Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів . В обгрунтування позову вказувала, що на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат на «усунення недоліків житлового будинку» 195976 грн., було видано виконавчий лист № 554/1631/15-ц про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (№ [NUMBER] ) заборгованості у розмірі 195 976,00 грн. (Зведене виконавче провадження № 56481115). За постановою апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року (Додаток 5) рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року залишено в силі. Однак до теперішнього часу відповідачі добровільно не сплатили суми боргу зазначеного у рішенні суду від 08 лютого 2018 року, державною виконавчою службою сума боргу повною мірою не стягнута. Вважала, що з огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідачів солідарно 117321,60 грн. у якості інфляційного нарахування на суму боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат на «усунення недоліків житлового будинку» 195976 грн.) за зведеним виконавчим провадження № 56481115 за весь час прострочення боргу з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року на користь позивача [PERSON] . Та стягнути з відповідачів солідарно три проценти річних від простроченої суми боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат на «усунення недоліків житлового будинків» 195976 грн.) за зведеним виконавчим провадження № 56481115 за весь час прострочення (з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року), що складає 13615,18 грн. на користь позивача [PERSON] . Згідно ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2021 року відкрито провадження по справі. 02.07.2021 року від відповідачів по справі [PERSON] , та [PERSON] надійшов відзив на позов [PERSON] де відповідачі визнали позов частково . Стягнути з відповідачів солідарно 27 211,46 грн. у якості інфляційного нарахування на суму боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат «усунення недоліків житлового будинку» 195 976,00 грн.) за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за весь час прострочення боргу з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року на користь позивача. Стягнути з відповідачів солідарно три проценти річних від простроченої суми боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат «усунення недоліків житлового будинку» 195 976,00 грн.) за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за весь час прострочення боргу з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року на користь позивача, що складає 3000,00 грн. 21.07.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив де позивач вказує, що відповідачі не надають жодних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин для прострочення виконання свого боргу по рішенню Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року. Небажання боржника належним чином добровільно виконувати свої грошові зобов`язання за рішенням суду підтверджуються численними доказами . За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року стягнуто солідарно з [PERSON] , та [PERSON] , на користь [PERSON] , у відшкодування витрат на усунення недоліків 192976 грн. та моральну шкоду у сумі 3000 грн., а всього 195976 грн. Стягнуто з [PERSON] , та [PERSON] на користь [PERSON] , судові витрати за проведення експертизи по 3220,55 грн. з кожного. Постановою апеляційного суду Полтавської області від 23.04.2018 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018 року залишено без змін. На підставі зазначеного рішення Октябрським районним судом м. Полтави 18 травня 2018 року виданий виконавчий лист № 554/1631/15-ц. 22 травня 2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Листопадною Мариною Ігорівною відкрито виконавче провадження №56456902 з виконання виконавчого листа № 554/1631/15-ц. За змістом ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Главою 50 ЦК України передбачений перелік підстав припинення зобов`язань, у тому числі виконання зобов`язання, проведеного належним чином. Згідно зі ст. ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. У зв`язку з встановленим вище простроченням виконання відповідачами зобов`язань, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань за період часу з 01 травня 2018 року до 31 грудня 2020 року, виходячи з наступного. Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава від 11.01.2021 року № 841 за виконавчим провадженням № 56456902 з примусового виконання виконавчого листа № 554/1631/15-ц виданого 08.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтава станом на 01.01.2021 року з боржника [PERSON] стягнуто 18859,41 грн. Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава від 11.01.2021 року № 845 за виконавчим провадженням № 56456902 з примусового виконання виконавчого листа № 554/1631/15-ц виданого 08.02.2018 року Октябрьським районним судом м. Полтава станом на 01.01.2021 року з боржника [PERSON] стягнуто 78938,60 грн. Позивачем наданий суду розрахунок, згідно якого три проценти річних за вказаний період становить 13615,18 гривень, інфляційні нарахування 117321,60 гривень. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних нарахувань, а тому вважає, що вони підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановленістаттею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК Україниє спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК Україниє мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 року). Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, зробленого постановою Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Після прийняття судом рішення про стягнення коштів, грошове зобов`язання боржника не припинилось, оскільки кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.526,599 ЦК України. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, згідно ст. 625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що на день постановлення рішення суду сума боргу відповідачами не сплачена, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved