Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 25 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 304. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім`ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, залишено без розгляду за заявою представника позивача. Позивач в судовому засідані позов підтримала, просила суд термін на примирення її з відповідачем не надавати та шлюб розірвати. Відповідач подав заяву, в якій просить надати термін на примирення та справу розглядати без нього. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 304, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2010 року . Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. Строк для примирення сторонам не надавався, оскільки із заявою про ненадання терміну для примирення звернулась позивач, посилаючись на те, що така позиція суду призведе до ще більшого загострення вже існуючого конфлікту та страждань її та малолітнього сина сторін [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як передбачено статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Із змісту частин третьої та четвертої статті 56 СК України випливає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду на підставі статті 110 цього Кодексу. Згідно з статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із змісту позовної заяви позивача слідує, що [PERSON] не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем [PERSON] , а шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивач втратила почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально. Разом з тим, згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення . Системний аналіз норм Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30 травня 2019 року (справа № 442/6319/16-ц). Як встановлено судом, сторони не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та беручи до уваги заперечення позивача щодо збереження сім`ї та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача в користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved