Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що з [PERSON], [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі, який в 1989 р. було розірвано. За час шлюбу придбали житловий будинок за адресою - [ADDRESS]. За документами на придбання будинку колишній чоловік позивачки значиться власником цілого будинку, хоча позивачка має право на 1 /2 частину будинку, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Після розірвання шлюбу чоловік виїхав в Росію на постійне проживання. Аліменти на утримання неповнолітніх дітей від нього надходили з с. Альошино Мещовського району Калузької області Російської Федерації. Так як позивачка користується цілим житловим будинком, підтримує його в належному стані, а колишній чоловік з 19.10.1989 року не проживає в даному будинку, не зареєстрований в ньому, тому позивачка вважає, що вона за набувальною давністю є власником і другої частини будинку. Ухвалою попереднього судового засідання від 03.04.2014 р. до участі в справі за позовом [PERSON] до Городенківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок як співвідповідача, залучено колишнього чоловіка позивачки - [PERSON], жителя с. Альошино Мещовського району Калузької області Російської Федерації. Ухвалою суду від 25.12.2014 р. за заявою позивачки залишено без розгляду її позов в частині вимог про визнання права власності на 1/ 2 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на 1/ 2 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Суду пояснила, що разом з чоловіком, перебуваючи в шлюбі купили житловий будинок. Так як чоловік «гуляв», шлюб був розірваний, після чого чоловік виїхав в Росію. На той момент ще не була докінчена кухня. В даний час діти виросли, одна дочка живе в Сумській області, друга дочка, яка зареєстрована в спірному будинку, фактично проживає в с. Котиківка Городенківського району. Житловий будинок потребує постійного догляду, позивачка несе всі витрати по утриманню будинку. Відсутність документів, які підтверджують її власність на будинок стримує вкладати кошти в капітальний ремонт будинку. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги, за винятком тих, які залишені без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Через Міністерство юстиції України компетентному суду Російської Федерації давалось доручення про вручення відповідачу [PERSON] документів, виклик (повідомлення) про день судового розгляду та доручення про виконання процесуальних дій - допиту відповідача з приводу позову [PERSON] Головним управлінням юстиції в Івано-Франківській області до суду повернуто документи, складені в ході виконання доручення, з яких слідує, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою - [ADDRESS], однак в даний час місце його знаходження невідоме. Відповідно до вимог ч.5 ст.74, ч.7,9 ст. 76, ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача [PERSON] Представник міської ради [PERSON] уточнений позов визнала. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1977 р. Рішенням Городенківського районного народного суду від 12.05.1989 р. шлюб між ними розірвано. Згідно з Договором купівлі-продажу від 21.06.1982 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок в [ADDRESS]. За Свідоцтвом № 4050 від 15.04.1989 р. [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Довідкою № 8009, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради 25.12.2014 р. стверджено, що рішенням Городенківської міської ради [ADDRESS] з 1992 р. перейменована на [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності з вимогами ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], перебуваючи в шлюбі, придбали житловий будинок в [ADDRESS] (в даний час [ADDRESS] , тому вказаний будинок вважається майном, набутим подружжям під час шлюбу. Отже, позивачка є власником 1/ 2 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями. На підставі наведеного, ст.ст. 316,317, 368 ЦК України, ст. 60 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved