Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. На обґрунтування своїх уточнених в судовому засіданні вимог позивачка зазначила,що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.08.2008 року на її користь з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 200(двісті)грн., щомісячно починаючи з 09.07.2008року і до його повноліття. У зв'язку з тим, що син став навчатися, а відповідач працевлаштувався, має постійний дохід, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% неоподаткованих мінімуму доходів на дитину відповідно віку. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено,що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.08.2008 року на користь позивачки з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 200(двісті)грн.,щомісячно починаючи з 09.07.2008року і до його повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач працевлаштувався та визнав позовні вимоги позивачки, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% неоподаткованих мінімуму доходів на дитину відповідно віку є справедливими, обґрунтованими та підставними. Крім цього, суд вважає за необхідне в порядку ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача і судові витрати по справі.

Outcome: approved