Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втративши право на користування житловим будинком № 8, що по вул. Підстепній у м.Марганці Дніпропетровської області. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що являється власником спірного будинку на підставі договору дарування від 30 листопада 1993 року та на праві свідоцтва право на спадщину за законом від 31 жовтня 1987 року, в якому прописана також і відповідачка, остання являється її онукою. Однак, з 2013 року така в будинку не проживала, коштів на його утримання не надає, їй важко нести витрати по оплаті комунальних послуг, завдає їй, як власнику, незручностей, оскільки у неї відсутня можливість оформити субсидії, тому змушена звернутись до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, дала аналогічні пояснення, що й її мотиви. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не зявилася, хоча повідомлялася про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, з наданої згоди позивачки. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з договору дарування будинку від 30 листопада 1993 року [PERSON] прийняла будинок № 8, що по вул. Підстепній у м.Марганці Дніпропетровської області частину в дар (а.с.11-12), про що свідчить іншу частину в порядку спадкування, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 31 жовтня 1987 року (а.с.13-14). З копії будинкової книги вбачається, що у спірному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.5-10), про що свідчить і довідка голови квартального комітету Марганецької міської ради № 247 від 25 квітня 2016 року (а.с.15). Актами квартального комітету Марганецької міської ради від 25 квітня, 21 червня 2016 року підтверджено факт не проживання з 2014 року до теперішнього часу [PERSON], [INFO] у будинку № 8, що по вул. Підстепній у м.Марганець Дніпропетроської області (а.с.16). З положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вбачається з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідачка не проживає у спірному житлі понад 2 роки, однак продовжує бути зареєстрованою у ньому, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 8, що по вул. Підстепній у м.Марганці Дніпропетровської області. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивачки сплачені нею при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved