overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на час навчання їхньої доньки [PERSON],[INFO], в розмірі 14 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць. Позов мотивовано тим, що відповідач є її батьком їхньої дитини - [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, але добровільно її не надає. В даний час дитина навчається на ІІІ курсі Гайворонського політехнічного коледжу на денній формі навчання до 30 червня 2015 року. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобов'язаний утримувати свою дитину матеріально до досягнення нею 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, непрацююча дружина та батько дружини,який є інвалідом І групи. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, так як на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, непрацююча дружина та батько дружини,який є інвалідом І групи. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, тому зобов'язаний утримувати її матеріально на період навчання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] ,аліменти на час навчання, в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць. Позов мотивовано тим, що відповідач є її батьком має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, але добровільно її не надає. З [INFO] виплата аліментів на її утримання була припинена. В даний час їх син [PERSON] навчається на 2 курсі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності III рівня акредитації на денній формі навчання за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра за напрямом підготовки «Пожежна безпека» за державним замовленням, термін навчання до червня 2017 року та 5 курс спеціаліста червень 2018 року. Позивачка працює, але заробітна плата недостатня, а тому їхня повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги на військову форму(зимня,парадна,повсякденна), взуття, головні убори, повністю обмундирування пожежника, книги та літературу,а тому потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобов'язаний утримувати повнолітнього сина матеріально до досягнення ним 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений в телефонному режимі, позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частини. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком [PERSON], як батько дитини, зобов'язаний утримувати її матеріально на період навчання .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з нього аліменти на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьох років в розмірі 400 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дочкою трьох років у розмірі 400 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши думку сторін викладену в письмовій формі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюбу серії І - СР № 105398 від 01 березня 2014 року (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 199768 від 26 листопада 2014 року (а.с.4). Відповідно до довідки квартального комітету №20 від 09 грудня 2016 року №115307 [PERSON] дійсно проживає з донькою [PERSON] і вона знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання у вказаному нею розмірах, позов визнав, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст.80, 84, України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з нього аліменти на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років та на утримання дитини до досягнення сином повнолітня. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає, вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення сином трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку доходу щомісячно та на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши думку сторін викладену в письмовій формі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюбу серії І СР № 099785 від 05 жовтня 2013 року (а.с.4) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І СР № 193209 від 03 червня 2014 року (а.с.5). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ОСББ «Каштан Сміла» від 18 листопада 2016 року (а.с.7) [PERSON] дійсно проживає з сином [PERSON], [INFO] і він знаходиться на її утриманні. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на її утримання та утримання сина у вказаних нею розмірах, позов визнав, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст.80,84,180, 181, 182,184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №36 в будинку №21 по вулиці Гагаріна в м.Павлограді Дніпровської області. Позов мотивовано тим, що згідно договору міни нерухомого майна від 30.10.1998 року позивачу належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований її син - [PERSON], [INFO]. В травні 2014року останній виїхав на постійне місце проживання до Росії. З того часу без поважних причин не проживає за вказаною адресою, не оплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні квартири. На даний час вона маєматеріальні тружнощі,бажає оформити субсидію, але через реєстрацію відповідача не має можливості це зробити, тому звернулася до суду. У судове засідання позивач не зявилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору міни нерухомого майна від 30.10.1998 року, записів в технічному паспорті, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.4-6). Згідно довідки ОСББ «Гагаріна,21» від 01.02.2017року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Павлоград. вул. Гагаріна, б. 21, кв. 36, однак з травня 2014 року по теперішній час не проживає за даною адресою, цей факт підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] понад року підтверджено фактичними даними, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд винести рішення, яким стягнути на її користь з відповідача аліменти в частці від заробітку(доходу) на утримання їх сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час перебування в шлюбних стосунках з відповідачем був народжений син. Вона проживає з дитиною окремо від відповідача, оскільки сім`я розпалась батько не виконує батьківських обов`язків, передбачених сімейним законодавством України, щодо утримання своєї дитини, мотивуючи це тим, що він непрацевлаштований. Вона особисто має незначні грошові надходження, за рахунок яких не можливо належно виховувати малолітнього сина, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Він пояснив, що аліменти не сплачував з причини безробіття. Обіцяв сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі позивача та відповідача [INFO] народився їх син [PERSON] Позивач проживає окремо від відповідача разом з малолітнім сином, оскільки сім`я розпалась.. Позивачем заявлено прохання про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача щомісячно на потреби утримання їх малолітнього сина. Відповідач позов визнав. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем по справі. Позов мотивований тим, що 02.08.1991 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, шлюб був зареєстрований Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №779. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Причинами розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що на протязі спільного життя вони виявили, що у них різні характери, різні погляди на життя, в наслідок чого їхнє подальше життя стало суперечити її інтересам. Позивачка до судового засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.11). Відповідач до судового засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі (а.с.12). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 02.08.1991 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси, про що того ж дня зроблено відповідний актовий запис №779 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №60 (а.с.4). Судом встановлено, що розлад сім'ї є наслідком того, що у сторін відсутнє взаєморозуміння та існує розбіжність поглядів на сімейні обов'язки та права. З урахуванням викладеного суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, як це передбачено ст.112 Сімейного кодексу України, отже шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем по справі. Позов мотивований тим, що 04.10.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, шлюб був зареєстрований Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №59. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причинами розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що з січня 2013 року сторони разом не проживають. Також позивачка зазначає, що їх шлюб носить формальний характер, що тривалий період вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вони втратили почуття кохання та поваги один до одного. Позивачка до судового засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21). Відповідач до судового засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі (а.с.22). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 04.10.2008 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, про що того ж дня в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №59 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень №34 (а.с.5). Судом встановлено, що з січня 2013 року сторони разом не проживають та що їх шлюб носить формальний характер, що тривалий період вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття кохання та поваги один до одного. З урахуванням викладеного суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, як це передбачено ст.112 Сімейного кодексу України, отже шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем по справі. Позов мотивований тим, що 04.11.1995 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, шлюб був зареєстрований Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №30. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причинами розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що у них зовсім різні характери та погляди на життя. За час сумісного проживання вона переконалася, що у них немає спільних інтересів. Позивачка до судового засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21). Відповідач до судового засідання не з'явився, однак представник відповідача надала до суду заяву про слухання справи без участі відповідача та його представника, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі (а.с.22). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 04.11.1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області 04.11.1995 року, про що того ж дня в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №30 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Троїцькою сільської ради Біляївського району Одеської області 09.12.1996 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №52 (а.с.5). Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалось через те, що у них зовсім різні характери та погляди на життя. За час сумісного проживання позивачка переконалася, що у неї з відповідачем немає спільних інтересів. З урахуванням викладеного суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, як це передбачено ст.112 Сімейного кодексу України, отже шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем по справі. Позов мотивований тим, що 11.06.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №701. В шлюбі вони прожили до березня 2014 року. З березня місяця 2014 року вона з відповідачем не живе разом. Вони припинили стосунки по причині несумісності характерів для спільного проживання. Спільних малолітніх дітей у сторін не має. Вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, і не мають наміру їх поновлювати. Їхня сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір між ними відсутній. Збереження шлюбу або примирення в такій ситуації є не можливим. Позивачка до судового засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.18). Відповідач до судового засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі (а.с.19). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 11.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №701 (а.с.3). Судом встановлено, що від вказаного шлюбу у сторін по справі спільних дітей не має, спільне господарство не ведуть. Судом встановлено, що розлад сім'ї є наслідком того, що у сторін відсутнє взаєморозуміння та існує розбіжність поглядів на сімейні обов'язки та права. З урахуванням викладеного суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, як це передбачено ст.112 Сімейного кодексу України, отже шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved