Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суд м. Кременчука Полтавської області з дійсним позовом. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 17 лютого 2001 року між нею та відповідачем, [PERSON], був зареєстрований шлюб. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили по причині відсутності взаєморозуміння, різних інтересів та різних поглядів на подружнє життя. В шлюбі позивач і відповідач мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору стосовно місця проживання дітей між нею та відповідачем не має, за домовленістю між ними старший син [PERSON] залишається жити з батьком, менший син [PERSON] - з матір'ю. Після розлучення бажає залишити прізвище - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], просила суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позов визнає повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], виданим 17.02.2001 Відділом актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №36. У шлюбі сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька від 28.05.2001, актовий запис №247 та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER], яке видане Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області від 18.04.2014р., актовий запис №246 Шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обов'язки подружжя. Відновити сімейні стосунки сторони не бажають. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання малолітнього сина сторін, [PERSON], після розірвання шлюбу суд визначає з матір'ю, [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки старший син сторін, [PERSON], досяг віку 14 років, йому належить право на самостійний вибір місця проживання і суд не визначає місце його проживання Враховуючи бажання позивача, після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити їй прізвище - [PERSON], оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: partial