Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011р. по 15.06.2015р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини і в добровільному порядку надавати відмовляється, тому позивачка звернулась до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з фактичного часу розлучення - з 15.06.2015р.. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивачка [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 10.11.2016р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку , аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів , стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. З матеріалів справи видно, що сторони сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011р. по 15.06.2015р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини і в добровільному порядку надавати відмовляється. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому позовна вимога позивачки [PERSON] щодо стягнення аліментів починаючи з часу фактичного розлучення - з 15.06.2015р. не підлягає задоволенню, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства України. З урахуванням віку, стану здоров'я та матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позов та стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - 22.07.2016р. і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 551,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial