Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 17 серпня 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб було зареєстровано виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, Актовий запис № 20 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в лютому 2018 року відповідач покинув сім'ю і з того часу знаходиться у фактично шлюбних відносинах з іншою жінкою, їх подружі відносини припинені, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки він існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї не можливе та суперечить їх законним інтересам. Спору про поділ майна та місце мешкання дітей немає. Просить суд шлюб, зареєстрований 17 серпня 2007 року, який було зареєстровано виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, Актовий запис № 20, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, місце та час проведення судового засідання. 19 липня 2018 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.12). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. 19 липня 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с.13). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що сторони 17 серпня 2007 року, уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Билбасівської селищної радою Слов'янського району Донецької області, Актовий запис № 20, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження, видане 10 жовтня 2014 року, виконавчим комітетом Стокопанівської сільської ради Генічевського району Херсонської області, Актовий запис № 3 та [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження, видане 29 березня 2016 року, Відділом записів актів цивільного стані адміністрації Старицького району Тверської області, Актовий запис № 46 (а.с.8). Спільне життя з відповідачем не склалося, в їх відносинах втрачено взаєморозуміння, подружі відносини на протязі останніх трьох років фактично припинені, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки він існує лише формально. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю - немає. Таким чином, їх сім'я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сім'ю вичерпані. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити собі шлюбне прізвище «[PERSON]». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved