Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та визначити їх в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання даного позову до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20 липня 2015 року між сторонами було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням, винесеним Великобурлуцьким районним судом Харківської області по справі № 2-300/2009 від 26 листопада 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку [PERSON] , а не 1/4 частини, оскільки з [PERSON] ще було стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Крім того, відповідач на той час ще сплачував аліменти на утримання доньки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. На теперішній час припинено стягнення аліментів на утримання [PERSON] , так як їхня дитини досягла трирічного віку, також донька відповідача - [PERSON] досягла повноліття і [PERSON] не сплачує аліменти на її утримання. Крім того, [PERSON] вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача є недостатнім для утримання дитини і відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів. У зв`язку з цим позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача за рішенням суду аліментів та стягнути з вказаної особи на свою користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, судову повістку отримала 25 серпня 2020 року (а.с.47). Надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.37). Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, судову повістку отримав особисто 28 серпня 2020 року (а.с.48), надав до суду заяву в якій просить, розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю (а.с.49). Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 серпня 2008 року по 20 липня 2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 грудня 2009 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, а саме ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.2 ст.182 сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із п.23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, враховуючи зміну матеріального стану відповідача у зв`язку з припиненням сплати аліментів на старшу дочку, збільшення витрат позивача у зв`язку з збільшенням витрат на утримання дитини та збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, суд вбачає підстави для задоволення даного позову в повному обсязі. Новий розмір аліментів, на думку суду, не утискає права інших дітей та утриманців позивача на належне утримання від нього. При цьому, виконавчий лист, виданий Великобурлуцьким районним судом Харківської області у цивільній справі № 2-300/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід відкликати як такий, що не підлягає виконанню з дня набрання даного рішення законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved