Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріусу Рівненського районного нотаріального нотаріального округу Самсонюка Ф.П. про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В обґрунтування позову вказує, що в 2003 році вона придбала квартиру за адресою [ADDRESS]. 01.03.18 року, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що власником вказаної квартири являється [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.13 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Самсонюком Ф.П. Вказує, що 27.12.2012 року вона надала [PERSON] довіреність на представництво її інтересів, який в свою чергу 13.11.2013 року здійснив передоручення повноважень [PERSON], не повідомивши позивача про даний факт та не надавши ніяких відомостей про зазначену особу. В ході такого передоручення [PERSON] здійснив відчуження її квартири [PERSON], згідно договору купівлі - продажу від 02 грудня 2013 року. Таким чином, її повірений [PERSON] діяв у своїх власних інтересах. Грошових коштів від продажу вказаної квартири вона не отримувала, про факт продажу квартири їй нічого не було відомо. Позивач в судове засідання не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились. Відповідач [PERSON] та [PERSON] кожен окремо подали до суду заяви про визнання позову [PERSON], не заперечують проти його задоволення. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяви відповідачів про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Самсонюк Ф.П. в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовуть свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] 11.07.2003 року придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 27.12.2012 року [PERSON] довіреністю уповноважила [PERSON] бути її представником та надала йому право, серед іншого, підписати договір купівлі-продажу, отримати гроші від продажу квартири. Термін дії довіреності до 27.12.2013 року. Довіреністю від 13.11.2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси позивача з питань продажу належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] за ціну та на умовах за його розсудом, зокрема підписати договір купівлі-продажу, отримати гроші від продажу квартири. 02.12.2013 року [PERSON] на підставі довіреності продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 134 600 гривень. Статтею 41 Конституції України та статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено непорушність права власності. Згідно статті 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 240 ЦК України передбачено, що представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов'язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. Відповідно до статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загапьні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч. 1,2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у суду відсутній сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин позову та добровільності їх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи, встановлені судом обставини, суд приходить до висновку наявність достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved