Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 14 березня 2016 року між нею, її сином [PERSON], як [PERSON], та [PERSON], як Набувачем, укладено Спадковий договір, за яким вони передають [PERSON], а вона після їх смерті набуває у власність належну їм квартиру №21 по вул. Степана Бандери (до перейменування Ватутіна), 69 в м. Шепетівка вартістю 240732грн. Вказаний договір нотаріально посвідчений 14.03.2016 року. 22 вересня 2015 року її син [PERSON] впав та отримав закритий подвійний уламковий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, в звязку з чим був цього ж дня госпіталізований в Шепетівську ЦРЛ, де було проведено медикаментозне лікування, звідки 02 листопада 2015 року направлений на лікування в травматологічне відділення Хмельницької обласної лікарні. 12.11.2015 року син був прооперований: остеметалосинтез верхньої третини стегна, відкрита репозиція, ОМС пластиною та гвинтами невірно консолідуючого багато скалкового перелому в/з лівої стегнової кістки. Виписаний 23.11.2015 року. Після проведеної операції син не міг ходити, не ставав на хвору ногу, пересувався по квартирі за допомогою ходунів. В березні 2016 року сину встановили 2-гу групу інвалідності, яку продовжили до березня 2018 року. На день отримання сином травми ноги перебувала на пенсії, інших доходів не мала, син не працював. На його лікування витратили багато коштів, які брали у борг. Для проведення операції необхідні були значні кошти, однак позичити їх не було в кого. Відповідач, будучи обізнаною з їх тяжким становищем, запропонувала їй та сину кошти на операцію і подальшу допомогу взамін на укладення з нею спадкового договору про набуття після її з сином смерті права власності на квартиру. Перебуваючи у безвихідному становищі погодились на умови відповідачки, узгодили укласти такий договір після операції та реабілітації сина, після чого остання стала оплачувати кошти за ліки та операцію, затративши на вказані потреби 21\~519,72грн. Після укладення договору поступово допомога з боку відповідачки припинилась, а в подальшому відмовила у наданні такої допомоги. 12 липня 2017 року син помер, поховання було проведено за кошти [PERSON] Вважає, що спадковий договір укладено під впливом тяжкої обставини травми сина, що зумовила необхідність коштів на його лікування, тому правочин уклали на вкрай невигідних для себе умовах. За відсутності вказаних обставин ніколи б не погодились укласти спадковий договір. На підставі наведеного просить визнати вищевказаний спадковий договір недійсним. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснила, що оспорюваний договір уклали після встановлення сину групи інвалідності в той же день. Повернення коштів на лікування сина відповідач не вимагала, для підтвердження витрат на лікування сина повертала відповідачу чеки за придбані ліки та інші медикаменти. Наполягає, що за відсутності травми у сина та відсутності потреби у коштах на його лікування, спадковий договір ніколи не уклали б. Відповідач позов не визнала та пояснила, що з позивачем перебувала у добрих стосунках, раніше разом працювали. У день отримання травми [PERSON] позивач прийшла до неї вночі і на її прохання пішла у лікарню, де за власні кошти все купувала для його лікування, ніякої мови про передачу за це квартири не було. Після цього постійно ходила у лікарню, оплачувала всі витрати на лікування сина позивачки, але це не було умовою укладення спадкового договору. В послідуючому позивач запропонувала укласти договір на умовах догляду її та сина до смерті. Договір уклали в день, коли сину позивача вперше встановили групу інвалідності, оплатила послуги нотаріуса, після чого передала позивачу 10\~000грн. у її квартирі з метою виконання умов договору в частині помісячної оплати в розмірі 300грн. Після укладення договору допомогу надавала постійно: готувала їжу, прибирала у квартирі. Позивач відмовилась від коштів, які пропонувала на поховання її сина. На лікування сина кошти позивач просила з вересня 2015 року. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Судом встановлено, що 14 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON], як [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], як Набувач з другої сторони, уклали спадковий договір, який в цей же день посвідчено в нотаріальному порядку. За умовами пунктів 1, 3, 4, 5 вказаного спадкового договору Набувачі передають у власність після своєї смерті належну їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.10.2008 року [ADDRESS], ринковою вартістю 240732грн. Набувач відповідно до п. 7 спадкового договору зобовязаний щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця надавати [PERSON] грошову допомогу в розмірі 300грн; забезпечувати їх згідно з регентами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; надавати побутові послуги, а саме: вологе прибирання квартири (один раз на тиждень), готувати їжу; в разі смерті [PERSON] поховати їх на цвинтарі в м. Шепетівка. Відповідно до п. 17 спадкового договору право власності Набувача підлягає державній реєстрації після смерті останнього з [PERSON]. За даними виписки з історії хвороби №9177 [PERSON] з 22.09.2015 року по 02.11.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ з діагнозом: закритий подвійний уламковий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, геморагічний шок. Згідно виписного епікризу відділення «Ортопедичне» Хмельницької обласної лікарні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 02.11.2015 по 23.11.2015 року з діагнозом: закритий невірно консолідуючий багато скалковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки. 3.1.С. В звязку з вказаною травмою [PERSON] 12.11.2015 року було проведено операцію. За наслідками отриманої 22.09.2015 року травми, 14.03.2016 року [PERSON] визначено 2-гу групу інвалідності по загальному захворюванню ураження опорно-рухового апарату, яку продовжено до 01.04.2018 року, що підтверджується даними індивідуальної програми реабілітації інваліда №378, довідки МСЕК серії АВ №0903486. Для лікування наслідків отриманої [PERSON] травми була необхідність у значних коштах, що визнано відповідачем та сторонами не оспорюється. З пояснень позивача в суді, які не заперечувались відповідачем, [PERSON] не працював, доходів не мав. За даними довідки Шепетівського обєднаного управління Пенсійного фонду України [PERSON] за період 2015-2016 років отримувала пенсію, місячний розмір якої становив від 1182 до 1307грн. Свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], пояснили суду, що позивач повідомляла їм, що відповідач на лікування сина давала їй кошти, в тому числі на його оперування в обласній лікарні, близько 20-ти тисяч грн., оскільки більш не було в кого взяти кошти, а взамін цього дає відповідачу квартиру. Після оформлення договору у нотаріуса не бачили, щоб відповідач надавала допомогу позивачам. Свідок позивача [PERSON] пояснив, що позичав позивачу до 10\~000грн. на поховання сина. Свідок позивача [PERSON] пояснила, що [PERSON] зверталась до неї за позикою коштів на лікування травми у сина, але вона їй відмовила. Пізніше позивач казала їй, що кошти на лікування сина їй надає відповідач, якій перепише квартиру взамін на догляд її та сина. Син позивача також казав їй про необхідність переписати квартиру на відповідача із-за необхідності коштів на лікування та операцію. Свідок відповідача [PERSON] пояснила, що у її присутності відповідач після підписання договору давала позивачу 10 тис. грн. Свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач до укладення спадкового договору на прохання позивача давала останній кошти на лікування сина. Крім того, відповідач давала для позивача 10 тис грн. на поховання сина, але та відмовилась їх брати, робила ремонт сантехніки та клеїла шпалери у квартирі позивача. Вказані обставини, з врахуванням факту звернення позивача до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги на лікування, надання останньою такої допомоги, доводять перебування позивача та її сина у вкрай тяжкому матеріальному становищі, в звязку з отриманою 22.09.2015 року [PERSON] травмою ноги. З розяснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» слідує, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. З аналізу пояснень сторін, свідків, письмових доказів, суд приходить до висновку, що позивач та її син уклали спадковий договір з відповідачем саме в звязку з травмою отриманою сином позивача, що зумовила необхідність у значних витратах на лікування наслідків травми, проведення операції, забезпечення яких здійснила відповідач, тобто за відсутності вказаної обставини оспорюваний договір не був би укладений. При цьому суд також враховує явну не співмірність вартості квартири з вартістю визначених спадковим договором на догляд [PERSON] витрат. Факт укладення договору після проведеного стаціонарного лікування на вирішення спору щодо його недійсності не впливає, оскільки на день укладення такого договору тяжкі обставини продовжували існувати, а встановлення групи інвалідності в день безпосередньо перед укладенням договору доводить продовження існування тяжких обставин. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позивач та її син уклали оспорюваний договір під впливом тяжкої для них обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася шляхом надання коштів на лікування. За вказаних обставин суд знаходить вимоги позивача такими, що ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до задоволення. Сплачений позивачем судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтвердженні витрати на правову допомогу в розмірі 4505,70грн. При цьому суд визначає суму таких витрат виходячи з часу участі представника позивача адвоката в судових засіданнях 3 год. 2 хв. 41 сек. = 1945,70грн., враховує його затрати часу 2 год. на підготовку позовної заяви 1280грн., та 2 год. на консультації клієнта 1280грн, підтверджені розрахунком. Витрати на збір та запити документів, зняття ксерокопій, суд не приймає, оскільки такі не підтверджені належними доказами, копіями запитів.

Outcome: approved