Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів. Позов мотивований тим, 29.05.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №727. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб фактично розпався, позивач і відповідач перестали проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Примирення не можливе, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Діти проживають з матір'ю, яка самостійно займається їх вихованням та забезпеченням. Відповідач не здійснює утримання своїх малолітніх дітей, не надає будь-якої фінансової допомоги. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодившись на розірвання шлюбу та сплату аліментів на утримання дітей у мінімальному розмірі. Згідно з його поясненнями в судовому засіданні розмір його доходу не дає йому можливості сплачувати аліменти по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. На цей час він працює з випробувальним строком в супермаркеті «Коровай» та отримує заробітну плату у розмірі 1218 грн., про що в судовому засіданні надав відповідну довідку з місця роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 29.05.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №727. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб фактично розпався, сторони перестали проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Примирення не можливе, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін Діти проживають з матір'ю, яка самостійно займається їх вихованням та забезпеченням. Всупереч положенням Сімейного кодексу України відповідач не здійснює утримання своїх малолітніх дітей, не надає будь-якої матеріальної допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. [PERSON], як мати самостійно дбає про здоров'я доньок, їх фізичний та духовний розвиток. Старша дочка, [PERSON], [INFO] навчається в школі. В позашкільний час дитина відвідує студію танцю «Шарм-С», за що позивач щомісячно сплачує 270 грн., що підтверджується довідкою б/н від 11.02.2015 року. Молодша донька, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад №29, за який позивач сплачує 80-100 грн. в місяць, що підтверджується довідкою від 11.02.2015 року №309 та довідкою №05.01.94 від 09.02.2015 року. Окрім цього, для забезпечення нормального фізичного розвитку та соціальних благ діти потребують належного харчування, одягу, купівлі шкільного приладдая та підручників. На переконання суду позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Щодо стягнення аліментів, суд враховує обставини, наведені позивачем, а також те, що відповідач є здорова працездатна людина, інших утриманців не має. Проте належних та допустимих доказів про те, що відповідач крім заробітної плати в розмірі 1218 грн. в супермаркеті «Коровай», отримує інший дохід, з якого спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, суду не надала. З огляду на викладене суд дійшов до переконання в тому, що аліменти слід присудити не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку (доходу) батька дітей і визначити в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial