Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Ковельської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2014 року помер його батько, [PERSON]. Позивач зазначає , що після смерті батька вона прийняла спадщину. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 840 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку в м. Ковель по вул. П.Куліша,9. Так відповідно до Рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 01.07.1994 року за №521-р батьку позивача [PERSON] виділена земельна ділянка. На замовлення батька було розроблено проект забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком від 08.07.1994 року №656. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 05.11.1997 року №351 батьку позивача, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 840 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку в м. Ковель , вул. Куліша,9. Будівництво житлового будинку так і не було розпочате, і на даний час вказана земельна ділянка вільна від забудови. Проте спадкодавець [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім'я. Позивач вказує, що органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцю у завершенні процедури спадкування, а тому за вказаних обставин вона звернулась до суду з позовом про визнання за ним права на завершення приватизації та права на здійснення реєстрації права власності на його ім'я. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задовольнити. Представник відповідача - Ковельської міської ради в судове засідання не з'явився, попередньо подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, за наявними у справі документами. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобо'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця, [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть І-ЕГ №161285 від 26.12.2014 року, виданого виконкомом Солов'ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис №19, [PERSON] помер 24.12.2014 року. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила його донька, [PERSON] За покійним [PERSON] рахується земельна ділянка площею 840 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку. З рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №351 від 05.11.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» убачається, що [PERSON] надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 840 кв.м. по вулиці Куліша,9 в місті Ковель. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т. ч., шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. З ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. У відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.01.2017 року [PERSON] є спадкоємецею [PERSON], який помер 24.12.2014 року. Однак, їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 840 кв.м., що розташована по вулиці Куліша, 9 в місті Ковель було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Як вбачається з проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком [PERSON] за життя замовив виготовлення даної документації однак, за життя не оформив у встановленому законом порядку права власності на спірну земельну ділянку. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом та за заповітом після смерті спадкодавця відкрилась 24.12.2014 року, останній за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку- згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації зємельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Позивач, як єдина спадкоємиця у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця набула права в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на своє ім'я. Таким чином, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність заявлених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved