Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей і дружини. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні і вихованні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Сімейне життя не склалося. Вона є сиротою, інвалідом першої групи з дитинства і під час одруження відповідачу про це було відомо. Однак відповідач погано з нею поводився і така його поведінка негативно впливає на її здоровя, а тому вона вирішила припинити шлюбні відносини і подальше проживання однією сімєю. На даний час проживають окремо. Відповідач постійного місця роботи немає , має нерегулярний( мінливий) дохід, молодий за віком, фізично здоровий і спроможний сплачувати аліменти у визначеній нею сумі. А тому просить шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину та 1500 гривень на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка і її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу заперечив і вважає за можливе зберегти шлюб. В решті позов визнав частково посилаючись на те, що він на даний час немає постійного місця праці і спроможний сплачувати не більше 500 гривень на кожну дитину та на дружину. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтвах про народження яких значиться відповідач [PERSON] , а мати позивачка [PERSON] (а.с.7-9). Спільне проживання між сторонами припинено. Ухвалою Тячівського районного суду від 16 травня 2017 року надано сторонам строк на примирення на шість місяців, а провадження у справі у частині позову щодо розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку на примирення. Малолітні перебувають на утриманні і вихованні у позивачки [PERSON], що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки(а.с. 10). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки. Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей , суд враховує майновий стан сторін , де позивачка має незадовільний стан здоровя, здійснює догляд за малолітніми дітьми і не має інших джерел матеріального забезпечення, позбавлена можливості отримувати додатковий дохід, а відповідач має працездатний вік і немає інших утриманців. А тому, із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 800 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку цих дітей. При цьому, оскільки позивачка предявила позов 31.03.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. При вирішення позовних вимог щодо стягнення коштів на утримання дружини встановлено, що позивачка здійснює догляд за двома дітьми, які не досягли трьохрічного віку і немає інших, крім пенсії по інвалідності першої групи, джерел матеріального забезпечення, позбавлена можливості отримувати додатковий дохід і в силу інвалідності сама потребує сторонньої допомоги. Згідно до ст. 84 СК України дружина , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Беручи до уваги наведене , за відсутністю у відповідача інших утриманців , суд вважає , що вимоги позивачки про надання їй утримання від відповідача є підставними. При визначенні розміру утримання , в межах заявлених позовних вимог, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача , відсутність у нього інших, крім двох малолітніх дітей , на які зобовязаний сплачувати аліменти, утриманців, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково, на суму 800 гривень щомісячно на утримання позивачки до досягнення молодшим сином трьохрічного віку. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: partial