Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстрації за вказаною адресою. В обгрунтування вказаної вимоги позивачка зазначила, що вона, її чоловік [PERSON], їх донька [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) О.С. є власниками трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. В 2005 р. до них звернувся її син, [PERSON], з проханням зареєструвати його в указаній квартирі, що вони і зробили. Після реєстрації відповідач в квартиру не заселявся, ніякого майна не залишав, квартирою не цікавився, коштів на оплату комунальних послуг не надає; де він мешкає родичам не відомо. Позивачка вказує, що вони з чоловіком є непрацездатними; донька має трьох неповнолітніх дітей, тому їм важко сплачувати комунальні послуги за відповідача, який більше 10 років з ними не мешкає, ніякої допомоги не надає. В звязку з введенням в дію з 01.07.2016 р. нових тарифів, враховуючи положення ст. 71 ЖК України, позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засiдання не з'явився, причину неявки суду не повiдомив, судові повістки, надіслані на останню відому судові адресу місця проживання або місцезнаходження відповідача, повернулись без вручення адресату, що свідчить про його відсутність за останнім відомим місцем проживання чи знаходження, заяву про зміну свого місця проживання або місцезнаходження відповідач суду не надавав, тому, в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце слухання справи. Крiм того, для повiдомлення вiдповiдача про час i мiсце слухання справи, в газетi «Слобiдський край» вiд 06.12.2016 р. №146 (22422) було розмiщено оголошення, яким [PERSON] викликано в судове засiдання в якостi вiдповiдача по вказанiй справi. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі; позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі; позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Відділ реєстрації місця проживання в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до копiї свiдоцтва про право власностi на житло від 27.08.1998 р., реєстрацiйний №1-99-140438, Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду посвiдчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку №226 від 24.06.2016 р., виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №9, в приватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 7 осіб: [PERSON] власник, прописана в квартирі з 14.09.1983 р.; [PERSON] чоловік, прописаний з 14.08.1983 р.; [PERSON] дочка, прописана з 20.02.1996 р.; [PERSON] син (в приватизації участі не брав), прописаний з 16.02.2005 р.; [PERSON], [INFO], онук, прописаний з 15.12.2009 р.; [PERSON], [INFO], онук, прописаний з 15.12.2009 р.; [PERSON], [INFO], онука, прописана з 10.08.2010 р. Згiдно з вiдповiддю адресно-довiдкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Харкiв, [ADDRESS] з 23.03.2011 р. Відповідно до акту про не проживання від 04.07.2016 р., при огляді квартири №348 в домі №34 за адресою пр. Л. Свободи в м. Харкові, встановлено, що в квартирі прописано 7 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і троє малолітніх дітей. Однак, [PERSON] вже тривалий час в квартирі не мешкає; його особистих речей не виявлено, спального місця і інших ознак, які свідчать про фактичне проживання відповідача в зазначеній квартирі також не виявлено. Відповідно до повідомлення Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП №10458 від 21.11.2016 р., Шевченківський ВП ГУНП в Харківській області не володіє інформацією щодо місцезнаходження [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO]. Під час судового засідання 22.12.2016 р. були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON]. [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки, вони давно товаришують; в квартирі позивачки вона буває 2 рази на тиждень; відповідача в зазначеній квартирі давно не бачила; приблизно 5 років він в ній не з'являється; раніше він в ній також не проживав і був прописаний за іншою адресою. [PERSON] пояснила суду, що її дочка навчається разом з онукою позивачки, в звязку з чим вони часто бувають в указаній квартирі; жодного разу відповідача в цій квартирі вона не бачила. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вiдповiдно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] не проживає в квартирi за адресою: м. Харкiв, [ADDRESS] понад встановлений законом шестимiсячний строк. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] і визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], із зняттям його з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved