Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 30.05.2012 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 547. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стали різні погляди на життя та різні інтереси. На даний час вона з чоловіком шлюбні відносини не підтримує. Відповідач коштів на утримання сина не надає. За наведених обставин просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею, стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітня. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, за змістом якої розірвання шлюбу підтримує, щодо стягнення аліментів просить взяти до уваги те, що з фактичного розірвання шлюбу з позивачем здійснює щомісячний платіж на утримання дитини в розмірі 500 гривень. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 108537 від 30 травня 2012 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 30.05.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 547. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 211449 від 03 серпня 2012 року (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та відсутності доказів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, підлягаючі стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до часткового задоволення в розмірі, який суд за внутрішнім переконанням вважає достатнім, а саме в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з матірю, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову в суд. В решті вимог позову слід відмовити. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: partial