Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття та судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] від спільного шлюбу народилась дитина - [PERSON]. Після народження дитини сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки, спільного господарства не вели, проживають окремо. 10.08.2011 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. Неповнолітня донька залишилась проживати з позивачем. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка стверджує, що відповідач життям спільної дитини не цікавиться, жодної участі у її вихованні та утриманні не приймає та аліментів не сплачує. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи були сповіщені належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР вважав за доцільним задовольнити позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що від спільного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його місячного заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Одеса, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] Крім того, судом було встановлено, що відповідач [PERSON], батько неповнолітньої неповнолітнього [PERSON], [INFO], не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, а також взагалі не цікавиться про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї доньки. Наведенні вище обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: - листом Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-содок» №128 Одеської міської ради Одеської області за № 48 від 16.11.2015, який [PERSON], [INFO], відвідує з 14.11.2014 року; - листом Комунальної установи «Дитяча поліклініка №6» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради за № 01/568 від 15.11.2015, де [PERSON], [INFO], перебуває на обліку; - висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 184/01-11 від 02.02.2016 року щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; - листом Поштамту - центру поштового зв'язку №1 за № 12/406-70к від 30.11.2015 року, з якого вбачається, що перекази в надходженні та видачі на ім'я [PERSON] на адресу 65101, [ADDRESS] за період з 03.05.2015 року по 23.11.2015 року не значиться. В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява від [PERSON], відповідно до якої відповідач позовні вимоги, в частині позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON], визнає та просить суд розглядати справу без присутності відповідача. Положеннями ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За приписами ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на наведене, суд вважає, що дії відповідача [PERSON] свідчать про його ухилення від виховання своєї дитини, що тягне за собою позбавлення батьківських прав відносно цієї дитини.

Outcome: approved