Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та, уточнивши позовні вимоги (а.с.217) просить зобовязати сусіднього землекористувача [PERSON] повернути їй 5,2840 кв.м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 15,2152 кв.м. земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, якими він незаконно користується, так як неправильно встановив межу. Позов обґрунтований тим, що у 2014 році між сторонами, які є сусідами почались всякого роду конфлікти, після чого [PERSON] почала вимагати від [PERSON], щоб він прибрав курник, який раніше прибудував до стіни її сараю та відновив межу згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Між сторонами виник спір, щодо межі між суміжними земельними ділянками, які перебувають у їх власності. Позивач не бажає поступатися відповідачу квадратними метрами своєї земельної ділянки і вимагає останнього звільнити її частину та перенести паркан відповідно до каталогу координат, які використовувались при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідач позов не визнає, просить відмовити позивачу в його задоволенні у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки межа між земельними ділянками встановлена майже 25 років тому, а курник він прибудував трохи пізніше. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони визнали, що [PERSON] з 1990 року є власником домоволодіння №22 по вул. Богдана Хмельницького в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області. Згодом вона приватизувала присадибну земельну ділянку та у 2011 році отримала два державні акти на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1832 га. Право власності позивача на земельні ділянки підтверджується копіями державних актів від 05 вересня 2011 року серії ЯЖ № 471111 та серії ЯЖ № 471109 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5, 159, 85,86). [PERSON] у 1989 році купив домоволодіння №20 по вул. Богдана Хмельницького в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області та у 2010 році приватизував присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2442 га, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та державним актом від 23 червня 2010 року серії ЯК № 301065 (а.с.25, 219-220). Відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 17.02.2016 №1-16, яку визнали обидві сторони, існуюча фактична межа в натурі між земельними ділянками №20 та №22 по вул [PERSON] в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району, що належить, відповідно гр.. [PERSON] та [PERSON] не відповідає мажам згідно державних актів на право власності на земельну ділянку ЯК № 301065 (кадастровий номер: 32233866001:01:046:0013) на імя [PERSON] та серії ЯЖ № 471111 (кадастровий номер:322338601:01:046:0011) та серії ЯЖ № 471109 (кадастровий номер: 3223386001:01:046:0012) на імя [PERSON]К.(а.с.173-215). Експерт в судовому засіданні розяснив свій висновок та зауважив, що він здійснив відтворення усіх земельних ділянок в натурі, та співвідніс їх межі з оборотними точками системи координат згідно технічної документації, а також співвідніс межі та конфігурацію цих ділянок в натурі з межами та конфігурацією згідно топографічної зйомки, що зроблена при виготовленні державних актів. Внаслідок детального вивчення поставленого питання, експерт зробив висновок, що оборотні точки системи координат земельних ділянок позивача та відповідача при виготовленні землевпорядної документації визначені не точно і потребують змін. Разом з цим, фактичні межі належних їм земельних ділянок та їх конфігурація майже повністю відповідає дійсній. При цьому виявлено часткове переміщення межі землевласників в результаті фактичного землекористування гр. [PERSON] (державний акт ЯК № 301065 (кадастровий номер: 32233866001:01:046:0013) між земельними ділянками №20 та №22 по вул. Богдана Хмельницького в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району в бік земельних ділянок гр. [PERSON] Переміщення межі в результаті фактичного землекористування [PERSON] призвело до накладання площею 0,0005 га (5,2840 кв.м.), на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить [PERSON] згідно державного акту ЯЖ № 471111 (кадастровий номер:322338601:01:046:0011) (додаток 5 до висновку експерта) та до накладання площею 0,0015 га (15,2152 кв.м.), на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка належить [PERSON] згідно державного акту ЯЖ № 471109 (кадастровий номер:322338601:01:046:0012) (додаток 6 до висновку експерта). Крім цього, відповідач визнав, що він дійсно прибудував курник до стіни сараю, що належить [PERSON] та обмежив прохід позивача до цієї стіни. До винесення меж в натурі та отримання державних актів на право власності на земельні ділянки, сарай, що належить позивачу, виконував функцію орієнтиру умовної межі присадибних земельних ділянок позивача та відповідача. Межі земельних ділянок позивач намагалась відновити у червні 2013 року, тобто після отримання нею у 2011 році державних актів на право власності на земельні ділянки, що підтверджується Протоколом №1 від 13.06.2013 засідання постійної комісії з питань АПК та земельних ресурсів Помоклівської сільської ради (а.с.6-8). За таких умов, у суду немає підстав вважати, що позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення твердої межі між ділянками суміжних землевласників. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантує усім непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. За правилами ч.3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них… Відповідно до ч.1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За змістом ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що в результаті невірно встановленої межі між двома земельними ділянками № 20 та №22 по вул. Богдана Хмельницького в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району з користування [PERSON] вибула частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 5,2840 кв.м. та частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 5,2152 кв.м., якими незаконно користується [PERSON] Порушене право позивача підлягає захисту, а тому позов слід задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд

Outcome: approved