Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про\~визначення місця проживання дитини,\~треті особи Служба у справах дітей Станично Луганської\~РДА, Служба у справах дітей Новоайдарської РДА. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.01.2014 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З 2015 року шлюбні відносини між сторонами фактично було припинено, сторони проживали окремо. 15.11.2018 року рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.11.2019 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини. Дитина постійно проживає разом з позивачем. Водночас, між сторонами виникають суперечки з приводу місця проживання дитини. Позивач зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями, є військовослужбовцем ЗСУ, у зв`язку з чим часто відсутній за місцем проживання та не може фактично приділяти дитині необхідної уваги та часу для повноцінного її виховання. [PERSON] має постійне місце роботи, родина має власне житло, у якому створені усі необхідні умови для розвитку та проживання дитини. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача адвокат Гамов В.В. (а.с.26), який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ЛГ №012028 (а.с.25), в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю визнав та не заперечував проти їх задоволення, в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат просив відмовити, у зв`язку з тим, що він проходить службу в ЗСУ та має скрутне матеріальне становище (а.с.67). Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоайдарської РДА Кригіна Т. в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких викладена позиція Служби у справах дітей Новоайдарської РДА, відповідно до якої Служба у справах дітей Новоайдарської РДА не може бути залучена до участі у розгляді даної справи, оскільки сторони фактично мешкають в смт Петропавлівка Станично Луганського району Луганської області, а Служба у справах дітей Новоайдарської РДА здійснює свої повноваження виключно на території Новоайдарського району, у зв`язку з чим працівники служби не мають змоги провести бесіду з батьками, дитиною, обстежити умови проживання дитини та батьків і встановити спроможність матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею (а.с.36-37). Представник третьої особи Служби у справах дітей Станично Луганської\~ РДА в жодне судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень, письмового висновку щодо розв`язання спору, а також заяв чи клопотань до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 17.01.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.11.2018 року, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.16-18). Вказане рішення суду набрало чинності 15.12.2018 року (а.с.18). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2014 року (а.с.14). Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.11.2019 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини (а.с.19-21). З копії довідки №253 від 23.01.2020 року (а.с.22) та копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №307 від 27.01.2020 року (а.с.23-24), наданих Петропавлівською селищною радою Станично Луганського району Луганської області, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] фактично без реєстрації з 01.03.2015 року, житлове приміщення придатне для проживання, умови проживання задовільні, є всі необхідні речі меблі, побутові прилади, сезонний одяг та інше, дитина має окреме ліжко, письмовий стіл, розвиваючі іграшки, дитина завжди охайно одягнена. Згідно ч. 2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги доводи позивача щодо того, що малолітній син постійно проживає разом з нею, за місцем проживання позивача наявні всі необхідні умови для забезпечення гармонійного розвитку та виховання дитини, що підтверджується матеріалами справи, зважаючи на визнання в цій частині позову відповідачем, суд дійшов до висновку щодо необхідності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд вважає за необхідне відмовити, зважаючи на тяжке матеріальне становище відповідача. Відповідно до ст. ст. 157, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial