Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.07.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з\~17.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач зазначає. Що не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, дитина хворіє і потребує значних затрат на лікування і матеріально їх забезпечити сама не може. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на дитину з розміру 1/4 частини всіх видів доходу але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до розміру 1/3 частини всіх видів доходу, не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, надали відзив на позовну заяву, пославшись на те, що відповідач працює, регулярно сплачує аліменти, його заробітна плата є незначною, а також він витрача кошти на оренду житла. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є дитиною сторін. Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.07.2016 року. Згідно вказаного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.07.2016 року\~\~з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з\~17.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтями\~8,\~11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до\~ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Згідно ч. 1\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я, які б стали підставою для необхідності збільшення розміру стягнутих аліментів з ? частини заробітку (доходу) до 1/3 частини заробітку доходу щомісяця. Позивачем, його представником до суду не надано доказів того, що дитина потребує постійного лікування та прийняття ліків, взагалі не надано жодного чеку не підтвердження того, що позивач несе значні затрати на лікування дитини. Крім того, відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, витрати на дитину, що викликані її хворобою, є підставою для стягнення додаткових витрат, а не збільшення розміру аліментів. СК України\~не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв»язку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв»язку з такими змінами і\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК( 2947-14 ).\~При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed