Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, й на земельну ділянку площею 1,7524 га, кадастровий номер 0520688200:01:005:0043, яка розташована на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 192430, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 23.07.2010 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2008. Позивач [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] , спадщину прийняла та 07.06.2017 отримала на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0520688200:01:005:0043 між [PERSON] і ТОВ «СтарКом-Агро» був укладений договір оренди землі, а 27.12.2016 КП «Архітектурне планувально-проектне бюро» зареєструвало на 7 років право оренди на користь ТОВ «СтарКом-Агро». Оскільки договорів оренди у 2016 році позивачем чи померлим на той час власником вказаної земельної ділянки підписано не було, позивач вважає, що реєстрація прав оренди на їх підставі порушує її право власності на цю земельну ділянку, тому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 0520688200:01:005:0043, укладений між [PERSON] і ТОВ «СтарКом-Агро» і зареєстрований в реєстрі речових прав 27.12.2016. В судове засідання 22.04.2020 учасники справи не з`явились. Попередньо через електронну пошту суду від представника позивача згідно з ордером Зайцева В.Ю. надійшла письмова заява, в якій останній просить розгляд справ провести у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання 22.04.2020 не з`явився без поважних причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце слухання справи. Суд враховує те, що представник відповідача неодноразово викликався в судові засідання і судовими повістками, і оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України, але на жодне судове засідання (а також в підготовче засідання) представник відповідача не з`являвся, будь-яких заяв та відзив на позов від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, викладену у письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 07 червня 2017 року позивач по справі [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] свого батька [PERSON] на земельну ділянку площею 1,7524 га, кадастровий номер 0520688200:01:005:0043, що розташована на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 192430, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 23.07.2010 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2008. Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за № 1-520, що підтверджується його сканованою копією (а.с. 10-11). З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0511678332019 вбачається, що земельна ділянка площею 1,7524 га, кадастровий номер 0520688200:01:005:0043, розташована на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на праві приватної власності належить [PERSON] , перебуває в оренді ТОВ «СтарКом-Агро», державна реєстрація речового права проведена 27.12.2016 КП «Архітектурне планувально-проектне бюро» строком дії на 7 (сім) років (а.с. 8-9). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2019 по справі № 128/1056/18, яке набрало законної сили 22.04.2019, позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Браїлівське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «СтарКом-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,7524 га, кадастровий номер 0520688200:01:05:0043, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Браїлівське» і зареєстрований в реєстрі речових прав 13.04.2016, що підтверджується його сканованою копією та копією ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2019 про внесення виправлень у вказане рішення (а.с. 3-5, 6-7). Вищезазначеним судовим рішенням було встановлено, щодоговору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0520688200:01:005:0043 позивач та при житті її померлий батько не укладали, однак відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0507955862018 убачається, що земельна ділянка кадастровий номер 0520688200:01:005:0043 перебуває в оренді, державна реєстрація договору оренди відбулась, орендар - ТОВ «СтарКом-Агро», орган, що здійснив державну реєстрацію речового права - КП «Архітектурне планувально-проектне бюро», дата державної реєстрації речового права: 27.12.2016, строк дії речового права - 7 років; орендар - ПАТ «Браїлівське», орган, що здійснив державну реєстрацію речового права: Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, дата державної реєстрації речового права: 13.04.2016, строк дії речового права - 5 років. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, ТОВ «СтарКом-Агро» повинен був надати суду документ, на підставі якого він володіє належною позивачу земельною ділянкою. Однак, такого документу відповідач суду не надав через його відсутність. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частинами 1, 5 статті 6, статтями 13 та 14 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що наявність лише запису про державну реєстрацію про право на оренду землі за відсутності правовстановлюючого документа, а саме, підписаного орендодавцем письмового договору про оренду землі, в якому він би виявив своє волевиявлення, не дає відповідачу у справі жодних прав на використання належної позивачу [PERSON] земельної ділянки. Такого волевиявлення орендодавця щодо передачі земельної ділянки в оренду відповідачу судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, жодні зобов`язання за даним договором у сторін не могли виникнути. Судом також встановлено, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 0520688200:01:005:0043 був укладений відповідачем нібито з [PERSON] , який помер [INFO] , тобто ще до моменту укладення спірного договору оренди, тому в силу цих обставин [PERSON] не мав цивільної правоздатності станом на 27 грудня 2016 року та не міг бути стороною ні договору оренди, ні будь-якого іншого договору. В зв`язку з цим слід дійти висновку про те, що спірний договір є недійсним з моменту його укладення. Судом встановлено, що відповідач використовує належну позивачу земельну ділянку без будь-яких на те правових підстав, в зв`язку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені та понесені позивачем судові витрати в розмірі 768,40 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved