Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області та Ічнянської міської ради Чернігівської області, треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), Ічнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області та [PERSON] про визнання недійсними державних актів та їх скасування, визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку площею 0,42 га та земельну ділянку (земельну частку (пай) як члену колишнього КПСП «Гужівка» Ічнянського району за № 555). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються позивачка та її батько [PERSON] . Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2009 року визнано за ними право власності на вищевказане спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] в рівних частинах. [INFO] [PERSON] помер. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивачці повідомили, що останній успадкував та юридично оформив решту спадкового майна, що належало [PERSON] , у зв`язку з чим йому були видані Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,42 га серії І-ЧН № 001649, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,12 га серії ЧН № 169578 та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,49 га серії ЧН № 198640. На підставі даних актів зареєстровано право власності [PERSON] , як єдиного власника вищевказаних земельних ділянок. Але позивачці, як спадкоємиці за законом першої черги, належить 1/2 частина спірних земельних ділянок, так як спадкоємців після смерті [PERSON] було двоє, вона та її батько. Також [PERSON] вказала, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, крім неї, звернулася дружина спадкодавця [PERSON] , в зв`язку з чим просить визнати недійсними та скасувати видані державні акти на вищевказані земельні ділянки, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2частину спірних земельних ділянок. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити повністю. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Також просив справу розглядати у їх відсутність. Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяви про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Представник Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явилася, надавши суду відзив на позовну заяву, вказавши про розгляд справи у їх відсутність за наявними в матеріалах справи документами. Державний нотаріус Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не з`явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 січня 2021 року [PERSON] , яка являється третьою особою, [INFO] померла (а.с.181). Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, її представника, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,42 га. Також за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в КСП «Гужівка» с. Гужівка Ічнянського району Чернігівської області, площею 4,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0330889, виданого 02 жовтня 1997 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1997 року за № 229, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 02 жовтня 1997 року за № 554 (а.с.77). Спадкоємцями за законом першої черги являються позивачка та її батько [PERSON] , які шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном прийняли спадщину (а.с.16,76). Крім того, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 346/2001 щодо майна померлої [PERSON] (а.с.74-84). Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2009 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , що належав [PERSON] (а.с.165), в рівних частинах(а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). Спадкоємцями після його смерті являються позивачка по справі та дружина спадкодавця [PERSON] , які своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] № 189/2020 (а.с.71-73). Але при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивачці повідомили, що останній успадкував та юридично оформив спадкове майно, що належало [PERSON] , на підставі чого йому були видані Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,42 га серії І-ЧН № 001649, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,12 га серії ЧН № 169578 та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,49 га серії ЧН № 198640 (а.с.9-15,69-70). На підставі даних актів зареєстровано право власності [PERSON] , як єдиного власника вищевказаних земельних ділянок. Відповідно до ст. 328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України,статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Суд вважає, що права позивачки на спадщину після смерті її матері були порушені тим, що частина спадщини, на яку має право [PERSON] не була переоформлена на неї та в подальшому [PERSON] були видані правовстановлюючі документи на спадкове майно - земельні ділянки, без відома останньої та без урахування частки у спадщині, яка належить позивачці. Захистити порушене право [PERSON] в позасудовому порядку не може. Враховуючі відсутність у позивачки можливості вирішити спір у позасудовому порядку, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з метою відновлення порушених прав останньої на отримання частки спадкового майна підлягають скасуванню оскаржувані державні акти на земельні ділянки, а також визнання права власності на належну частку спірного майна за [PERSON] , що відповідатиме ефективному способу захисту порушених прав позивачки.

Outcome: approved