Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 31/100 частки будинковолодіння 29 по вул.Петровського в м. Вінниці. За цією адресою зареєстрований відповідач у справі, який є бувшим чоловіком її доньки. Рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 27.07.2010 року шлюб між [PERSON] (донькою позивачки) та [PERSON] розірваний. В лютому 2014 року відповідач, забравши свої речі, виїхав проживати до своїх батьків, намірів повернутися не виявляв, однак з реєстрації не знявся. За наведених обставин, позивач вважає своє право власності щодо розпорядження належним житлом порушеним. У зв'язку з чим просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. При цьому наголошувала, що така поведінка відповідача позбавляє її права на отримання субсидії. Відповідач\~у\~судове\~засідання\~не\~з'явився, будучи\~належним\~чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] пояснила, що в лютому 2014 року відповідач, зібравши речі, залишив помешкання. В будинку не появляється, з дитиною спілкується по телефону або в школі. Їй відомо, що він мешкає у своє матері. Свідок [PERSON] також підтвердив ту обставину, що відповідач не проживає в даному будинку, речі його відсутні, витрат по утриманню будинку не несе, проживає в іншому місці. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо права користування чужим майном. Судом встановлено, що 31/100 частки будинковолодіння 29 по вул.Петровського в м.Вінниці належить позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - Бубела) [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 29.06.1983 року, посвідченим 29.06.1983 року старшим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-639, зареєстрованим в КП ВООБТІ 15.10.1983 року за реєстровим №3089. За цією адресою зареєстровані позивач, її син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON], а також відповідач [PERSON] Рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 27.07.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON], як зазначалося вище, зареєстрований за вказаною адресою, водночас у вказаному будинку не проживає понад один рік, що підтверджується як показаннями свідків, так і довідкою виконавчого комутету Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 12.08.2015 року №786, відповідно до якої відповідач проживає в [INFO], довідкою квартального комітету «Димитрівський» від 12.08.2015 року № 1048, відповідно до якої, за свідченням сусудів, [PERSON] з лютого 2014 року не проживає [INFO], поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що відповідач з лютого 2014 року не проживає за цією адресою. Судом не встановлено укладення відповідачем договору користування даним житловим приміщенням з позивачем. За наведеного, суд знаходить обгрунтованою вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача на її частку в будинковолодінні 29 по вул.Петровського в м.Вінниці згідно ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сімї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сімї, укладеного при вселенні останнього. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сімї власника (у тому числі колишнім членом сімї власника) права на користування житлом власника, а саме відсутність члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судовго збору. Що стосується витрат позивача на правову допомогу, то з врахуванням того, що суду не надано належний розрахунок суми витрат та підтвердження того, що допомога надавалась саме адвокатом чи фахівцем в галузі права, особа участі в судовому засіданні не брала, тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved