Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином позивача та зареєстрований у сказаній квартирі. Проте, як вказує позивач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2015 року. У вересні 2017 року він виїхав з країни і місце його перебування не відоме. Оскільки позивач вимушена сплачувати постійно житлово-комунальні витрати, позивач звернулась до суду з вимогою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач не направив на адресу суду відзив та не з'явився в судове засідання. Третя особа в призначене судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач у своїй заяві просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим суд, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], є співвласником квартири [ADDRESS]. Згідно з актом складеним уповноваженими особами ЖЕД «Печерська брама» від 27 серпня 2018 року відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з 2017 року. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистих потреб проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користуватися квартирою. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги знайшли своє підтвердження, відповідач не проживає в квартирі з 2010р., не несе витрат по утриманню житлового приміщення, власником якого є позивач, а тому вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved