Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору укладеним та визнання права власності. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [PERSON] фактично проживає та користується житловим будинком з надвірними спорудами [ADDRESS] . [PERSON] є власницею зазначеного вище житлового будинку та домовилася із позивачем про його продаж на умовах розстрочки, оскільки у відповідача не були готові всі документи на житловий будинок для нотаріального укладення договору, а у позивача була відсутня достатня сума коштів для сплати вартості житлового будинку в повному обсязі. Позивач наполягає, що 25.07.2012 року сторони по справі уклали попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] за умовами якого відповідач зобов`язалася оформити право власності на вказаний будинок до 30.04.2013 року, а позивач в свою чергу зобов`язалася сплатити на користь відповідача авансові платежі в сумі 25 000,00 грн., з яких 5 000,00 грн. в день укладення попереднього договору, а 20 000,00 грн. - до 30 жовтня 2012 року. Відповідач по справі оформила своє право власності на вказаний будинок та за умовами зазначеного вище договору відповідач передала позивачу 20 липня 2013 року документи на зазначений будинок для оформлення права власності на ім`я позивача. Позивач зазначає, що відповідач по справі виконала умови зазначеного вище договору купівлі - продажу та надала позивачу усі необхідні документи для оформлення майна на ім`я останньої, однак позивач не може оформити своє право власності на вказаний будинок, оскільки на підставі довіреності виданої відповідачем не може зробити цього на своє ім`я, а сама відповідач вже тривалий проміжок часу перебуває на заробітках за кордоном і тому не має можливості та бажання проводити переоформлення будинку через органи нотаріату. Позивач наполягає, що вона по суті є законною володілицею спірного житлового будинку, оскільки фактично проживає у житловому буднику, вільно, відкрито та безперешкодно володіє ним, а також сплатила кошти за його вартість в повному обсязі, однак вона досі не визнана законним власником зазначеного домоволодіння, що на думку позивача порушує її законні права, а тому вона звернулася до суду із даним позовом. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 03.07.2019 року. Позивач по справі в судове засідання не з`явилась, однак звернулася до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнала повністю, суд вважає за можливе у судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач 25.07.2012 року уклали попередній договір відповідно до умов якого сторони зобов`язалися в майбутньому до 30.04.2013 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до умов п. 2.2 зазначеного договору відповідач зобов`язується оформити право власності до 30.04.2013 року на підтвердження чого надати Позивачу Свідоцтво про право власності на житловий будинок, а також надати можливість проживання Позивача з її сім`єю в житловому будинку [ADDRESS] . Позивач в свою чергу зобов`язалася сплатити на користь Відповідача авансові платежі в сумі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), з яких 5 000,00 грн. в день укладення попереднього договору, а 20 000,00 грн. - до 30 жовтня 2012 року, що визначено п. 2.1 договору. На підтвердження виконання наміру придбати будинок позивач сплатила авансові платежі по договору, що підтверджується розпискою від 25.07.2012 року, складеної власноручно [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та розпискою від 23.10.2012 року, складеною власноручно [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2013 року по справі №695/1768/13-ц за [PERSON] було визнано право власності на зазначений будинок з надвірними спорудами, на підставі якого відповідач зареєструвала право власності в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 6346200 від 17.07.2013 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер 6347518 від17.07.2013 року. Відповідач на підтвердження наміру виконання свого зобов`язання, оскільки не могла ще на той час надати позивачу Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, як того вимагав закон для нотаріального оформлення купівлі-продажу, а тому 03 лютого 2013 року видала довіреність на ім`я Позивача з правом представляти її інтереси та необхідним обсягом повноважень для оформлення купівлі-продажу належного позивачці нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] на позивача чи членів її сім`ї. Відповідно до рішення Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 20.11.2015 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. Суд зважає, що за твердженням позивача на підтвердження виконання умов Попереднього договору та дійсного наміру продати будинок відповідач 23.10.2012 року віддала позивачу ключі від житлового будинку, а позивач зареєструвала своїх неповнолітніх дітей в домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №126 від 20.03.2019 року, з якої вбачається, що в даному домоволодінні зареєстрований та проживає [PERSON] [INFO] - з 29.11.2013 року та [PERSON] [INFO] - з 26.07.2018 року. Сама ж позивач по справі - [PERSON] , [INFO], та ще її двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - фактично проживаються в даному домоволодінні без реєстрації, що підтверджується довідкою Лукашівської сільської ради № 125 від 20.03.2019 року. Згідно з довідкою Лукашівської сільської ради від 01.08.2019 року за №250 [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] , у такому складі сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] .. Таким чином вбачається, що позивач по справі відкрито користується зазначеним вище домоволодінням, сплатила обумовлену сторонами суму коштів за вказаний будинок, а сама відповідач по справі передала позивачу документи на зазначений будинок з метою відповідного оформлення його за позивачем. Як зазначалося вище, відповідач по справі позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і доводи позивача та не оспорювала обставини, якими позивач мотивувала свої вимоги. Нормами ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що доводи позивача належним чином обґрунтовані доказами, які досліджені судом, ніким не оспорюються та не заперечуються, а також визнаються самим відповідачем по справі, а тому сумніви щодо достовірності цих обставин відсутні. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Така ж позиція викладена у Постанові Великої палати Верховного суду № 338/180/17 від червня 2018 року. Нормами ч.,ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідач як проти обставин укладення попереднього договору про купівлю - продаж її будинку так і проти того, що фактично така купівля - продаж відбулася не заперечує, а тому суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved