Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова про поділ спільного майна подружжя та просила визнати спільним майном подружжя автомобіль Volkswagen Golf, 1994 року випуску днз [NUMBER] , телевізор Honda hd 2255 та Lg 32 ib563v, право власності на це майно визнати за відповідачем [PERSON] та стягнути з нього на її користь 53000 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якій просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя шафу - купе дуб Венге, диван-куточок та пральну машину Indesit BMSE 81282 LB. Визнати право власності на це майно за відповідачем [PERSON] та стягнути з неї на його користь 16530 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з ціною автомобіля в розмірі 46900 грн, визначеною згідно звіту про оцінку майна 100 від 22.03.2019 року погодилась. Зустрічний позов не визнала. Відповідач [PERSON] зустрічний позов підтримав, позов [PERSON] визнав частково. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2014 року по 03.12.2018 року. Під час шлюбу сторонами було придбано рухоме майно, а саме автомобіль Volkswagen Golf, 1994 року випуску днз [NUMBER] , вартістю 46900 грн; шафу-купе, дуб Венге 2.3х2.4х0.65 вартістю 13860 грн.; диван-куточок «Дисейн» вартістю 14100 грн. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1,2 та 3 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Як вставлено під час розгляду справи набуті за час шлюбу речі є подільними, відповідач по зустрічному позову [PERSON] згоду на виділення всіх речей їй та стягнення з неї на користь позивача по зустрічному позову Ѕ частини вартості спільного майна не надала. Отже, суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіля Volkswagen Golf, 1994 року випуску днз [NUMBER] , вартістю 46900 грн; шафу-купе, дуб Венге 2.3х2.4х0.65 вартістю 13860 грн.; диван-куточок «Дисейн» вартістю 14100 грн. Вважає за необхідне виділити в особисту власність [PERSON] , автомобіль Volkswagen Golf, 1994 року випуску днз [NUMBER] , вартістю 46900 грн. стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування вартості 1/2 частини автомобіля Volkswagen Golf, 1994 року випуску днз [NUMBER] 23450 грн. 00 коп.; виділити [PERSON] диван-куточок «Дисейн» вартістю 14100 грн.; виділити [PERSON] шафу-купе дуб Венге 2.3х2.4х0.65 вартістю 13860 грн. В задоволенні решти позовних вимог що стосуються спірного майна, а саме телевізора Honda hd 2255, телевізора Lg 32ib563v та пральної машини Indesit BMSE 81282 LB, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки сторонами не доведено, що вказані речі були придбані за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial