Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири № 44, розташованої в будинку № 32 по вулиці О. Кошового в місті Часів Яр Донецької області, що підтверджується договором дарування. За її згоди та з її відома у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 08 вересня 2015 року. Відповідач фактично у зазначеній квартирі не мешкає з грудня 2010 року, оскільки мешкає за іншою адресою, проте добровільно знятися з реєстрації не бажає і продовжує бути зареєстрованим у належній позивачу квартирі, чим порушує право позивача користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Така поведінка відповідача спричиняє позивачу, як власнику, певні незручності та порушує його права, як власника, надані йому діючим законодавством, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить розглядати справу без його участі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи[ADDRESS], розташована в будинку № 32 по вулиці О. Кошового в місті Часів Яр Донецької області, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору дарування квартири від 27 жовтня 1998 року (а.с. 5). З довідки № 503 від 21 липня 2016 року, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради [PERSON], вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстрована позивач, у склад родини якої входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З акту від 30 липня 2016 року, складеного головою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Мудрі Сусіди» [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, проте з грудня 2010 року та по теперішній час не проживає (а.с. 6). Також, згідно відомостей, наданих начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради [PERSON] за вих. № 02-57/355 від 16 вересня 2016 року, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] з 18 квітня 1997 року (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 284220 (а.с. 18). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України). Згідно із ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України поширюються і на тих членів сім'ї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] до грудня 2010 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад один рік. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, статей 10,\~60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved