Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 18.02.1995 року у Немирівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану. 08.12.1999 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який навчається на третьому курсі Національного університету державної податкової служби України, юридичному факультеті на бюджетній основі. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач самостійно не в змозі утримувати дитину, оскільки йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Позивач надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 18.02.1995 року у Немирівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану. 08.12.1999 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на третьому курсі Національного університету державної податкової служби України, юридичному факультеті на бюджетній основі. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач самостійно не в змозі утримувати дитину, оскільки йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Згідно із ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач має офіційне місце роботи та отримує пенсію. Інших утриманців не має, аліментів на інших дітей не сплачує. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно із ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі викладеного, суд вважає доведеним позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved