Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 24.04.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області. За час перебування сторін у шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що через два місяця після укладання шлюбу сім`я фактично припинила своє існування та сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Натомість, відповідач не приймає участі в утриманні дитини та ухиляється від своїх прямих обов`язків. У зв`язку з тим, що відповідач, як батько, не дбає про свою дитину та не надає коштів на її утримання, позивач вважає необхідним стягувати аліменти у примусовому порядку. Крім цього, позивач вказує, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, а тому має об`єктивні можливості для отримання доходів по утриманню себе та своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на індивідуальний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, враховуючи, що дитина перебуває на утриманні позивача, з метою забезпечення дитини належним рівнем життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивач вважає, що доцільним буде присудження аліментів у сумі 3000,00 грн. Крім цього, позивач вказує, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що позовні вимоги визнає частково. Зокрема відповідач вказує, що твердження відповідача про ухилення відповідачем від утримання дитини не відповідає дійсності, оскільки відповідач неодноразово купував для дитини ряд необхідних предметів, речей та продукти харчування. Крім цього, відповідач вказує, що неодноразово перераховував на картковий рахунок дитини кошти. На даний час він є безробітним, перебуває на обліку в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості з грудня 2020 року та за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року отримав 24310,98 грн. доходу, що в середньому становить 8103,25 грн. за місяць. За вказаних обставин, позивач вказує, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. та вважає за справедливе сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними. Зокрема, відповідач вказує, що позивач є працездатною особою, інвалідності не має, працевлаштована, оскільки працює вчителем та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку. За вказаних обставин відповідач вважає, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання є безпідставною. Враховуючи викладене, відповідач вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково, зокрема в розмірі 1500,00 грн. щомісячного, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини відмовити повністю. Позивач подала відповідь на відзив відповідача, де зазначила, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено його неспроможності сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Зокрема, позивач вказує, що відповідачем не спростовані її твердження стосовно того, що дитина знаходиться на її утриманні та відповідач не приймає участі в її утриманні. Позивач вважає, що запропонований відповідачем розмір в розмірі 1500,00 грн. не є справедливим у зв`язку з тим, що розмір аліментів на дитину, зазначений відповідачем, є меншим ніж 1/6 частки його доходу. Крім цього, позивач вказує, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, вона не має змоги працювати та утримувати себе. В той час як, відповідач є здоровим та інших осіб, які знаходяться на його утриманні не має. Враховуючи викладене, позивач просила позов задовольнити повністю. В подальшому відповідач подав письмові заперечення на відповідь на відзив, в якому виклав свої доводи та міркування на спростування обставин, зазначених позивачем у відповіді на відзив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2020 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинській області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що визнав відповідач у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Крім цього, згідно ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі, а згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 34 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини, однак не в такому розмірі, як визначила позивач. Розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно на утримання дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дружини, на переконання суду буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Позивач не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі в той час, коли заперечення відповідача щодо розміру його доходів є слушними. В той же час, відповідач не довів, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання її дружини, а його доводи з цього приводу є безпідставними. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дружини, тобто в меншому розмірі, ніж просила позивач. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial