Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя між сторонами не склалось через різні характери сторін, конфлікти та суперечки та шлюбні відносини фактично припинені з 2010 року, вказувала на відсутність нормальних сімейних стосунків між сторонами, внаслідок чого шлюб набув формального характеру у звязку з чим просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ГЮ № 015226, виданного, 22 лютого 2007 року року, Борівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 6. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка у судове засідання не зявилась, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином, а саме шляхом публікації оголошення на сайті Судова влада України, поважних причин неявки у судове засідання суд не повідомив, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті за змістом ст. 223 ЦПК України і є умовою для ухвалення заочного рішення у справі згідно ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки cторони проти цього заперечують. Спору щодо визначення місця проживання дітей, щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved