Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 21.11.1997 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради, згідно з розпорядженням від 24.11.1997 № 719-к/6674, також на праві приватної спільної сумісної власності ця квартира належить її чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] . Відповідачі протягом останніх років проживають та місце їх проживання зареєстровано в іншій державі, а саме з 2016 року місце їх перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням чого є свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію місця перебування, видане відділенням УМС Росії по Нижегородській області в Богородському районі. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Губкін, Білгородської області, Росія, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити також подала до суду заяву про учочнення позовних вимог, а саме просила уточнити її ім`я, та прізвище відповідача. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, на адресу суду надійшли заяви про розгляд даної справи у їх відсутність, позов визнають, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 24 листопада 1997 року виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради, згідно з розпорядженням від 24.11.19987№ 719-к/6674, позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Разом з нею на праві приватної спільної сумісної власності ця квартира належить також [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Відділу реєстрації Новокаховської міської ради від 01.10.2019 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у квартирі за вищевказаною адресою, окрім позивачки, зареєстровані відповідачі - [PERSON] та син [PERSON] . З позову вбачається, що в жовтні 2016 року [PERSON] разом із [PERSON] виїхали на постійне місце проживання за кордон, до іншої держави Росії, а саме: до [ADDRESS] . З 2016 року місце їх перебування зареєстровано за вищевказаною адресою, підтвердженням чого є свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію місця перебування, видане відділенням УМС Росії по Нижегородській області в Богородському районі. Протягом останніх років відповідачі проживають та місце їх проживання зареєстровано в іншій державі. 12.09.2018 відповідач [PERSON] надав довіреність на ім`я позивачки, засвідчену нотаріусом міста Темрюк Краснодарського краю, Російської Федерації [PERSON] , за номером 23 АА 8383962 на право управління та розпорядження його частиною квартири [ADDRESS] , яка йому належить на праві спільної сумісної власності, в тому числі й на її продаж. 23.10.2018 відповідач [PERSON] також надав довіреність на ім`я позивачки, засвідчену нотаріусом міста обласного значення Нижній Новгород В.И. Польдяєвой , за номером 52АА 4057103 , на право управління та розпорядження його частиною квартири [ADDRESS] , яка йому належить на праві спільної сумісної власності, в тому числі й на її продаж. Своєю заявою від 03.07.2018 р., засвідченою нотаріусом м. Н.Новгород Малишевим Д.В., за номером 52 АА 3823585, відповідач [PERSON] надав згоду на зняття його з реєстраційного обліку. Своєю заявою від 03.07.2018 р., засвідченою нотаріусом м.Н.Новгород Малишевим Д.В., за номером 52 АА 3823584, відповідач [PERSON] також надав згоду на зняття його з реєстраційного обліку. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: квартирою [ADDRESS] , не проживають, вони втратили право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved