Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В своїй позовній заяві позивач вказує, що неправомірними злочинними діями [PERSON] та [PERSON] їй завдано матеріальну і моральну шкоду. Розмір матеріальної (майнової) шкоди полягає становить 10 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України в еквіваленті становить 79 900 грн. 00 коп., сплачених [PERSON], а також 330 грн. членських внесків. Розмір матеріальної (майнової) шкоди становить 80 230 грн. Виходячи з принципів розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначає в сумі 20 000 гривень, які просить задоволити в повному обсязі ,стягнувши суму солідарно. З поданих письмових запереченнях відповідачка [PERSON] зазначила, що вироком Рівненського районного суду від 22 жовтня 2013 року не встановлено, що нею отримувалися грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. Позивачка у позові вказує, що кошти вона передавала [PERSON] У вироку суду відсутні будь-які вказівки про те, що [PERSON] передавав вказані кошти мені. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, його дії щодо переоформлення земельної ділянки на [PERSON] та отримання коштів від [PERSON] не визнавалися протиправними, до кримінальної відповідальності за ці дії він не притягався. Вважає, що вона не завдавала будь-якої матеріальної та моральної шкоди [PERSON] так як її грошових коштів вона не отримувала, що визнає сама позивачка. Відтак, вона не є особою, яка завдала шкоду.У позовній заяві відсутні будь-які докази протиправності дій [PERSON], а тому відсутні передбачені ст. 1167 ЦК України підстави для відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди. Просить в задоволенні позову відмовити . З поданих письмових запереченнях представника відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що 27 травня 2008 року, з метою купівлі земельної ділянки, разом із синами [PERSON] та [PERSON] прибула до адміністративного приміщення Садового товариства «Західний», де голова правління цього товариства- [PERSON], представила власником земельної ділянки площею 0,06 га № 1092 [PERSON], показавши заповнену на нього облікову картку. Позивач також стверджує, що після написання відповідних заяв на вступ у члени товариства та інших, вона передала на руки [PERSON] 10 000 доларів США. При цьому як на підставу позову щодо вимог відносно [PERSON], позивач посилається на вирок Рівненського районного суду від 22 жовтня 2013 року. Про заподіяння будь-якої шкоди [PERSON] внаслідок дій [PERSON] у вироку від 22.10.2013р. не йдеться. Навпаки, суд встановив, що саме [PERSON] заволоділа коштами [PERSON] Просить суд в задоволенні позову [PERSON] в частині вимог до [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю та просили стягнути солідарно з відповідачів зазначену в позові суми заподіяної шкоди. В судовому засідання відповідач [PERSON] та її представник повністю підтримали свої письмові заперечення. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважають, що факт отримання [PERSON] грошей не доведений. Допитаний в судовому засідання в якості свідка -відповідач [PERSON] надав покази,що дійсно він дійсно був членом садового товариства «Західний» та користувався земельною ділянко.У зв»язку з погіршенням здоров»я вирішив відмовитись від членства, у зв»язку з чим написав заяву. Ніяких грошей від [PERSON] він не отримував, земельну ділянку не продавав. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснив,що 27 травня 2008 року, з метою купівлі земельної ділянки, разом із мамою та братом прибули до адміністративного приміщення Садового товариства «Західний» де їх зустріли голова товариства [PERSON] та [PERSON],який представився власником земельної ділянки. Після написання заяви про вступ в члени товариства його мама [PERSON] передача [PERSON] гроші в сумі 10000 доларів США. Сам факт передачі грошей він не бачив,оскільки перебував в іншому кабінеті. Аналогічні покази надав в судовому засіданні свідок [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, відповідачів та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Рівненського районного суду від 22 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади , пов'язанні з виконанням функцій організаційно-розпорядчого і адміністративного-господарського характеру строком на 3 роки . Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню із іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. На підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року [PERSON] від основного покарання у вигляді позбавлення волі та штрафу звільнити. Як вбачається з вищевказаного вироку, цивільний позов, який заявлявся в кримінальній справі залишено без розгляду за клопотанням потерпілої Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2014 року вирок Рівненського районного суду від 22.10.2013 року щодо [PERSON] змінено. Вважати [PERSON] засудженою за ч.2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 365 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язанні з виконанням функцій організаційно-розпорядчого і адміністративно-господарського характеру строком на 3 роки, за ч.1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 850,00 грн. На підставі ст. 70 КК України, обране остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язанні з виконанням функцій організаційно-розпорядчого і адміністративно-господарського характеру строком на3 роки. Відповідно до підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року звільнено [PERSON] від основного та додаткового покарань. В решті вирок суду залишено без змін, а апеляції засудженої [PERSON] та її захисника - адвоката [PERSON] без задоволення. Вирок Рівненського районного суду вступив в законну силу 14.01.2014 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено вироком по кримінальній справі , дії [PERSON] вірно кваліфіковані і своїми умисними діями , які виразилися у заволодінні чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як вбачається з вироку Рівненського районного суду, 27 травня 2008 року близько 16 год. 00 хв. [PERSON] будучи службовою особою діючи з корисливих спонукань, маючи умисел на отримання незаконних доходів від незаконного заволодіння майном, а саме грошовим коштами, використовуючи своє службове становище, умисно створила умови, при яких [PERSON] передала 10 000 доларів [PERSON] за переоформлення нею на себе земельної ділянки [NUMBER], яка розташована в масиві Східний садового товариства «Західний» в с. Нова Українка рівненського району Рівненської області і якою в дійсності користувався як член товариства [PERSON] При цьому [PERSON], реалізуючи свій злочинний умисел, попросила свого сина [PERSON], який був директором приватного підприємства «Укрзахідекспо», що по вул. Гагаріна, 35 в м. Рівному, відшукати громадян, які б не заперечували оформити на себе вищевказану земельну ділянку, не повідомивши останньому про свій злочинний намір. Так, в грудні 2007 року [PERSON] звернувся до свого двоюрідного брата [PERSON], який вважаючи законність таких дій, погодився переоформити земельну ділянку [NUMBER] на себе. Після цього [PERSON] передала [PERSON] документи, а саме бланки заяв про вступ у члени товариства та прийняття в користування земельної ділянки, зміст яких останній засвідчив власним підписом. Тоді голова правління [PERSON], усвідомлюючи незаконність своїх дій, завела облікові картки на [PERSON], провівши оплату членських внесків, закріпивши за ним земельну ділянку. Згодом [PERSON] вирішила продати земельну ділянку [NUMBER] і про прийняте рішення поставила до відома [PERSON], а він, в свою чергу, [PERSON] 27 травня 2008 року близько 15 год. [PERSON] для втілення свого злочинного наміру прибула до приміщення садового товариства «Західний», куди приїхав і її родич [PERSON] та [PERSON] Знаходячись там, [PERSON] написав про відмову від користування ділянкою [NUMBER] на користь [PERSON], а остання, будучи переконаною та впевненою, що земельна ділянка на законних підставах належить [PERSON], написала заяву про вступ у члени товариства, сплатила необхідні членські внески в сумі 330 грн. та розрахувалася з останнім, передавши йому гроші в сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 48 500,00 грн. До посилання відповідача [PERSON] на ті обставини , що кошти нею не отримувалися а передавалися [PERSON] , що в свою чергу унеможливлює завдання нею шкоди , суд відноситься критично, та розцінює їх як уникнення від відповідальності . У зв»язку з вищевикладеним, аналізуючи вирок суду, який вступив в законну силу, [PERSON], відповідно до положень ст. 1166 ЦК України , є особою яка завдала шкоду. У відповідності до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті. Як встановлено в судовому засіданні, та доведено належними та допустимими доказами, позивачу [PERSON] завдана матеріальна шкода , яку позивач оцінює в 80230,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, протиправними діями відповідача [PERSON] завдана також моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку відповідач, втрати великої суми коштів. Оскільки, вона пережила стресову ситуацію, розпач. У неї з'явилися постійні головні болі, погіршився загальний стан здоров'я. Позивач знаходиться в стані дискомфорту, пригніченості. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права . У відповідності до положень ст. 23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості , яку суд оцінює 5000,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні , позивач ставить вимоги про стягнення шкоди з відповідача [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні , вироком Рівненського районного суду від 22.10.2013р. зазначено, що дії [PERSON] виразились у заволодінні чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому - [PERSON] Про заподіяння будь-якої шкоди [PERSON] внаслідок дій [PERSON] у вироку суду від 22.10.2013р. не йдеться. Окрім цього, Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14 січня 2014 року, по вищезазначеній справі, було встановлено, що [PERSON], будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, умисно, використовуючи своє службове становище, незаконно завела облікову картку на [PERSON] на земельну ділянку № 1092, розташовану в масиві Східний Садового товариства «Західний» в с. Нова Українка. Рівненського району, Рівненської області, яку 27 травня продала [PERSON] за 10 000 доларів США Апеляційний суд Рівненської області, залишаючи без змін вирок суду від 22.10.2013р., зазначив, що з огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що вина [PERSON] у заволодінні чужим майном шляхом обману - грошовими коштами доведена зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Таким чином. Рівненський районний суд, а згодом Апеляційний суд Рівненської області, після повної оцінки доказів по справі, дійшли висновку про наявність складу злочину у діях саме [PERSON] Будь-які посилання позивача що діями [PERSON] завдана шкода не знайшли свого підтвердження та ґрунтуюся тільки на поясненнях позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем та представником позивача не надано суду жодного іншого доказу щодо відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди відповідачем [PERSON] , які можуть бути прийняті судом до уваги. За таких обставин зазначені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сплачені та підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, у відповідності ст. ст. 1187,1188 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved