Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.01.2008 року померла її мати [PERSON]. На час смерті [PERSON] мешкала за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Колядівка, вул. Підгорна, буд. 38, на день смерті разом з померлою був зареєстрований її онук [PERSON], але фактично не проживав. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 6,0583 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області. У 2017 році позивач дізналася про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON], складеного 03.07.2003 року, відповідно до якого остання заповідала своїй дочці [PERSON] земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0135162, житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Колядівка, вул. Підгорна, буд. 38, та грошові вклади, що знаходяться на зберіганні в Новоайдарському відділенні Ощадного банку 3127/09 на рахунках №2737, №91551840. При зверненні до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] з метою отримання свідоцтва на право на спадщину представнику позивача було відмовлено у звязку з відсутністю можливості отримання інформації про наявні у спадковому реєстрі заповіти та відсутністю документів про право на земельну частку (пай) у звязку з їх втратою. Позивач зазначає, що 30.08.2004 року [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0135162 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,0583 га серії ЛГ №003392. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 02.01.2008 року померла мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №493648 (а.с.6). Факт того, що позивач [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON], яка померла 02.01.2008 року, підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 30.11.2107 року (а.с.18). На час смерті [PERSON] мешкала за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Колядівка, вул. Підгорна, буд. 38, на день смерті разом з померлою був зареєстрований її онук [PERSON], але фактично не проживав, що підтверджується довідкою №42, виданою 15.01.2018 року виконкомом [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 6,0583 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області. У 2017 році позивач дізналася про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON], складеного 03.07.2003 року, відповідно до якого остання заповідала своїй дочці [PERSON] земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0135162, житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Колядівка, вул. Підгорна, буд. 38, та грошові вклади, що знаходяться на зберіганні в Новоайдарському відділенні Ощадного банку 3127/09 на рахунках №2737, №91551840, що підтверджується копією дублікату вищевказаного заповіту від 16.02.2017 року (а.с.9). При зверненні до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] з метою отримання свідоцтва на право на спадщину представнику позивача було відмовлено у звязку з відсутністю можливості отримання інформації про наявні у спадковому реєстрі заповіти та відсутністю документів про право на земельну частку (пай) у звязку з їх втратою (а.с.22-23). Відповідно до копії розпорядження голови Новоайдарської районної державної адміністрації від 16.09.2003 року №254 та додатку №1 до вищевказаного розпорядження [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0135162 отримала земельну частку (пай) в натурі (ріллю) на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області розміром 6,0583 га (а.с.11-13). З відповіді на адвокатський запит від 14.06.2017 року №29-12-0.22-34/108-17, наданої відділом у Новоайдарському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області (а.с.15) вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право наземельну частку (пай) по КСП ім. ХХ зїзду КПРС, що видаються Новоайдарською райдержадміністрацією, під реєстраційним номером №113, зареєстровано сертифікат серії ЛГ №0135162 на імя [PERSON] 12.05.1997 року на площу 10,23 умовних кадастрових га. По ньому був виданий державний акт серії ЛГ №003392 на право власності на земельну ділянку площею 6,0583 га ріллі (а.с.16). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відпповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відпповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1233, 1235, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved