Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 28.07.2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалось через несумісні характери та різні уявлення про сімейний побут, що призвело до того, що позивач вимушена була піти з сім'ї. За таких обставин позивач дійшла висновку про те, що шлюб фактично розпався і подальше його збереження є неможливим, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач в своїй заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», судові витрати просить залишити за нею, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28.07.2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 28.07.2007 року (а.с. 4). [INFO] у сторін по справі народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження [NUMBER], від 13.05.2009 року (а.с. 5). Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між сторонами та фактичне припинення шлюбних стосунків. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - відсутність взаєморозуміння між подружжям та фактичне припинення шлюбних стосунків протягом тривалого часу, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхньої неповнолітньої дочки. Сторони проти примирення. Зазначене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем та його задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам Закону. Крім того, за заявою позивача, суд вважає залишити за нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved