Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки за затримання виплат по аліментах. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 06.12.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в сумі 300,00 грн. щомісячно. Відповідач не в повній мірі виконує свої зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментах, тому вона просить стягнути з нього неустойку за період з 01.11.2012 року до 31.05.2014 року в сумі 2789,00 грн. Крім того, просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини які вона понесла через його лікування в сумі 838,07 грн. та змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати по 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача. Відповідач позов визнав частково. Представник позивача вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Так, вважає, що позивачкою не доведено належним чином витрати на стоматологічні послуги, отже не надані прибутково-розрахункові документи. В іншій частині проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Скадовського районного суду від 06.12.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в сумі 300 грн. щомісячно. Згідно довідки, на теперішній час відповідач постійно працює у ПП «Фінвал Ст.», таким чином, вимога позивачки про зміну порядку стягнення аліментів узгоджується з діючим законодавством. Стосовно додаткових витрат на утримання дитини, слід зауважити, що надані позивачкою товарні чеки не можуть служити доказом понесених витрат, тому суму витрат на лікування дитини слід визначити виходячи з допустимих доказів, тобто фіскальних чеків та рекомендацій лікаря з приводу отримання лікування. Відповідач визнав, що надані чеки за придбання ліків на суму 518,15 грн. відповідають приписам лікаря та вимогам ч.1 ст. 185 СК України. Позивачкою наданий розрахунок неустойки за період з 01.11.2012 року до 31.05.2014 року в сумі 2789,00 грн., з яким відповідач та його представник погодились. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно правового висновку ВСУ у справах про стягнення пені від суми несплачених аліментів, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені, суд має з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідач не надав суду доказів про утворення заборгованості з незалежних від нього причин, у суду не має підстав для зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки неустойка на заборгованість по сплаті аліментів.

Outcome: partial