Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 18.11.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2165. Від подружнього життя у сторін народилось одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем разом не проживає, як сім'я, не підтримує шлюбних стосунків, не веде спільного господарства, не займається спільним вихованням дитини, шлюб існує формально. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Позивач просить суд, укладений між сторонами шлюб розірвати, а також стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 800 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. З свідоцтва про укладення шлюбу в судовому засіданні встановлено, що сторони з 18.11.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2165 (а.с. 7). Від подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, як сім'я, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дитини, шлюб існує формально. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження дитини [PERSON], відповідач являється батьком останньої (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати допомогу дитині, яка знаходяться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Як пояснив суду відповідач, він офіційно на даний час ніде не працює. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, крім того, відповідач є працездатним і доказів, які б підтверджували його поганий стан здоров'я та неможливість працевлаштування в судовому засіданні не здобуто. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі - 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved