Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 15-4704 від 13.01.1998 року, визнавши частки співвласників рівними - по 1/4 частини, а також припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не може оформити своє право на спадщину, що залишилась після смерті її матері - [PERSON], оскільки частки співвласників у квартирі за адресою: [ADDRESS] не визначені. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, через канцелярію суду надали заяви про визнання позову та проведення розгляду справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, яке видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеського міської Ради народних депутатів 13 січня 1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS]. 10 квітня 1998 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за всіма власниками в КП «ОМБТІ та РОН» за № 149-стор. 110 - кн. 278 пр. 07 квітня 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 140872, яке видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції. 18 квітня 2015 року державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої 07.04.2008 року. Причиною відмови стало не визначення частки спадкодавця в спільному майні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Положеннями ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд вважає, що оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому частки у них на вказане майно є рівними та складають по 1/4 частині кожному з них. Отже, з урахуванням вказаного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині визначення часток співвласників є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Стосовно ж вимоги про припинення права спільної сумісної власності суд зазначає, що така вимога є зайвою, оскільки факт визначення часток співвласників в майні автоматично припиняє право спільної сумісної власності на нього.

Outcome: partial