Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної довготривалим неповерненням коштів. В обґрунтування позову вказує, що 23.07.2008 року між нею, [PERSON] (Інвестором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» (Забудовником) був укладений договір на інвестування будівельних робіт у реконструкції житлових приміщень № 48. Згідно з п. 2.1 Договору на момент підписання Договору нею (позивачкою) було внесено авансовий платіж в розмірі 99 000 грн. Таким чином, вона (позивачка), як інвестор, свій обов`язок виконала, однак відповідач свого зобов`язання за Договором не виконав. На її численні звернення керівництво ТзОВ «Прайм Буд» запевняло, що реконструкція буде завершена згідно з п.1.7 умов договору, але цього так і не було зроблено. Тому, вона (позивачка) змушена була звернутись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» про розірвання договору та повернення коштів і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2015 року у справі № 711/3808/15-ц, залишеним в силі постановою апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2015 року, її (позиваки) позовні вимоги були задоволені частково: договір № 48 на інвестування будівельних робіт у реконструкції житлових приміщень від 23.07.2008 року у зв`язку із невиконанням ТзОВ «Прайм Буд» умов договору розірвано; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прай Буд» на її (позивачки) користь 99 000 грн. - заборгованості за договором, 254 556 грн. 52 коп. - інфляційних витрат, 22 027 грн. 50 коп. - 3% річних та 47 496 грн. 78 коп. - пені, а всього 423 080 грн. 80 коп. Однак вказане рішення суду відповідач не виконував. 09.03.2017 року було відкрито кримінальне провадження № 42017251010000022 в зв`язку з неправомірною перереєстрацією майна ТзОВ «Прайм Буд» на іншого власника, а також 20.03.2017 року відкрито кримінальне провадження № 12017251010000473 за ч. 2 ст. 322 КК України. В подальшому були ще численні її (позивачки) звернення до правоохоронних органів та судів різних інстанцій, однак, вказані вище кошти відповідач їй ще не повертав майже п`ять років. Вважає, що всіма своїми діями (бездіяльністю), приниженням, зневагою, а також погрозами відповідач наніс невиправну шкоду її здоров`ю, моральній обстановці її сім`ї, оскільки позбавив їх можливості поліпшити свої житлові умови, зокрема, через те, що батько позивачки не міг проживати окремо в тиші і спокої, він помер. Моральну суму також обґрунтовує тим, що внаслідок інфляції значно зменшилася та сума, яку відповідач не повертав їй протягом п`яти років, тому розраховує її як суму збитків від інфляції та трьох процентів річних. А тому, просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» на її користь завдану їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 600 000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. По справі призначено підготовче судове засідання та надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2021 року та ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 року було відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» на її користь моральну шкоду в розмірі 600 000 грн. В судове засідання представник відповідача - ТзОВ «Прайм Буд» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності представника відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2008 року між [PERSON] (Інвестором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» (Забудовником) був укладений Договір на інвестування будівельних робіт у реконструкції житлових приміщень № 48. За умовами вказаного Договору ТзОВ «Прайм Буд» на свій ризик, своїми силами і засобами мав виконати будівельні та монтажні роботи по реконструкції внутрішнього житлового приміщення будівлі гуртожитку, з усіма його технічними комунікаціями (електропостачання, водопостачання та водовідведення) та благоустроєм прилеглої території в межах відведеної під будівлею земельної ділянки, а саме кімнати [ADDRESS] загальною площею 34.3 кв.м (пп. 1.1., 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.7 Договору, строк закінчення будівництва Об`єкта і здачі його в експлуатацію встановлюється Забудовником не пізніше 10 місяців з моменту отримання дозволу на реконструкцію. Згідно з п. 2.1. Договору на момент підписання Договору позивачкою [PERSON] внесено авансовий платіж 99 000 грн. Пунктом 3.2.1 Договору, визначено, що Забудовник зобов`язаний здійснити будівельні роботи з реконструкції Об`єкта в строк передбачений п. 1.7 Договору. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.07.2011 року № 966 ТзОВ «Прайм Буд» надані містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по [ADDRESS] для реконструкції гуртожитку під житловий будинок з надбудовою мансардного поверху та добудовою з розміщенням у вбудовано-прибудинкових приміщеннях фітнес центру, продуктового магазину хімчистки. Таким чином, у відповідності до 1.7 Договору та враховуючи згадане вище рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради ТзОВ «Прайм Буд» повинно закінчити будівництво Об`єкта, здати його в експлуатацію не пізніше 12.05.2012 року. Свої обов`язки за Договором позивачка [PERSON] виконала, внісши на рахунок ТзОВ «Прайм Буд» авансовий платіж в розмірі 99 000 грн. Натомість свої зобов`язання за Договором ТзОВ «Прайм Буд» не виконало, в зв`язку з чим позивачка неодноразово зверталась, як до самого відповідача ТзОВ «Прайм Буд», так і до органів прокуратури та суду щодо неправомірних дій посадових осіб ТзОВ «Прайм Буд» та стягнення коштів внесених нею в якості авансового платежу, інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2015 року у справі №711/3808/15-ц, залишеним в силі постановою апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2015 року, позовні вимоги [PERSON] до ТзОВ «Прайм Буд» про розірвання договору та повернення коштів були задоволені частково, а саме: договір № 48 на інвестування будівельних робіт у реконструкції житлових приміщень від 23.07.2008 року у зв`язку із невиконанням ТзОВ «Прайм Буд» умов договору розірвано; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» на користь [PERSON] 99 000 грн. - заборгованості за договором, 254 556 грн. 52 коп. - інфляційних витрат, 22 027 грн. 50 коп. - 3% річних та 47 496 грн. 78 коп. - пені, а всього - 423 080 грн. 80 коп. На виконання вказаного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2015 року, судом 17.12.2015 року був виданий виконавчий лист № 711/3808/15-ц, на підставі якого 22.12.2015 року старшим державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції Долотій В.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 49698109. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Положеннями ч. 2 ст. 13 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Як роз`яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Отже, в силу вимог ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що відповідач, внаслідок своєї бездіяльності та неправомірних дій, які полягали в невиконанні умов Договору № 48 на інвестування будівельних робіт у реконструкції житлових приміщень від 23.07.2008 року, а в подальшому у неповерненні їй до 17.07.2021 року грошових коштів за рішенням суду, завдав їй моральної шкоди, оскільки вона протягом довготривалого часу не могла повернути свої кошти та була позбавлена можливості поліпшити свої житлові умови, з зв`язку з чим вона за захистом своїх прав вимушена була звертатися до правоохоронних органів та суду, що викликало в неї постійні душевні страждання та завдало їй моральної шкоди в розмірі 600 000 грн. Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з неповерненням відповідачем - ТзОВ «Прайм Буд» позивачці [PERSON] до 17.97.2020 року грошових коштів, які були стягнуті на її користь рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2015 року, останній була завдана моральна шкода, оскільки позивачка вимушена була звертатися до різних державних органів для відновлення свого права, позбавлена була можливості поліпшити свої житлові умови, що завдавало їй моральних страждань. Однак, позивачкою не надано належних доказів, які б вказували, що їй завдано моральної шкоди саме на суму 600 000 грн., яку вона просить стягнути із відповідача. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй довготривалим неповерненням коштів, однак, виходячи із принципів розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути із відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Буд» на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн., оскільки, на думку суду, саме ця сума буде відповідати принципам розумності і справедливості. Враховуючи викладене вище та

Outcome: partial