Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1000,0 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500,0 грн. щомісяця. В обгрунтування позову вона зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2012 року по листопад 2015 року. [INFO] у них народився син, батьком якого записаний відповідач. На даний час стосунки між ними припинені, вони разом не проживають, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і на її утримання. Він є приватним підприємцем, отримує дохід від цієї діяльності, крім того має велике підсобне господарство, від якого також отримує дохід, він фізично здоровий, на утриманні нікого не має. Вона доглядає за дитиною і не може на даний час працювати і самостійно утримувати себе і дитину, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що отримує державну матеріальну допомогу на дитину близько 800,0 грн., інших доходів не має, і вказаних коштів не вистачає на утримання дитини і її утримання. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600,0 грн. щомісяця, так як не має доходів, бо його бізнес не працює, і не згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки, так як вона йому не дружина. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками малолітньої дитини -[PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Вони проживають окремо. Згідно довідки депутата Красноградської міської ради від 23.12.2015 року дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.8-9). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Таким чином позивачка має законне право на аліменти на утримання дитини від батька і на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, незважаючи на те, що не перебувала у шлюбі з відповідачем, так як потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, отримує невелику матеріальну допомогу від держави на дитину, суд вважає можливим призначити аліменти на дитину в розмірі 700,0 гривень щомісяця до повноліття дитини, і на утримання позивачки в сумі 300,0 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Суму призначених аліментів суд вважає посильною для відповідача, так як він фізично здоровий, на утриманні нікого не має, а відсутність у нього роботи чи доходів від підприємницької діяльності не є підставою для відмови у стягненні з нього аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial