Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначила, що на підставі договору дарування від 17 квітня 1990 року [PERSON] мала право приватної власності на житловий будинок по вул. Піонерській, 9 в с-щі Братське Миколаївської області. 16 червня 2015 року [PERSON] померла. Спадкоємцем її залишився брат [PERSON]. 28 липня 2015 року позивачка домовилася із відповідачем про купівлю -продаж житлового будинку. На основі цієї домовленості вона купила у відповідача вказану нерухомість, не підписуючи документів . Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивачка повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв'язку з цим [PERSON] звернувся до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, але відповідач на теперішній час ухиляється від нотаріального оформлення угоди. В нотконторі позивачці нотаріус пояснив, що не має можливості посвідчити таку угоду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, що посвідчують право власності [PERSON] Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивачка не може розпорядитися належним майном, що порушує надане як власникам статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. на підставі договору дарування від 17 квітня 1990 року [PERSON] мала право приватної власності на житловий будинок по вул. Піонерській, 9 в с-щі Братське Миколаївської області. 16 червня 2015 року [PERSON] померла. Спадкоємцем її залишився брат [PERSON]. 28 липня 2015 року позивачка домовилася із відповідачем про купівлю -продаж житлового будинку. На основі цієї домовленості вона купила у відповідача вказану нерухомість, не підписуючи документів . Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивачка повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв'язку з цим [PERSON] звернувся до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, але відповідач на теперішній час ухиляється від нотаріального оформлення угоди. В нотконторі позивачці нотаріус пояснив, що не має можливості посвідчити таку угоду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, що посвідчують право власності [PERSON] Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивачка не може розпорядитися належним майном, що порушує надане як власникам статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору. Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року). Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved