Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26.10.2014 року помер її син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул.Долішня, 66, м.Монастириська Тернопільської області. Дане спадкове майно прийняла позивач, оскільки у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори. Проте, одержати свідоцтво про прийняття спадщини не може у звязку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як спадкуванню підлягає колгоспний двір. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності. Відповідач Монастириська міська рада Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено наступні обставини. Згідно ксерокопії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 27.05.1987 року, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в м.Монастириська по вул.Дворського №64 (на даний час вул.Долішня №66)Тернопільської області дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] У період з 1991 року по 01.01.1995 року у спірному будинковолодінні був зареєстрований [PERSON] (голова двору), [INFO], який помер 26.10.2014 року, що підтверджується ксерокопією будинкової книги №68, та довідкою №565 від 19.05.2015 року, виданою Монастириською міською радою Тернопільської області, згідно якої на час смерті [PERSON] з ним ніхто не був зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №145 від 27.05.2015 року, виданої [PERSON], інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Монастириська по вул.Долішня за №66, становить 49645 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 39,9 кв.м, житловою 31,4 кв.м під літерою «А», сарай «Б», сарай «В». На даний житловий будинок 28.05.2015 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено інвентаризаційну справу (ксерокопія інвентаризаційної справи додана до матеріалів справи). [PERSON] помер 26.10.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №183712 від 24.04.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по м.Монастириська по вул.Долішня за №66 Монастириського району Тернопільської області. Згідно довідки №565 від 19.05.2015 року, виданою Монастириською міською радою Тернопільської області, згідно будинкової книги №68, у будинковолодінні був зареєстрований померлий [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, проте, як вбачається із письмової відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №62/2-14 від 15.05.2015 року, оскільки спадкуванню підлягає майно колгоспного двору, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Як встановлено у судовому засіданні, інші члени колгоспного двору відсутні. Як убачається з ксерокопії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.04.2015 року, виданому приватним нотаріусом [PERSON], після смерті 26.10.2014 року [PERSON] на підставі заяви [PERSON] 26.04.2015 року заведено спадкову справу №11/2015 (ксерокопія спадкової справи додана до матеріалів справи). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого 26.10.2014 року [PERSON]

Outcome: approved