Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою яку в ході судового розгляду уточнила до Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Київського відділу ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області, в якій, просить суд: -Зняти арешт та скасувати розшук з автомобіля марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] накладений постановою про арешт майна боржника від 26.03.2014 року (ВП №42703984);накладений постановою про арешт майна боржника від 23.01.2017 року (ВП №42704897); накладений постановою про арешт майна боржника №54591168 від 30.08.2017 року; накладений постановою про арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно №54591168 від 30.08.2017 року; Скасувати розшук автомобіля оголошений постановою №54591168 від 30.08.2017 року;Зняти арешт та скасувати розшук з автомобіля накладений постановами № 54972578 (ВП №54972578). В своєму позові [PERSON] вказує, що 1 лютого 2017 року рішенням Київського районного суду м.Харкова позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в м. Харкові про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль задоволено.Визнано дійсним укладений 31 травня 2013 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право власності на автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Знято з-під арешту автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], накладеного постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області №47651685 від 28 жовтня 2016 року. 20 грудня 2016 року, позивачем в приватного нотаріуса Шевченко В.Ю., було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в якому містилася інформація про арешт автомобіля накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47651685 від28.10.2016 року старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області. 13 квітня 2017 року позивачем було подано заяву начальнику Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням зняти арешт з автомобіля на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2017 року. 26 квітня 2017 року постановою про зняття арешту з майна старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області Конюховою В.А. було знято арешт з автомобіля та вилучено запис про арешт автомобіля з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Разом з тим, 18 травня 2017 року було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в якому були відсутні чинні записи, щодо накладення арешту на автомобіль, що підтверджувало те, що на зазначеному автомобілі в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не міститься жодних арештів та обтяжень. Однак, при зверненні до Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України з метою виконання рішення суду та переоформлення автомобіля на своє ім'я мені було відмовлено. 29 Червня 2017 року Регіональним сервісним центром в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України позивачу було надано лист в якому зазначалося, що на транспортний засіб накладено арешти: 01.04.2017у згідно постанови про арешт майна боржника від 26.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області Сидоренко О.М. (ВП №42703984); 28.01.2017 року згідно постанови про арешт майна боржника від23.01.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області Пугач Н.В. (ВП №42704897). З цих підстав позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом, оскільки, як зазначено в листі Регіонального сервісного центру МВС України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року в редакції ПКМУ №1371 від23.12.2009 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» п.41 Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Тобто, лише отримавши відмову Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України у проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом позивач дізналася про те, що існують ще арешти, які накладені на автомобіль та які не внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Дізнавшись з листа Регіонального сервісного центру про арешти накладені на автомобіль державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області, позивач 25 липня 2017 року звернулась до начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області з заявою про зняття арештів з автомобілю на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 року. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області 13.12.2017 року були подані пояснення в яких було зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.12.2017 (номер витягу 54305765) наявне обтяження №16528530 на підставі постанови про арешт майна боржника №54972578 від 24.10.2017 року державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області Панкратова М.А. за виконавчим провадженням №54972578, яке перебуває на виконанні у Київському ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області. Тобто, на автомобіль, що рішенням суду Київського районного суду м.Харкова від 1 лютого 2017 року визнаний на праві власності за позивачем накладено арешт постановою №54972578 від 24.10.2017 року державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області та оголошено автомобіль у розшук. Однак, відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області своїм листом від 27.07.2017 року №42704897/В-6 повідомив позивача, що зняти арешти з автомобілю не може та порекомендував звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з автомобіля, що і стало підставою для звернення до суду. Представник Позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без участі представника, та надав письмові пояснення по справі. Представник Київського відділу ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не зявився, повідомлений своєчасно та належним чином про дату та час судового засідання. Третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області,в судове засідання не зявилась , через канцелярію суду надав відгук стосовно вищезазначеної справи та в прохальній частині просить слухати справу без участі представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 1 лютого 2017 року рішенням Київського районного суду м.Харкова позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в м. Харкові про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль задоволено. Визнано дійсним укладений 31 травня 2013 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право власності на автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Знято з-під арешту автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], накладеного постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області №47651685 від 28 жовтня 2016 року,рішення набуло чинності 03.04.2017 року. 20 грудня 2016 року, позивачем в приватного нотаріуса Шевченко В.Ю., було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в якому містилася інформація про арешт автомобіля марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47651685 від28.10.2016 року старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області. 13 квітня 2017 року позивачем було подано заяву начальнику Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням зняти арешт з автомобіля на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2017 року. 26 квітня 2017 року постановою про зняття арешту з майна старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області Конюховою В.А. було знято арешт з автомобіля маркиDAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та вилучено запис про арешт автомобіля з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Разом з тим, 18 травня 2017 року було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в якому були відсутні чинні записи, щодо накладення арешту на автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджувало те, що на зазначеному автомобілі в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не міститься жодних арештів та обтяжень. Однак, при зверненні до Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України з метою виконання рішення суду та переоформлення автомобіля марки DAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] на своє ім'я мені було відмовлено. 29 Червня 2017 року Регіональним сервісним центром в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України позивачу було надано лист №31/20/2-183 в якому зазначалося, що на транспортний засіб маркиDAEWOO Lanos, 2003 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] накладено арешти: 01.04.2017у згідно постанови про арешт майна боржника від 26.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області Сидоренко О.М. (ВП №42703984):28.01.2017 року згідно постанови про арешт майна боржника від23.01.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області Пугач Н.В. (ВП №42704897). З цих підстав позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом, оскільки, як зазначено в листі Регіонального сервісного центру МВС України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року в редакції ПКМУ №1371 від23.12.2009 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» п.41 Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Тобто, лише отримавши відмову Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України у проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом позивач дізналася про те, що існують ще арешти, які накладені на автомобіль та які не внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Дізнавшись з листа Регіонального сервісного центру про арешти накладені на автомобіль державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області, позивач 25 липня 2017 року звернулась до начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області з заявою про зняття арештів з автомобілю на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 року. Однак, відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області своїм листом від 27.07.2017 року №42704897/В-6 повідомив позивача, що зняти арешти з автомобілю не може та порекомендував звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з автомобіля. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області 13.12.2017 року були подані пояснення в яких було зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.12.2017 (номер витягу 54305765) наявне обтяження №16528530 на підставі постанови про арешт майна боржника №54972578 від 24.10.2017 року державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області Панкратова М.А. за виконавчим провадженням №54972578, яке перебуває на виконанні у Київському ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області. Тобто, на автомобіль, що рішенням суду Київського районного суду м.Харкова від 1 лютого 2017 року визнаний на праві власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) накладено арешт постановою №54972578 від 24.10.2017 року державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області та оголошено автомобіль у розшук. Відповідно до ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обовязку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний звязок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…» В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані розяснення, що вимоги особи, яки ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», розяснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У відповідності до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані ,оскільки порушене право позивача стосовно обтяження, накладеного на майно, яке є власністю позивача, перешкоджають йому у здійсненні права власності та підлягають судовому захисту. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved