Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON]., в якому просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача аліменти на її утримання сумі 300 грн. щомісяця до досягнення дочкою - [PERSON] трьох років. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.08.2013 року з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований у Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області. За час шлюбу в них народилась одна дитина - дочка [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. На даний час позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Після припинення фактичних сімейних відносин відповідач коштів на утримання дитини не надає, дочка перебуває на утриманні позивача. Оскільки відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі та стягувати аліменти на її утримання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Позивач [PERSON] додатково суду пояснила, що сторони спільно не проживають більше року, однак їй стало відомо, що відповідач неодноразово виїжджав за межі України на тимчасову роботу. При цьому жодних коштів на утримання дитини не надавав та дитину з моменту припинення фактичних шлюбних відносин не навідував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також подав до суду письмове заперечення, згідно якого вважає вимогу позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 700 грн. щомісяця необґрунтованою, оскільки обставини на які вона посилається у позовній заяві не відповідають дійсності. У запереченні посилається на те, що під час перебування на роботі за кордоном захворів і до цього часу має проблеми із здоров'ям, у зв'язку з чим не може працювати за кордоном, оскільки потребує повноцінного харчування та лікування в період загострення хвороби. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини відповідач [PERSON] просить відмовити, оскільки на даний час останній проживає з батьками та перебуває на їх утриманні, при цьому ніде не працює та на обліку в Монастириському районному центрі зайнятості не перебуває, а тому платити аліменти на утримання позивача неспроможний. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просить суд ухвалити рішення яким позовні вимоги задоволити частково та стягувати з відповідача [PERSON]. в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити у зв'язку з незадовільним станом здоров'я відповідача та відсутністю у останнього самостійного заробітку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного: 20.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Висоцькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №05. В шлюбі у сторін народилась одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Висоцькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 20.11.2013 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, батько в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, способу виконання обов'язку утримувати дітей позивач та відповідач не визначили. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази, виходячи із позовних вимог позивача, рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріального становища відповідача та його стану здоров'я, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід стягувати згідно рішення суду в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання стосовно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює і незалежно від її матеріального положення за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з довідки №391 виданої 11 березня 2016 року виконкомом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] на даний час ніде не працює. Згідно довідки №20 виданої Монастириським районним територіальним медичним об'єднанням від 15.03.2016 року, [PERSON] з 2003 року знаходиться під наглядом лікаря із діагнозом «Хронічний гостро дуоденіт в ст. нестійкої ремісії, хронічний лівобічний синусит». Зі змісту довідки №310 виданої 14.03.2016 року Монастириським районним центром зайнятості [PERSON], 1989 р.н. в Монастириському РЦЗ не зареєстрований. Суд, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача а також стан його здоров'я, приходить до висновку, що на даний час [PERSON] не має змоги надавати [PERSON] матеріальної допомоги на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому в задоволені вказаної позовної вимоги слід відмовити. Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Виходячи з наведеної норми, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Крім того, факт оплати правової допомоги має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту оплати правової допомоги, суд дійшов висновку про неогрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення даної вимоги. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved