Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що є людиною похилого віку, власних дітей не має та потребує сторонньої допомоги. Відповідач, [PERSON], деякий час надавала їй допомогу, а тому вона мала намір залишити їй у спадок належну їй квартиру [ADDRESS]. Приблизно в 2014 році вона дізналась, що належна їй квартира на підставі договору дарування тепер належить [PERSON]. Вказаний договір вона не підписувала, а тому він є недійсним. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між нею та [PERSON] 25.11.2009 року. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач зазначила, що 25.11.2009 року не відвідувала нотаріальну контору та не підписувала будь-яких договорів. Не заперечувала те, що відвідувала приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округ Полтавської області Прокопа О.Е. разом з [PERSON], приблизно в серпні-вересні 2009 року у справах [PERSON]. Відповідач про щось спілкувалась з нотаріусом, а вона сиділа неподалік. Ніяких документів вона не підписувала. Відповідач, [PERSON] та її представник, [PERSON], проти задоволення позову заперечували. Відповідач зазначила, що вона є двоюрідною племінницею [PERSON]. Позивач виявила бажання оформити договір дарування своєї квартири. Вони з [PERSON] разом прийшли до нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е.. Перед підписанням договору позивач, [PERSON], ретельно прочитала зміст договору та погодилась з його умовами. Вона розуміла зміст договору і бажала його укласти. Третя особа, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. в судове засідання 07.06.2017 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 23.12.2016 пояснив суду, що при посвідченні спірного договору ним було дотримано вимоги законодавства, роз'яснені правові наслідки укладення договору його сторонам. В оригіналі договору і реєстрі для реєстрації нотаріальних дій міститься підпис дарувальника - [PERSON]. Вважав, що підстави для визнання договору дарування недійсним відсутні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч.1 ст.717 ЦК України). Згідно п.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В ч.1 ст.215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені в ст. 203 ЦК України. Такими вимогами є:. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, 25.11.2009 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Прокопом О.Е.. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №7635. Відповідно до п.1 Договору дарування [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,04 кв.м, житловою площею 16,82 кв.м.. В п.14 Договору вказано, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Свої вимоги про визнання договору недійсним позивач мотивує тим, що вона не підписувала даний договір, оскільки не мала наміру його укладати. З метою перевірки доводів позивача судом була призначена судово-почеркознавча експертиза. Згідно висновку №139/140 судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 07.04.2017, рукописний запис «[PERSON]» у графі «Даритель» та підпис від імені [PERSON] в договорі дарування від 25.11.2009 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - [PERSON]. Тобто, даний висновок судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи спростовує доводи позивача. Будь-яких інших підстав недійсності правочину - договору дарування квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е., ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні позивач не зазначала. Доказів, які б підтверджували те, що [PERSON] помилялась або була введена в оману [PERSON] щодо правових наслідків укладення договору дарування, суду надано не було. Копії сторінок з медичної карти [PERSON], на яких зафіксовано її огляд лікарем 18.11.2009 та 20.11.2009, не спростовують факту підписання [PERSON] 25.11.2009 спірного договору дарування. Встановлені обставини та дослідженні судом докази, у їх системному зв'язку, спростовують доводи позивача про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору дарування від 25.11.2009, а тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Звертаючись до суду із позовом позивач вказувала, що вона є ветераном війни-учасником війни, а тому, відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Однак, відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Тобто, як учасник війни, відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач не звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних із розглядом питань щодо їх соціального захисту. З огляду на те, що даний спір із розглядом питань щодо соціального захисту ветерана війни не пов'язаний, суд вважає, що відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач також не звільнена від сплати судових витрат. Відповідно до акту здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів, - вартість експертизи становила 8473,60 грн.. За таких обставин, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи в сумі 8473,60 грн.. Оскільки при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір, суд вважає за можливе стягнути з неї на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. за вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved