Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що відповідач являється батьком неповнолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні і останній належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні. Вказує, що відповідач працездатний і може надавати допомогу на утримання дитини. У звязку з чим, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила та просила стягувати 2000 грн. щомісячно та половину суми для купівлі речей дитині. В решті позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні із підстав, викладених у запереченнях. Крім того, повідомили суду, що на даний час відповідач має на утриманні батьків, які є непрацездатними. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ №113463 від 26.01.2010 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, відсутність інших утриманців та стан здоровя дітей. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Зважаючи, що відповідач свій обовязок по утриманню дитини належним чином не виконує, неповнолітній син проживає з матірю та перебуває на її утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує наявність у відповідача непрацездатних осіб, які отримують пенсію, а також середньомісячний дохід [PERSON], який, як вказав останній, становить біля 5000 грн., а тому дозволяє сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності і також зважаючи на визначений законодавством мінімальних прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину у вказаному судом розмірі і до досягнення ним повноліття. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не зазначила та не вказала, який розмір витрат вона понесе в майбутньому і на які цілі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial