overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником квартири, розташованої у місті Курахове. [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.12.1995 року, договір посвідчено зав. Державним нотаріусом Марїнської державної нотаріальної контори, в.о. держнотаріуса Курахівської держконтори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3416. Позивач вказує, що [PERSON], її син, тем зареєстрований в квартирі, однак з 2012 року він вивіз всі свої особисті речі та виїхав у невідомому їх напрямку. Ні вона, ні її родина не має жодних звісток про його місцезнаходження. Відповідно до виписки з особового рахунку від 06.01.2017 року № 19 [PERSON] проживає за адресою: [INFO] має склад сімє: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки вимушений сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлений законного права на розпорядження своїм майном. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними прибудовами за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Мар'їнської державної нотаріальної контори Донецької області Дайнека Л. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2885. Позивач вказує, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Приблизно з грудня 2014 року, після припинення шлюбних відносин, чоловік зібрав свої речі та переїхав в інше житло. На сьогоднішній день відповідач проживає з іншою жінкою за іншою адресою. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятись з реєстраційного обліку у її будинку, однак відповідачем не вчинено жодних дій. Відповідно до акта депутата Степнянської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів, проведено огляд будинку [ADDRESS]. Даний акт складено у зв'язку з тим, що за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з жовтня 2014 року [PERSON], [INFO]. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки вимушена сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлена законного права на розпорядження своїм майном. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником житлового будинку № 107 по вул. Леніна в с. Новомихайлівска, Марїнського району, Донецької області, на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 24.11.2015 року по справі № 221/4479/15-ц (провадження № 2/221/1401/2015). На момент прийняття рішення відповідач [PERSON] вже був зареєстрований у вказаному житловому будинку. Позивач вказує, що з грудня 2014 року відповідача не бачила, відомості про його фактичне місце проживання відсутні. Більш того за інформацією Марїнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області він знаходиться в розшуку. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки вимушена сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлена законного права на розпорядження своїм майном. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Старомихайлівка, вул. Леніна, буд. 107.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на будинок. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. У січні 2015 року [PERSON] з [PERSON] уклала усний договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . На підтвердження досягнутої домовленості [PERSON] власноруч написала розписку, якою підтвердила, що в січні 2015 року продала житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] та отримала грошові кошти у розмірі 18 500 грн. Так, житловий будинок, розташовуй за адресою [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15.06.2002 року, видане на підставі рішення виконкому Володимирівською селищною радою народних депутатів № 27 від 07.05.2002 року. Позивач посвідчити договір купівлі-продажу не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від переоформлення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Позивач вказує, що у 1989 року вона дізналась про те, що [PERSON] продає будинок, розташований за адресою Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, буд. 15. На підтвердження правочину [PERSON] власноруч склав розписку від 01.10.1989 року про отримання грошових коштів у розмірі 10\~000 руб. в рахунок продажу будинку та земельної ділянки. Після вирішення всіх істотних умов договору позивач став проживати в житловому будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги, здійснювати поточний та капітальний ремонт. Так, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Свердлова (Відродження), буд. 15 на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 06.02.1981 року, посвідчений виконавчим комітетом Красногорівської міської ради Марїнського району Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 29. У встановлений домовленістю строк відповідач переоформлення майна не здійснив, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 01.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON], було досягнуто угоду на продаж житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] На підтвердження свого наміру придбати нерухоме майно, позивачем було передано [PERSON] грошові кошти у розмірі 25 000 грн. за житловий будинок, про що була складена розписка в простій письмовій формі. В ній відповідач підтвердив, що отримав грошові кошти в повному обсязі, претензій не має, передав ключі та документи не нерухоме майно. Після вирішення всіх істотних умов договору позивач став проживати в житловому будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги, здійснювати поточний та капітальний ремонт. Відповідач зобов'язався до кінця серпня 2018 року здійснити нотаріальне оформлення договору, однак жодних дій не здійснив. Так, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.06.2003 року державним нотаріусом Красногорівської державної нотаріальної контори, реєстр № 1282. [PERSON] склала довіреність, якою уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: Україна, [ADDRESS] У встановлений домовленістю строк відповідач переоформлення майна не здійснив, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. В жовтні 2018 року між [PERSON] і [PERSON] було досягнуто угоди на продаж дачного будинку 67 по вул. Рибацькій садово-гаражного кооперативу «Нептуп» в м. Курахове Марїнського району Донецької області. В жовтні 2018 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності (від 17.01.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 54) діяв [PERSON], укладено договір купівлі-продажу в простій письмовій формі. На підтвердження наміру придбати нерухоме майно, [PERSON] в день підписання договору купівлі-продажу передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 18\~000 доларів США, що відповідає 498\~600 грн., за дачний будинок за номером 67 по вул. Рибацькій садово-гаражного кооперативу «Нептун» в м. Курахове Марїнського району Донецької області. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON], діючи від імені [PERSON] склав розписку, де зазначив, що отримав грошові кошти в повному обсязі, претензій не має. Позивач вказує, що з моменту підписання договору користується та розпоряджається вказаним будинком. Таким чином, фактично 01.10.2018 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу. [PERSON] зобовязався 03 жовтня 2018 року зявитись до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу, однак не зявився. На подальші вимоги позивача з приводу явки до нотаріальної контори не реагує. Оскільки відповідач переоформлення майна не здійснив, позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. В жовтні 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від [PERSON] , було досягнуто угоди на продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . На підтвердження наміру придбати нерухоме майно позивач вказує, що в день підписання договору купівлі-продажу передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 гривень за житловий будинок «А-1» загальною площею 63,0 кв.м., в тому числі житловою 20,3 кв. м., вспоміжною (підсобною) 42,7 кв.м., «А'1» - прибудова до житлового будинку, «аг» - ганок, «П-1» льох, «м» - вигрібна яма, «№ 1» паркан, «№ 2» ворота, «к» свердловина. На підтвердження досягнутої домовленості сторони оформили договір купівлі-продажу в простій письмовій формі. В розписці, доданій до договору [PERSON] підтвердила, що отримала грошові кошти в повному обсязі. Претензій до позивача не має. В той же час [PERSON] передала [PERSON] ключі від будинку та позивач почала користуватися вказаним нерухомим майном. Таким чином, фактично 05.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язалась підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору в строк до 05.10.2018 року. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved