Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В. М. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту складено не було, тому спадкування належного їй майна повинне відбуватись в порядку спадкування за законом. Позивач є донькою померлої, тобто є спадкоємцем першої черги за законом, та бажає оформити спадщину після смерті матері. Однак при зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на це майно видати неможливо, оскільки згідно довідки - характеристики на об`єкт нерухомого майна, наданої Новоайдарським РКПТІ №221 від 13.08.2019 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване, через що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить її лист від 14.02.2020 року. Так як, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом 121 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року, набула чинності 29.06.1998 року, та обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року, а житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований у 1950 році, тобто до набрання чинності зазначеної Інструкції, тому право власності на відповідний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і не зареєстроване. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.48). Представник відповідача Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області - Лисаков Р. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.47). Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду (а.с.46). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.12.1981 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14-17). Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 1981 році. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповіту складено не було, тому спадкування належного їй майна повинне відбуватись в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт того, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , котра померла [INFO] , підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 10.09.2020 року, з відміткою про набрання рішенням законної сили 10.10.2020 року (а.с.9-10), враховуючи вищенаведене є спадкоємцем першої черги. Однак при зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на це майно видати неможливо, оскільки згідно довідки - характеристики на об`єкт нерухомого майна, наданої Новоайдарським РКПТІ №221 від 13.08.2019 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване, через що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить її лист від 14.02.2020 року (а.с.11). Згідно довідки - характеристики на об`єкт нерухомого майна з матеріалів інвентаризаційної справи Новоайдарського РКПТІ №221 від 13.08.2019 року (а.с.13), право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області №183 від 21.02.2020 року, згідно погосподарської книги Смолянинівської сільської ради (запис у погосподарській книзі зроблено на російській мові): «[PERSON] »яка померла [INFO] , на день смерті мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 року, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку, зокрема, судом шляхом визнання цих прав. Проте відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Враховуючи вищенаведене, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у [INFO] позивач пропустила строк у межах якого вона могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та в порушення вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України не звернулась до суду з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed