Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду з позовом до Козачо-Лопанської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності. В обгрунтування позову вказує, що наказом совхозу «Шлях Індустрії» № 6 від 10 січня 1966 року земельна ділянка площею 0, 07 га за адресою [ADDRESS] була надана їй у користування. Після цього на цій ділянці за власні кошти нею було побудовано житловий будинок, площею 27, 1 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Дергачівської міської ради № 540 від 28.09.1972 року було надано дозвіл прийняти в експлуатацію маломірну житлову будову за вищевказаною адресою. У 1996 році на вказану земельну ділянку було видано державний акт на право власності. У 2007 році вона звернулась з позовом до [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] про відновлення порушеного права землекористування. [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, в якому вона просила відновити її право користування земельною ділянкою та зобов'язати [PERSON] знести самовільно побудований будинок та визнати недійсним державний акт на право власності на землю. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2013 року в задоволенні її позову було відмовлено, державний акт скасовано. В частині зустрічного позову про знесення самовільної будови було відмовлено. Цим рішенням встановлено факт, що маломірна житлова будова по [ADDRESS] було побудовано нею. З моменту побудови пройшов значний час, документи, які підтверджують її право на матеріали та обладнання житлового будинку в цей час у неї відсутні. Просить визнати за нею право власності на матеріали та обладнання житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 27 серпня 1951 року; за житловим будинком була зареєстрована земельна ділянка площею 0, 12 га. З дозволу [PERSON] з цієї земельної ділянки [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 0, 07 га; це рішення посвідчено Дергачівською нотаріальною конторою 05 травня 1961 року з присвоєнням окремої адреси - [ADDRESS] За цією адресою ним було побудовано житловий будинок. Наказом совхозу «Шлях Індустрії» № 6 від 10 січня 1966 року земельна ділянка площею 0, 07 га була надана у користування [PERSON] з наступним присвоєнням адреси: [ADDRESS]. Рішенням № 37 від 16 січня 1996 року спірна земельна ділянка була передана [PERSON] у приватну власність з одержанням нею державного акту. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2013 року визнано недійсним рішення виконкому Козачо-Лопанської селищної ради № 329 від 11 листопада 1994 року «Про прийняття в фонд земель селищної ради земельної ділянки 700 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] гр. [PERSON] та закріплення цієї земельної ділянки за [PERSON] згідно заяви недійсним. Визнано рішення виконкому Козачо-Лопанської селищної ради № 37 від 16.01.1996 року «Про дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0, 07 га в [ADDRESS] [PERSON] недійсним. Скасовано державний акт від 02.02.1996 року на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] на підставі рішення Козачо-Лопанської селищної ради від 16.01.1996 року № 37, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31. [PERSON] просить визнати за нею право власності на матеріали та обладнання житлового будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що цим рішенням суду встановлено, що маломірна побудова за цією адресою побудована нею, що згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Однак, погодитись з цим не можна. Судом не зазначено в рішенні суду, що саме [PERSON] побудувала цю будівлю. В тексті рішення з цього приводу є тільки посилання на пояснення [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] з чоловіком побудувала маломірну будівлю з грубим порушенням БНП. Сама позивачка не надала жодного доказу, що взагалі існує адреса: [ADDRESS]; що нею побудовано яку-небудь будівлю; жодного чеку, квитанції на будматеріали не надано; чи є взагалі ця будівля і де конкретно вона знаходиться; хто є власником цієї земельної ділянки (в якості відповідача притягнуто Козачо-Лопанську сільську раду); чи можливо її знести без завдання шкоди іншим об'єктам, оскільки визнання права власності на будматеріали передбачає можливість їх забирання; що входить в поняття обладнання - цих даних матеріали справи не містять. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів на підтвердження своїх вимог позивачкою не надано.

Outcome: dismissed