт», в якій просить: розірвати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем, з 06.11.2019 за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку; зобов`язати відповідача внести до трудової книжки записи про звільнення з посади юриста за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку та провести повний розрахунок при звільненні. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2013 року вона була прийнята на посаду юриста ПП «Агромаш Концепт». По січень 2017 року вона отримувала заробітну плату від підприємства. З березня по травень 2014 року знаходилась у відпустці по вагітності та пологам, з червня 2014 було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. В період з лютого 2016 по 05.11.2019 у зв`язку з народженням другої дитини, перебувала у відпустці по догляду за нею до досягнення трирічного віку. Під час перебування у відпустці їй стало відомо, що ПП «Агромаш Концепт» припинило свою діяльність в м. Чернігові. По закінченню відпустки по догляду за другою дитиною, вона вирішила припинити трудові відносини з відповідачем. 06.11.2019 вона намагалась потрапити на своє робоче місце та вручити керівнику підприємства заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, проте за адресою: [ADDRESS] б підприємство було відсутнє, фактичне місце його знаходження їй не було відоме. Під час розмови з керівником, останній повідомив, що він звільнений з посади директора, підприємство припинило здійснювати свою господарську діяльність в м. Чернігові та порадив звертатись до нового керівника підприємства до м.Києва. 07.11.2019 вона прибула до м. Києва, проте ПП «Агромаш Концепт» за вказаною адресою відсутнє, двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки ніхто не відповідав. 05.12.2019 заяву про звільнення з роботи за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення чотирнадцятирічного віку разом із свідоцтвом про народження дитини вона надіслала рекомендованим листом на адресу ПП «Агромаш Концепт», що міститься в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9-С, однак, поштовий конверт повернувся на її адресу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».Таким чином, на сьогоднішній день трудові відносини з відповідачем фактично припинені. Проте, вищевикладені обставини, що не залежать від неї, позбавляють можливості припинити його дію у встановленому законом порядку. Наявність не припинених трудових відносин перешкоджає їй реалізувати своє право на працю шляхом працевлаштування на нове місце роботи або не бути визнаною безробітною та користуватись соціальними гарантіями для таких осіб. Крім того, при влаштуванні на роботу вона подавала трудову книжку, яка до цього часу знаходиться у відповідача у порушення ст. 47 КЗпП України та не здійснено з нею повний розрахунок при звільненні. Посилаючись на вказані обставини, положення ст.ст. 38, 47, 116 КЗпП України, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 03.02.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 02.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. Судові повістки повернулись на адресу суду не врученими із зазначенням «за закінченням встановленого строку зберігання». Ухвалою суду від 07.07.2020 року, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходились у трудових правовідносинах, з жовтня 2013 року [PERSON] працювала у ПП «Агромаш Концепт» за адресою: м. Чернігів, вул.. Борисенка, 45-б, на посаді юриста. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, [PERSON] отримувала заробітну плату від ПП «Агромаш Концепт», починаючи з жовтня 2013 по січень 2017 (а.с. 10-11) 30.05.2014 позивач народила сина [PERSON] (а.с.13) та з червня 2014 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходилась на обліку в УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради. 06.11.2016 позивач народила другу дитину, доньку [PERSON] (а.с.12) та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходилась на обліку в УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради. Позивач по досягненню дитиною трирічного віку у листопаді 2019 року мала приступити до роботи в ПП «Агромаш Концепт», проте виявила відсутність підприємства за адресою місцезнаходження в м. Чернігові. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - ПП «Агромаш Концепт» зареєстровано за адресою: 02099, м. Київ, вул.. Бориспільська, буд. 9-С. В процесі припинення не перебуває. Листом від 28.11.2019 № 4.4/3-0-5897-6533 Головне управління Держпраці у Київській області повідомило позивача про те, що до їх повноважень не відноситься зобов`язання роботодавця розірвати трудовий договір та внести відповідні записи до трудової книжки та рекомендували звертатись з приводу цих питань безпосередньо до керівника ПП «Агромаш Концепт», а в разі відмови - до суду. 05.12.2019 позивач на адресу відповідача ПП «Агромаш Концепт» надіслала заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14 років з 06.11.2019. Просить провести повний розрахунок та направити трудову книжку за місцем її проживання (а.с. 14). Однак, заява відповідачем отримана не була (а.с. 15) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються цивільним законодавством, Кодексом законів про працю (далі -КЗпП України). Відповідно дост. 43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підстав і Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Таким чином, враховуючи те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, окрім звернення до суду, оскільки її заява про звільнення залишена без реагування, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до даного відповідача в частині розірвання трудового договору, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.. 116 КЗпП України. Оскільки саме на роботодавця покладений обов`язок вести трудові книжки та вчиняти у них відповідні записи, враховуючи, що фактично трудовий договір між сторонами повинен був припинитися 06.11.2019, однак у встановленому законом порядку таке припинення трудового договору не оформлене, то вимоги позивача про зобов`язання відповідача зробити відповідний запис в її трудовій книжці про розірвання трудового договору підлягають задоволенню. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести розрахунок при звільненні також підлягають задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог необхідно покласти на відповідача, стягнути з останнього на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved