Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку у п'ять місяців для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року. Позовні вимоги мотивує тим, що їй, її матері - [PERSON] та її вітчиму [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], по 1/3 частині кожному. З 20.03.2001 року вона на постійній основі мешкає в м.Бургас Республіка Болгарія. [INFO] року її мати [PERSON] померла в м.Харцизьку Донецької області і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіту померла не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері є вона, рідний син померлої - [PERSON] та вітчим [PERSON] [PERSON] спадщину прийняв фактичним володінням, оскільки на момент смерті спадкодавеці постійно мешкав з нею та був зареєстрований з померлою за однією адресою. Після смерті матері була відкрита спадкова справа за заявами [PERSON] та [PERSON] Однак свідоцтва про право власності на спадщину нікому не видавались. [INFO] року [PERSON] помер в м.Харцизьку Донецької області. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті є його донька [PERSON], яка досі не отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Надати згоду на визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері відмовилась. Вважає, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 2001 року на постійній основі мешкає в республіці Болгарія, не мала можливості приїхати до України, наявна в неї базедова хвороба не дозволяє їй вільно пересуватися за межі країни її постійного мешкання, потребує постійного медикаментозного та амбулаторного лікування, систематичного нагляду лікаря ендокринолога. Саме з цих причин вона не мала змоги приїхати на похорон матері та своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], яка дії на підставі довіреності від 02.10.2013р., посвідченої консулом-керівником Консульства України у м.Варна Республіка Болгарія, підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та пояснила, що хвороба позивачки не надає їй можливості вільно пересуватись, в тому числі за межі країни - Республіка Болгарія, де вона постійно мешкає. Саме через базедову хворобу та потребу в постійному спостереженні у лікаря, позивачка не змогла приїхати на похорон матері, своєчасно звернутись до консульства України в Республіці Болгарія, приїхати до України для оформлення спадкових справ. Також зазначила, що перешкодою звернення позивачки до консульства України в Республіці Болгарія в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини була, як її тяжка хвороба, так і встановлений порядок прийому консульською установою, а саме певний графік прийому, черги. Вважає, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнала. Вважає, що приведені причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті її матері не є поважними. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що причини, на які посилається позивач та представник позивача для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними. Позивачка мешкає не тимчасово, а на постійній основі за межами України в Республіці Болгарія з 2001 року, її мати - [PERSON] померла [INFO] року. Знаючи про смерть матері позивачка на похорони не приїхала, але з даним позовом позивачка звернулась лише в березні 2014 року, тобто через тривалий час після спливу визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому відповідно до ст.38 Закону України «Про нотаріат» позивачка після смерті матері мала можливість в передбачений законом строк, звернутись із заявою про прийняття спадщини до консульської установи України в Республіці Болгарія, посадові особи яких також мають право на вчинення нотаріальних дій, але такою можливістю не скористалась. При цьому в жовтні 2013 року скористалась можливістю звернення до такої консульської установи для посвідчення довіреності на представлення її інтересів адвокатом в суді. Вважає, що позивачка також могла приїхати у шестимісячний строк після смерті її матері до України, як приїжджала в 2007 році, коли отримувала закордонний паспорт. З позовною вимогою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини позивачка звернулась лише після того, як [PERSON]. стала вирішувати питання щодо своєї частки спадщини після смерті її батька - [PERSON] Обґрунтування позову хворобою позивачки вважає безпідставними, оскільки така хвороба не є перешкодою для переїзду з однієї країни до іншої, а направлення на лікування не є належним підтвердженням діагнозу. Такі обставини в сукупності вважає такими, які не позволяють зробити висновок про поважність причин пропуску позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Вважає, що позивачка протягом тривалого часу не турбувалась про свою власність, яка залишилась в Україні, не має потребі в ній, а відповідно не має потреби і у спадщині. Просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, суду надана заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню через наступне. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Харцизьку Донецької області народилась [PERSON], в свідоцтві про її народження батьком записаний [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.6). 06 січня 1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище [PERSON] (а.с.8). 21 грудня 1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, яке видане 30 жовтня 1997 року Харцизькою міською радою народних депутатів, зареєстроване в Харцизькому БТІ 30.10.1997р. в реєстрову книгу за №30-8408, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному (а.с.9). [INFO] року [PERSON] померла в м.Харцизьку Донецької області (а.с.12) і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіту померла не залишила. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю позивачки [PERSON], тобто позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Після смерті [PERSON] згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №36990111 від 26.03.2014р., Першою харцизькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №83/2012 від 26.03.2012р. із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої - [PERSON] та син - [PERSON] Свідоцтва про право власності на спадщину не видавались (а.с. 30-31). [INFO] року [PERSON] помер в м.Харцизьку Донецької області (а.с.13). Після його смерті спадкоємцем за законом першої черги є його донька [PERSON] (а.с.45-46), якій постановою приватного нотаріуса Харцизького міського нотаріального округу [PERSON] від 13.02.2014р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с.47). Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] з 20.03.2001 року мешкає в м.Бургас Республіки Болгарія (а.с.15-16). Згідно медичного направлення виданого лікарем [PERSON] 10.12.2012р. [PERSON], остання з жовтня 2009 року має діагноз: Базедова хвороба (тіреотоксікоз). Проводиться лікування з ендокрінологом (а.с.17-18). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно частин 1 та 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері - [PERSON], спадщину у встановлений законом термін не прийняла, хоча має на меті та бажає прийняти спадщину, заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини або до консульської установи в країні постійного мешкання не надала у зв'язку з тим, що постійно мешкає за межами України, за станом здоров'я з 2009 року страждає на базедову хворобу, що обмежує її вільне пересування, суд прийшов до висновку про наявність об'єктивних та істотних труднощів, які перешкодили позивачці своєчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері, та вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Доводи відповідача [PERSON] та її представника - адвоката [PERSON] щодо недоведеності позивачем поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про здатність та наявність можливості у позивачки подати заяву у визначений законом строк незважаючи на стан здоров'я та її перебування за межами країни, де відкрилась спадщина, є безпідставними, не узгоджуються з фактичними обставинами справи, наданими позивачкою документами, зокрема, медичними документами, та нічим не підтверджені. Повний текс рішення складено 06 червня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial