Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON], звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], і зареєстрований 09 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №119. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із відповідачем мають різни характери та різні погляди на сім'ю, виховання дитини. За таких обставин, протягом року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. При цьому, [PERSON] подана до суду заява, щодо підтримання позовних вимог і розгляду даної цивільної справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду також не з'явився. Поважних причин своєї неявки [PERSON] суду не повідомив, як і не надав заперечень проти позову. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 09 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 119 (а.с. 3). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками котрої являються згідно свідоцтва про народження (а.с. 4). Однак, протягом року позивач та відповідач не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільне господарство, оскільки мають різни характери та різні погляду на сім'ю і виховання дитини. На даний час позивач вважає, що примирення між ними і збереження сім'ї не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що примирення між нею та відповідачем не можливе, від спільного життя мають неповнолітню дитину, що досягла чотирирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved