Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 28 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 12, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», а також просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач у позовній заяві зазначила, що 28 лютого 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 12. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб їх з відповідачем розпався тому, що вони не розуміють один одного, від цього часто виникають сварки та скандали. Примиренням між сторонами неможливо. Шлюб сторони розривають вперше. По домовленості донька залишається проживати разом з позивачем. Добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача та утримання доньки відповідач не надає, хоча згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Аліменти [PERSON] нікому не платить. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 28 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 12, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», а також просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді від 06 жовтня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 19.10.2016 року з проханням розглянути справу без її участі, у повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Також позивач у поданій заяві просить у разі визнання позову відповідачем, розглянути справу та ухвалити рішення під час попереднього судового засідання ( а.с. 18 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 19.10.2016 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечую проти їх задоволення. Також у поданій заяві відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач не заперечує щодо розгляду справи в попередньому судовому засіданні ( а.с. 19 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 28.02.2009 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 28 лютого 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 12. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 ). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Сеньківка Городнянського району Чернігівської області, її батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6 ). З довідки про склад сім'ї, виданої виконком Сеньківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 26.09.2016 року за № 335 встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї : чоловік - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем не розуміють один одного, від чого виникають сварки та скандали. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сім'ї позивача, з огляду на відсутність у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачем в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved