Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 29 квітня 2007 року. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими, оскільки останній зловживає спиртними напоями, вчиняє насильство в сім'ї. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 29 квітня 2007 року перебувають з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції, актовий запис № 16 (аркуш справи 6). Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (аркуш справи 8-9). Згідно з статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси неповнолітніх дітей сторін, повноцінний розвиток та виховання яких у сім'ї, у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище «[PERSON]». Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 352 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 352 грн 40 коп. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved