Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем після розірвання у 2010 році шлюбу продовжують проживати в одному будинку, але він продовжує знущатися над нею та дітьми, зловживає спиртними напоями й в ніч на 14 квітня 2019 року через соціальну мережу «Facebook» поширив про неї недостовірні відомості про вчинення сексуально-розпусних дій, які ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію, виклавши їх у непристойній формі. Публікацією такої інформації відповідач зганьбив її в очах власних дітей, рідних, учнів, колег по роботі, де вона працює педагогом, односельців, які прочитали текст повідомлення та зверталися до неї з цього приводу, чим завдав їй глибокої моральної шкоди. В зв`язку з цим, просить визнати вищевказане поширене [PERSON] повідомлення в мережі «Facebook» таким, що не відповідає дійсності і принижує її гідність, честь й ділову репутацію, та зобов`язати відповідача спростувати цю інформацію у спосіб її поширення. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що відповідач безпідставно ревнує її до сусіда [PERSON] , який серед односельців має прізвисько «[PERSON]»; у вірності змусив поклянутися перед святими іконами. 13 квітня 2019 року відповідач приїхав додому й вчинив чергову сварку, цілий день вживав спиртні напої, в зв`язку з чим вона була вимушена викликати працівників поліції. Наступного дня їй зателефонували знайомі й повідомили, що [PERSON] на своїй сторінці у «Facebook» написав про неї повідомлення про вчинення дій сексуально-розпусного характеру; в подальшому з приводу даного повідомлення до неї звертались й діти, колеги по роботі. Оскільки вона відповідачу жодних приводів до ревнощів не давала, поширена ним щодо неї інформація є негативною і не відповідає дійсності, відповідач висловлює наміри продовжувати чинити такі протиправні дії, тому й звернулася до суду за захистом свого права. Відповідач відзиву на позов не подав; в судовому засіданні позовні вимоги не визнав й пояснив, що, незважаючи на розірвання шлюбу, він продовжує проживати з сім`єю в одному будинку, оскільки продовжує кохати позивачку, ревнує її до інших чоловіків, зокрема до сусіда [PERSON] , якого в селі кличуть «[PERSON]», проте конкретними фактами зради колишньої дружини не володіє. Погоджується, що 13 квітня 2019 року на грунті ревнощів до [PERSON] вчинив вдома сімейну сварку, викликали поліцію, а потім весь день вживав спиртні напої. Чи викладав відомості про сексуально-розпусні дії позивачки на своїй сторінці в «Facebook» не пам`ятає в силу стану сильного сп`яніння, але не заперечує, що міг це зробити, оскільки є активним користувачем даної соціальної мережі. Інформація в його дописах щодо клятви позивачки у вірності на іконах, відібрання працівниками поліції в нього телефону відповідає дійсності. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст. 32 Конституції України). За змістом положень ст.270, 275, 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист свого особистого немайнового права (гідності та честі) від протиправних посягань інших осіб. Згідно з ч.1, 4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, й у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова ПВСУ), чинне законодавство не містить визначення понять честі, гідності, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За змістом положень п.18 зазначеної постанови ПВСУ негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності), тобто обов`язок доказування, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, але позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під поширенням інформації розуміється, зокрема й поширення її в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку (п.15 постанови ПВСУ). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між якими розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2010 року, хоча вони продовжують спільно проживати в [ADDRESS] . Як вбачається з доданого позивачкою до заяви скриншоту з мобільного телефону, через Інтернет в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « [PERSON] » розміщено допис в непристойній та образливій формі, яке як вважає позивачка, стосується неї і поширене саме відповідачем. З показань допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] слідує, що 14 квітня 2019 року вона в мережі «Facebook» на сторінці користувача [PERSON] прочитала повідомлення про вчинення особою на ім`я [PERSON] сексуально-розпусних дій і зрозуміла, що в ньому йдеться мова саме про позивачку, оскільки вона часто спілкувалась з [PERSON] , якого в селі прозивають «[PERSON]», а відповідач часто сварився зі своєю колишньою дружиною; не сумнівається, що вказані негативні відомості виклав саме відповідач. В своїх поясненнях у судовому засіданні відповідач також не заперечує, що під впливом ревнощів та будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, міг написати на своїй сторінці у «Facebook» про позивачку відповідну інформацію. До того ж, відомості, що містяться у наявному в матеріалах справи скріншоті повідомлення користувача [PERSON] , щодо відібрання у відповідача працівниками поліції мобільного телефона, клятви позивачки перед іконами у вірності були відомі лише самим сторонам, зокрема відповідачу. Зважаючи, що [PERSON] виклав у мережі Інтернет інформацію, яка є недостовірною, такою, що ображає честь і гідність [PERSON] , й ці відомості стали відомі широкому загалу людей, то суд приходить до висновку, що позивачкою доведено факт поширення даної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права. Відтак, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд находить їх належними, допустимими та достатніми на підтвердження заявлених позивачкою вимог про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. Натомість відповідач всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не надав суду ніяких доказів на спростування презумпції добропорядності. Разом з тим, суд не находить підстав для задоволення вимог позивачки в частині захисту її ділової репутації. Так, згідно з п.4 постанови ПВСУ під діловою репутацією розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Однак, зміст поширеного відповідачем у мережі «Facebook» повідомлення жодним чином не стосується оцінки ділових чи професійних якостей позивачки та не має ніякого відношення до її роботи. Та ж обставина, що викладена у дописі відповідача негативна й неправдива інформація про позивачку стала відома її колегам-педагогам, учням, охоплюється порушенням таких особистих немайнових прав позивачки як честь, гідність. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial