Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] її батька [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що даний будинок входить до складу спадщини померлого батька [PERSON] , який успадкував його від померлого [INFO] свого батька [PERSON] ; за життя 10.07.2012р. батько склав на її користь заповіт, яким заповідав їй решту всього свого майна; вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Лукаш Т.М., але позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вищевказаний будинок через нотаріальну контору в зв`язку з втратою спадкодавцем правовстановлюючого документа на це нерухоме майно. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; пояснила, що окрім неї спадкоємцем за заповітом є її племінник [PERSON] , а також її рідний брат [PERSON] , однак про те, що останній претендує на обов`язкову долю у спадщині померлого батька вона не знала. Відповідач Борзнянська міська рада відзиву на позов не подала, в судове засідання представника не направила, в наданій заяві просить розглядати справу в їх відсутність та не заперечує проти позовних вимог. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. За змістом положень ст.15, 16 ЦК України, ст.2, 4 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає порушене право, а відповідно з врахуванням положень ст.48 ЦПК України позивачем є особа, чиє право порушено, відповідачем - особа, яка порушила цивільні права, свободи чи інтереси іншої особи. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Позивачем самостійно визначено коло учасників цивільного процесу у даній справі, зокрема, відповідачем зазначено Борзнянську міську раду. Однак, як вбачається з матеріалів справи (копія спадкової справи приватного нотаріуса Борзнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Лукаш Т.М. №93/2017), після померлого [INFO] [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Борзнянською районною державною нотаріальною конторою 10.07.2012р., окрім дочки [PERSON] (позивачки по справі), звернулись й інший спадкоємець за цим заповітом [PERSON] (онук спадкодавця), а також непрацездатний син померлого спадкодавця [PERSON] як особа, що має право на обов`язкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК України); крім того, таким, що прийняв спадщину у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є й інший онук спадкодавця (син позивачки) [PERSON] , так як згідно довідки Борзнянської міської ради № 6842 від 11.12.2017р. був зареєстрований та проживав з дідом на час його смерті. Витребування зазначеної копії спадкової справи з нотаріальної контори здійснено судом з власної ініціативи на виконання вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, оскільки в суду малися сумніви у добросовісному здійсненні позивачкою її процесуальних прав та виконання обов`язків щодо подання чи витребування доказів про прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Тому, оскільки після померлого [PERSON] спадщину окрім позивачки прийняли й інші спадкоємці ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), то вони і мають бути належними відповідачами по справі, а зазначена позивачкою у заяві Борзнянська міська рада не може вважатися належним відповідачем, так як її обов`язки, права, свободи чи інтереси даним позовом не зачіпаються. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що ще до подачі даного позову [PERSON] була обізнана про наявність вказаних спадкоємців, подаючи нотаріусу відповідну заяву та довідку. Відтак, в разі задоволення позову [PERSON] до Борзнянської міської ради у спосіб, у який вона просить, судом буде вирішено питання про інтересиосіб, яких не залучено до участі у справі ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), а отже буде порушено їх права, інтереси та, крім того, може бути вирішено питання про їх обов`язки. Натомість, позивачка всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належними відповідачами, або залучення у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) як співвідповідачів, не скористалась, явку в підготовче судове засідання для з`ясовування цього питання проігнорувала, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] звернуті до Борзнянської міської ради безпідставно, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №523/9076/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed