Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач з часу реєстрації не проживає у вказаному житлі , а його реєстрація порушує права позивача вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. У судовому засіданні позивач підтримала раніше заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. [PERSON], повідомлявся за адресою його фактичного проживання (а.с. 20). Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення завчасно знав про час та місце судового розгляду, але в суд не зявився. Згідно положення статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням думки позивача, яка просила ухвалити заочне рішення у справі, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від явки в суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши усі наявні у справі докази, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло від 25.02.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8,9) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності у рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON] Інформаційна довідка свідчить, що у вказаному житлі ареєстрований відповідач. Вказане підтверджується офіційною інформацією наданою адресно-довідковим відділом УДМС України в Чернігівській області (а.с.17). Суд враховує, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Шлюб між сторонами розірвано 18 жовтня 2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу Відділу реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, Чернігівської області (а.с. 10). Відповідач житловим приміщенням не користувався, періодично проживає в м. Гомелі та в с. Вербівка, Ріпкинського району. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Враховуючи, відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Задовольняючи позов про визнання особи таким, що втратив право на користування житлом, суд вважає доречним використати право надане ст.217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, та вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок повернення судового збору, сплаченого при подачі позову до суду

Outcome: approved