Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 24 вересня 2011 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом №31. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. На думку позивача, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечив проти задоволення позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом з матеріалів справи встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, підтримувати шлюбно-сімейні відносини, спільно вести господарство. Тобто судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу не має. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище - «Смолярчук-Яриніч». Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 384 грн. 20 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved