Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою в якій зазначила та в судовому засіданні пояснила, що вона була одружена з [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей. На підґрунті сімейних сварок 14.08.1987 року вони розлучились, але продовжували жити разом як подружжя, виховували дітей та вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Вони вважали себе сім'єю, але свої шлюбні відносини у органах РАЦСу не поновили і не реєстрували. [INFO] року [PERSON] загинув на робочому місці під час ремонту автобуса і внаслідок його смерті заявник відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має право отримати певні соціальні виплати, однак в зв'язку тим, що вона не вважається дружиною загиблого, їй Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду в Кілійському районі Одеської області 30.06.2016 року було відмовлено у відповідній виплаті. На підставі вкладеного заявник просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з [PERSON], [INFO] року народження, з 14.08.1987 року на момент його загибелі [INFO] року. Представник заінтересованої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду в Кілійському районі Одеської області, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв або клопотань суду не надав. Відповідно до положень ст. 169 ЦПК України неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає проведенню судового розгляду заяви в порядку окремого провадження. Заслухавши пояснення заявника, в процесі з'ясування обставин, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], він був знайомий з [PERSON] та його родиною більше 15 років. Весь цей час [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Свідок бував у них вдома за адресою, де вони разом мешкали, а саме в квартирі по [ADDRESS]. До цього вони також жили разом по [ADDRESS]. Коли вони переїздили в квартиру по [ADDRESS], свідок допомагав їм перевозити речі. Зі слів [PERSON] свідкові відомо, що вони з заявником раніше розлучились, а потім відновили свої стосунки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає родину [PERSON] з 1 вересня 2010 року, коли приїхала проживати до м. Кілія та оселилась в багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS]. Свідкові відомо, що заявник та [PERSON] постійно проживали разом як одна родина. В них були гарні стосунки. [PERSON] при ній часто називав заявника «моя бабуля». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає заявника більше 20 років з моменту спільної роботи та весь цей час з [PERSON] проживав [PERSON]. Свідок часто спілкувалась з заявником та [PERSON] і з їх слів їй відомо про те, що вони жили разом як чоловік та жінка. Як вбачається з листа відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області від 30.06.2016 року № 191, [PERSON] повідомлено про те, що оскільки шлюб між нею та загиблим на виробництві [PERSON] розірвано, немає юридичних підстав для призначення та здійснення їй стразових виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» /а.с. 6/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року в селі Новоселівка Кілійського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 21 /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, повторно виданого 03.02.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 14.08.1987 року, про що складено відповідний актовий запис № 102. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвища колишнього подружжя залишено без змін /а.с. 8/. Як вбачається з довідки, виданої управлінням соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації 13.10.2016 р. № 1797, [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], знаходилась на обліку та отримувала субсидію № 7966 для сплати житлово-комунальних послуг з 01.08.2015 р. по [INFO] р. Для розрахунку сум були враховані члени сім'ї: 1. [PERSON], [INFO] - заявник; 2. [PERSON], [INFO] р.н. - чоловік /а.с. 9/. Як вбачається з довідки, виданої 30.09.2016 р. виконавчим комітетом Кілійської міської ради та акту депутата Кілійської міської ради Мазуренко Н.В., [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] р., до дня його смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10-11/. Згідно Акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області 30.05.2016 р., основною причиною настання нещасного випадку, внаслідок якого [INFO] р. настала смерть водія автобуса ПП «Ізмаїлавтоінвест» [PERSON], є невиконання вимог інструкцій з охорони праці /а.с. 12-14/. Згідно Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 09 січня 2016 року о 13 годині 30 хвилин на Приватному підприємстві «Ізмаїлавтоінвест», затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області 30.05.2016 р., даний нещасний випадок, що спричинив смертельний наслідок з водієм автобуса ПП «Ізмаїлавтоінвест» [PERSON], [INFO] року народження, згідно п.п. 7 п. 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року за № 1232 вважається таким, що пов'язано з виробництвом і на нього складається Акт по формі Н-1 /а.с.15-18/. Згідно наказу по особовому складу ПП «Ізмаїлавтоінвест» від 07.10.2015 року, [PERSON], [INFO] року народження, прийнято на роботу з 09.10.2015 року на посаду водія автобуса /а.с. 19/. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу віднесено до компетенції суду. Відповідно до ч. ч. 2 та 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з положень ч. 2 ст. 3 СК, можна виокремити такі ознаки фактичної сім'ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов'язки. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я - визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно ст. ст. 41, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві, виплачується одноразова допомога його сім'ї, а також щомісячні страхові виплати особам, які перебували на його утриманні. Такими особами, серед іншого, можуть бути особи, які досягли пенсійного віку», передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють. Заявник досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, згідно з наведеними положеннями законодавства, заявник у разі доведеності факту проживання однією сім'єю з померлим під час нещасного випадку, що пов'язаний з виробництвом, матиме право на відповідні виплати, отже встановлення відповідного юридичного факту віднесено до компетенції суду. Зазначений висновок узгоджується положеннями, викладеними в п. 2 ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно якого до переліку документів, на підставі яких Фонд соціального страхування України приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника віднесено довідку житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідку виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копію відповідного рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З досліджених в ході судового розгляду доказів, судом достовірно встановлено, що заявник та [PERSON], який помер [INFO] року, до дня його смерті проживали разом, вели спільне господарство та мали єдиний бюджет. Тобто їх спільне проживання разом мало всі ознаки сім'ї, які визначені в ч. 2 ст. 3 СК України. Разом з тим, Сімейний кодекс України набув чинності лише з 01 січня 2004 року. Отже, лише з 01 січня 2004 року можливо встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, який має юридичне значення, тобто породжує, змінює або припиняє права та обов'язки відповідних осіб. На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви, встановивши факт проживання заявника однією сім'єю з [PERSON], починаючи з 01 січня 2004 року до дня його смерті.

Outcome: partial