Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про вселення. Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 3503. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В 16 лютого 2010 року, під час перебування в шлюбі позивачем та відповідачем [PERSON] спільно, на підставі договору купівлі-продажу, була придбана двохкімнатна квартира [ADDRESS] і 1/2 частки даної квартири належить позивачуособисто на праві приватної власності . На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2013 року шлюб між сторонами був розірваний. У зв'язку з розірванням шлюбу відповідач в квітні 2013 року змусив позивача та дитину піти з їхньої квартири, змінив замки у вхідних дверях, фактично позбавивши її і дитину місця проживання та права користуватись своїм особистим приватним майном, в зв'язку з чим позивач вимушена з дитиною проживати в іншому місці. На даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані проживаючими [PERSON] (квартиронаймач), її дочка [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], а фактично проживає [PERSON]. Протягом останніх двох років позивача та дитину відповідач [PERSON] не допускає в квартиру [ADDRESS], змінив замки у вхідний дверях, чим перешкоджає їм користуватись квартирою. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року визначено порядок користування квартирою № 14 по вул. Київській, 120 у м.Вінниці, виділивши в користування [PERSON] та доньці [PERSON] житлову кімнату площею 17,2 кв.м., балкон та виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 10.7 кв.м., у спільному користуванні залишити коридор площею 5,4 кв.м., кухню площею 5,2 кв.м., ванну та вбиральню площею 2,7 кв.м., зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні належної їй часткою квартири [ADDRESS]. Однак незважаючи на рішення суду, відкриття виконавчого провадження та акт державного виконавця відповідач [PERSON] добровільно пустити позивача в квартиру відмовляється, продовжує створювати для неї непереборні перешкоди в користуванні жилим приміщенням, так як ним встановлені у вхідні двері інші замки від яких у позивача немає ключів. Через його неправомірні дії позивач не має можливості користуватись своєю власністю, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 10 листопада 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 3503. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2013 року шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В період перебування в шлюбі 16 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] спільно, на підставі договору купівлі-продажу, була придбана двохкімнатна квартира [ADDRESS] і 1/2 частки даної квартири належить позивачу особисто на праві приватної власності. На даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані проживаючими [PERSON] (квартиронаймач), її дочка [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], а фактично проживає [PERSON]. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року визначено порядок користування квартирою № 14 по вул. Київській, 120 у м.Вінниці, виділивши в користування [PERSON] та доньці [PERSON] житлову кімнату площею 17,2 кв.м., балкон та виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 10.7 кв.м., у спільному користуванні залишити коридор площею 5,4 кв.м., кухню площею 5,2 кв.м., ванну та вбиральню площею 2,7 кв.м., зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні належної їй часткою квартири [ADDRESS]. Однак незважаючи на рішення суду, відкриття виконавчого провадження та акт державного виконавця відповідач [PERSON] добровільно пустити позивача в квартиру відмовляється, продовжує створювати для неї непереборні перешкоди в користуванні жилим приміщенням, так як ним встановлені у вхідні двері інші замки від яких у позивача немає ключів. Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved