Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 53). Позов мотивує тим, що 21.06.2009 року в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на будинковолодіння в с. Цвіжин по вулиці Чубаря, 2, Вінницького району Вінницької області, 1/2 частка якого належала спадкодавиці як члену колгоспного двору, а інша 1/2 частка в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 13.02.1993 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до норм статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] Інших спадкоємців немає. Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла, так як у встановлений законом строк з часу її відкриття подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки спадкове будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON], спадкоємцем якої була [PERSON], в звязку з чим неможливо встановити, яка частка зазначеного будинку належала спадкодавиці. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а представник відповідача сільський голова Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області просить прийняти рішення на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 13.02.1993 року в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 203930, виданого повторно 22.04.2003 року (а.с. 7). Відповідно до копії довідки № 445, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.12.2015 року, [PERSON] проживала та до моменту смерті була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 29). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на 1/2 частку будинковолодіння в с. Цвіжин по вулиці Чубаря, 2, Вінницького району Вінницької області, яка належала спадкодавиці як члену колгоспного двору, головою якого вона була, що підтверджується виписками з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 31-41); копією свідоцтва № 14 про право особистої власності на домоволодіння від 22.06.1989 року, виданого виконкомом Іванівської сільської ради Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988 року, згідно якого цілий житловий будинок, що розташований в с. Цвіжин по вулиці Чубаря, 2, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 17). Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті 13.02.1993 року [PERSON] була її дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище Мазур) [PERSON], що підтверджується копією архівної довідки Державного архіву Вінницької області за № 07-3962/7 від 16.12.2015 року про наявність актового запису про народження № 1 за 10.01.1935 року, в якій зазначено: П.І.Б. народженої : [PERSON] Григоркова; дата народження 05.01.1935 року; батьки: [PERSON] Фанасів, [INFO], українець та [PERSON], [INFO], українка, - так у документі (а.с. 8); копією довідки № 450, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.12.2015 року (а.с. 27); копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбною прізвища № 00016195925 від 13.01.2016 року, згідно якого підтверджено, що 22.09.1954 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і її прізвище після державної реєстрації шлюбу «Кучер» (а.с. 9). Спадщину після смерті 13.02.1993 року [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище Мазур) [PERSON], оскільки на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку по вулиці Чубаря, 2 в с. Цвіжин, Вінницького району, як на момент смерті матері, так і в подальшому, що підтверджується копією виписки з домової книги про реєстрацію осіб в будинку (а.с. 30) та виписками з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 31-41). Згідно норм пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 21.06.2009 року в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 145269, виданого 23.06.2009 року (а.с. 7). Відповідно до копії довідки № 446, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.12.2015 року, [PERSON] проживала та до моменту смерті була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння по вулиці Чубаря, 2 в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області, 1/2 частка якого належала спадкодавиці як члену колгоспного двору, а інша 1/2 частка належала їй в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 13.02.1993 року, що підтверджується виписками з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 31-41); копією свідоцтва № 14 про право особистої власності на домоволодіння від 22.06.1989 року, виданого виконкомом Іванівської сільської ради Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988 року, згідно якого цілий житловий будинок, що розташований в с. Цвіжин по вулиці Чубаря, 2, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 17); копією довідки № 449, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.12.2015 року, відповідно до якої головою зазначеного колгоспного двору після смерті 13.02.1993 року [PERSON] була [PERSON], яка проживала за даною адресою до смерті, тобто до 2009 року (а.с. 24). Житловий будинок, що розташований за адресою: с. Цвіжин, вул. Чубаря, 2, Вінницького району Вінницької області, відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» 15.12.2015 року, має загальну площу 46,0 кв.м, житлову площу 21,3 кв.м і в цілому складається з: житлового будинку під літ. «А», веранди під літ. «а», ганку, сараю під літ. «Б», погребу з шиєю під літ. «В», убиральні під. літ. «Г», літнього душа під літ. «Д», колодязя 1, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2 (а.с. 18-22). Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія ІП-ЯР № 562351, виданого 17.01.1959 року (а.с. 10). Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] немає, що підтверджується зазначеними вище виписками з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 31-41); копією довідки № 451, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.12.2015 року (а.с. 23); листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 134/01-16 від 26.01.2016 року, відповідно до якого нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 754/2009 року до майна померлої 21.06.2009 року [PERSON]; заяву про прийняття спадщини за законом подала її дочка [PERSON] (а.с. 51, 52). Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки спадкове будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON], яка померла 13.02.1993 року, спадкоємцем якої була [PERSON], яка померла 21.06.2009 року, в звязку з чим неможливо встановити яка частка зазначеного будинку належала спадкодавиці, що підтверджується копією письмової відмови Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 3/83/02-17 від 01.12.2015 року (а.с. 42). Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року розяснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON]\~\~на законних підставах володіла та користувалася\~вищезазначеним спадковим будинком, а [PERSON]\~у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті на \~житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що побудовані за життя спадковиці.\~ Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову. Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved