Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 05.02.2013 по 29.10.2020 перебувала у трудових відносинах з відповідачем; 29.10.2020 на підставі ч. 3\~ст. 38 КЗпП України\~була звільнена за власним бажанням (наказ № 565 від 29.10.2020). На момент її звільнення відповідач не здійснив з позивачем остаточний розрахунок по заробітній платі, який згідно з особовим рахунком по нарахуванню заробітної плати за жовтень 2020 року по відділу технічного контролю підрозділу № 208 табельний номер 14031 заборгованість складає 41\~630 грн. 22 коп. Оскільки виплата заборгованості по заробітній платі не виплачена, позивач також просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового розгляду справи без її участі Зазначила, що відзив отримала, з ним ознайомлена, не заперечує щодо вказаних в ньому розрахунків як по заборгованості по заробітній платі та днів і розрахунку середнього заробітку. Просить задовольнити її позовні вимоги та стягнути заборгованість по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку враховуючи дні, зазначені у відзиві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення про виклик у судове засідання за місцем знаходження юридичної особи. Через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, з тексту якого вбачається, що відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості підприємства перед [PERSON] на час її звільнення згідно викладеного у відзиві; до відзиву надав довідку про заборгованість та довідку про розрахунковий період для оплати періоду за середнім заробітком. Також зазначив, що при нарахуванні середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати просить врахувати графік роботи відповідача, про що надав копії наказів про неповний робочий день на підприємстві. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем протягом періоду з 05.04.2012 по 29.10.2020, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-5). На підставі Наказу № 565 від 29.10.2020 [PERSON] звільнена за власним бажанням відповідно до ч. 3\~ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом із трудової книжки (а.с.4-5). Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно Довідки\~ДП «Завод\~«Електроважмаш» №\~245/1137\~від 23.12.2020,\~доданої відповідачем\~до відзиву,\~ [PERSON] \~працювала в\~ДП «завод\~«Електроважмаш» та\~займала посаду:\~контролера складання\~електричних машин,апаратів\~та приладів\~6\~розряду;\~її середньоденна\~заробітна плата\~складає 435\~грн.\~28\~коп.;\~заборгованість\~по заробітній\~платі складає\~41\~630\~грн.\~22\~коп.,\~а саме:\~за серпень\~ 2\~807\~грн.\~73\~коп.,\~за вересень\~ 7\~759\~грн.\~04\~коп.,\~за жовтень\~ 31\~063\~грн.\~45\~коп.(в\~тому числі\~вихідна допомога\~та компенсація\~за невикористану\~відпустку) , тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд зазначає наступне. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.\~Доводи відповідача щодо врахування періоду для розрахунку з урахуванням встановленого наказом неповного робочого тижня, судом не приймається до уваги. Оскільки, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Пленум Верховного Суду України в п. 20\~Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 року N 13\~постановив, що суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Скрутне матеріальне становище, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не звільняють роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. Аналогічний правовий висновок зазначений в Постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №337/6455/15-ц, провадження № 61-3683св18. Відповідно до наданої відповідачем довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 435,28 гривні, при цьому ,позивач не заперечувала проти обрахованого відповідачем розміру, оскільки він проведений у відповідності до\~Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 30.10.2020, наступного дня з моменту звільнення, та по день ухвалення судового рішення - 10.02.2020, а саме жовтень 2020 -2, листопад 2020 -21, грудень 2020 -22, січень 2021- 19, лютий 2021 7, а всього 71 днів. Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку на момент розгляду справи складає 71 днів х 435,28 гривні = 30\~904,88 гривень. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів сплати заборгованості позивачу на день розгляд справи суду не надано, не було наведено відповідачем доводів щодо підстав порушення строків виплати заборгованості.. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця. Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу). Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі. Крім того, позивачем було сплачено 840,80 грн. судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку. Вказана сума сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved