Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зняття майна з-під арешту. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування домоволодіння від 31.12.2004 року, та на підставі договору дарування 2/3 частини жилого будинку від 25.05.2002 року їй належить ще 2/3 частини будинку [ADDRESS] . На початку вересня 2021 року вона вирішила розпорядитися належним їй на праві особистої власності будинком [ADDRESS] та [ADDRESS] за вище зазначеною адресою, звернулась разом з покупцями до нотаріальної контори. Але розпорядитися житловими будинками під [ADDRESS] та [ADDRESS] вона не змогла, оскільки з`ясувалося, що на них накладено арешт на підставі ухвали, б/н від 19.01.2006 року виданої Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська та підписаною суддею Скиба С.А. в рамках цивільної справи за позовом [PERSON] до неї, [PERSON] «про визнання договору дарування недійсним». Заява [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладання арешту на будинки начебто була задоволена, але з`ясувалося, що судом така заява взагалі не приймалася та арешт не накладався. 01 вересня 2021 року листом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська їй повідомили, що цивільна справа за позовом [PERSON] до неї, [PERSON] була зареєстрована та за ухвалою суду від 18 жовтня 2006 року залишена без розгляду, а арешт на її будинок не накладався взагалі. Ухвала суду набрала законної сили 24 жовтня 2006 року. Згідно листа\~Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на її заяву від 02.09.2021 року про надання інформації щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих документів відносно неї, було повідомлено, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження та його спец розділу встановлено, що станом на 14.09.2021 рік на виконанні у відповідному відділі не перебувають виконавчі провадження у відношенні неї на користь юридичних чи фізичних осіб або держави. Незаконний арешт на належні їй будинки створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яким вона хоче розпоряджатись. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. 25.05.2002 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кир`як С.А. було посвідчено договір дарування 2/3 частини жилого будинку [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі під № 1526, на підставі якого, право власності набула [PERSON] .. 31.12.2004 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. було посвідчено договір дарування домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі під № Р254, на підставі якого, право власності набула [PERSON] .. Право власності на даний будинок також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2005 року №6703825. На початку вересня 2021 року позивачка звернулась до нотаріальної контори та дізналась, що на належні їй житлові будинки було накладено арешт на підставі ухвали б/н від 19.01.2006 року виданої Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська та підписаною суддею Скиба С.А. в рамках цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. 18.10.2006 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним була залишена без розгляду. Ухвала набрала законної сили 24.10.2006 року. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved