Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, яка потребує матеріальної допомоги. Позов мотивовано тим, що з 04.10.2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.02.2012 року шлюб між ними розірвано. [INFO] народився син [PERSON], який потребує додаткового ретельного догляду. Рішенням ЛКК позивач перебуває у продовженій декретній відпустці та не може на даний час працювати так, як доглядає дитину. Рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 25% від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 30.03.2012 року. Позивач отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім'я. Оскільки дитина росте, потребує більше витрат, адже їй потрібно розвиватися, відвідувати різноманітні гуртки та інше. Відповідач працює офіційно на посаді головного спеціаліста виконавчого комітету Вінницької міської ради, утриманців не має. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 35: від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання, як матері його сина, яка потребує матеріальної допомоги, що знаходиться у продовженій декретній відпустці по догляду за дитиною у розмірі 10% від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до моменту виникнення обставин припинення права одного з подружжя на утримання. 06.08.2014 року позивач надала заяву про зміну підстав позову про стягнення аліментів, згідно з якої просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 35% від усіх його доходів (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнути аліменти щ [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання її як матері його сина, яка потребує матеріальної допомоги, що знаходиться у продовженій декретній відпустці по догляду за дитиною згідно рішення ЛКК рішення №58 протокол №8 від 30.01.2014 року по 12.08.2014 року у розмірі 10% від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Стягнути аліменти з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання як матері його сина, яка потребує матеріальної допомоги, що знаходиться у продовженій декретній відпустці по догляду за дитиною згідно рішення ЛКК №482 протокол №59 від 05.08.2014 року по 13.02.2015 року у розмірі 10% від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Враховуючи думку представника відповідача, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.02.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.04.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 25% від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 10% від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 30.03.2012 року до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.10-12). Згідно з довідки про отримання аліментів Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції № 15795/07-35/19 від 26.06.2014 року [PERSON] отримує аліменти за грудень 2013 року в розмірі 663,47грн., січень 2014 року - 675,98грн., лютий 2014року - 675,98грн., березень 2014року - 675,98грн., квітень 2014року - 738,82грн., травень 2014 року - 895,11грн. (а.с.22). Відповідно до довідки департаменту соціальної політики Вінницької міської ради управління соціального захисту населення № 1181 від 02.07.2014 року [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН (правобережне) та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям за березень 2014 року в розмірі 822,51 грн., за квітень 2014 року - 822,51 грн., за травень 2014 року - 822,51 грн. (а.с.23). Згідно довідки Вінницького транспортного коледжу №124 від 02.07.2013 року [PERSON] знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 11.08.2013 року по 11.02.2014 року, згідно наказу №66-К від 07.08.2013 року. Відповідно до наказу №9-К від 05.02.2014 року продовжено відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 12.02.2014 року до 12.08.2014 року (а.с.24). Рішенням лікувально - консультативної комісії №58 від 30.01.2014 року, згідно ст. 179 п.2 КЗпПУ дитина потребує догляду матері та домашнього режиму з 12.02.2014 року по 12.08.2014 року (а.с.9). Згідно рішення лікувально - консультативної комісії №482 від 05.08.2014 року згідно ст. 179 п.2 КЗпПУ дитина потребує догляду матері та домашнього режиму з 13.08.2014 року по 13.02.2015 року (а.с.31). Виходячи зі змісту позовної заяви, суд приходить до висновку, що позивач фактично заявила позов про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. З довідки виконавчого комітету Вінницької міської ради №06-11-297 від 11.06.2014 року доход [PERSON] за період з червня 2013 року по травень 2014 року за винятком аліментів становить 32 286,96 грн. (а.с.37). Згідно свідоцтва про шлюб 24.11.2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис №212 (а.с.35). Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] хворіє на цукровий діабет Ш типу важкої форми (а.с.36). Згідно довідки виконавчого комітету Вінницької міської ради №06-11-297 від 11.06.2014 року [PERSON] сплатив за період з червня 2013 року по травень 2014 року аліменти в сумі 9009,36грн, що складає близько 90% від встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який з 01.07.2014року становить 1059грн. Враховуючи викладене, позивач звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів не надала доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін, які могли б бути підставою для збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів про вади фізичного або психічного розвитку дитини, та з наданого рішення ЛКК №482 від 05.08.2014 року не вбачається вада дитини, а лише те, що дитина потребує догляду матері та домашнього режиму, що не позбавляє можливості позивача працювати та матеріально себе забезпечувати, суд вважає що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання позивача, як матері дитини, яка потребує матеріальної допомоги, що знаходиться у продовженій декретній відпустці по догляду за дитиною задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Судом встановлено, що позивачами не надано належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог, тому позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed