Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 11 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №69. На сьогодні їхні сімейні стосунки не склалися, кожний веде окреме особисте життя. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. В останній час між позивачкою та відповідачем постійно стали виникати сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Фактично припинили шлюбні відносини з червня 2015 року. Вважає, що подальше спільне життя їх подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам відповідачки. Просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 11 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №69, та стягнути сплачений судовий збір на користь позивачки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 червня 2014 року [PERSON], [INFO], уродженець м.Павлоград, Дніпропетровської області, та [PERSON], [INFO], уродженка м.Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №69 у відділенні державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 551,20 гривня.

Outcome: approved