Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою та просила суд встановити юридичний факт - факт припинення трудових відносин з 21.02.2017 р. між [PERSON], що зареєстрвоана за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Марселя Кашена, 19, фактично проживає за адресою: [INFO] А/46, та ПРАТ «Донецький БКК» код ЄДРПОУ 00374545, місце знаходження: Донецька область, м.Донецьк. В обгрунтування позову зазначила, що з березня 2016 р. і по теперішній час має статус тимчасово вимушених переселенців. У звязку із проведенням в регіоні антитерористичної операції не мала можливості належним чином розірвати трудові відносини з підприємством, на якому працювала, через те, що підприємство не працювало, звязок з керівництвом був відсутній. Направити заяву про звільнення через поштовий звязок теж не вбачається можливим, оскільки поштове сполучення припинено. Іншим шляхом цей юридичний факт встановити не можливо. Встановлення даного факту необхідно для звернення до Селидівського міського центру зайнятості для постановки на облік. Заявниця в судове засідання не зявилася. Про день розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Зацікавлена особа ПРАТ «Донецький БКК» - у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Матеріали справи, а саме: копію паспорта заявниці; заяву про відсутність поштового сполучення у районі проведення антитерористичної операції; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщено особи; копію трудової книжки заявниці; копію нотаріально завіреної заяви про звільнення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник перебувала у трудових відносинах з ПРАТ «Донецький БКК», трудові відносини на теперішній час фактично припинені (а.с.9). Відповідно до ст. 36 Кодексу Законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має своє особливості, і регулюється як Кодексом законів про працю України так і Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260. Так, відповідно до цього Порядку, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. В даний час, у звязку із проведенням в регіоні антитерористичної операції, заявник не має можливості вирішити питання про розірвання трудового договору у спосіб, що визначений згаданим Порядком. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У свою чергу, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, і яка в силу ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. У свою чергу, ч.2 ст. 256 ЦПК України визначила, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім тих, що визначені в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Що стосується дати припинення трудових відносин, суд вважає за можливе визначити датою припинення трудових відносин між [PERSON] та ПРАТ «Донецький БКК» 20.03.2017 р., що зазначена у записах трудової книжки заявника.

Outcome: approved