Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], залишено проживати із позивачем. Дитина перебуває на її утриманні та позивач самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дочку. За наведених обставин просила стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання дитини в розмірі 2000 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач суду подав письмове заперечення на позов, зазначивши, що із позовом погоджується частково, оскільки офіційно працевлаштований та отримає стабільний дохід просив суд визначити стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 30 відсотків від його щомісячного доходу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, наведених в ньому, та просила суд про його задоволення. Додатково вказала, що працює, подала суду довідку про її доходи, які становлять за період з грудня 2014 року по травень 2015 року в розмірі 20991 грн. 98 коп. Зазначила, що дитина хворіє та подала копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], накладні про витрати на ліки за квітень-травень, які становлять 1335,82 грн., товарні чеки про придбання дитячих речей на суму 1550 грн., а також вказала, що відповідачем протягом останнього місяця перераховано на відкритий рахунок у «Приват Банку» суму в розмірі 1500 грн. та 200 грн. надано готівкою. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав попередньо подані до суду письмові заперечення, зазначив, що працює із 2005 року, додав довідку про свої доходи, вказав, що ним протягом останнього місяця перераховано на відкритий рахунок у «Приват Банку» суму в розмірі 1500 грн. та 200 грн. надано готівкою та просив суд визначити стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 30 відсотків від його щомісячного доходу. Окрім того, зазначив, що у випадку отримання ним додаткових доходів, зобовязується перераховувати на утримання доньки максимально можливу суму коштів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серій 1-НМ №107258 від 26.08.2008 року (а.с. 4) сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], залишено на проживання із позивачем [PERSON]. (а.с. 8-9). Із довідки про доходи №18, виданої 02.06.2015 року Івано-Франківською філією вищого навчального закладу Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» вбачається, що позивач [PERSON] працює на посаді фахівця та їй нараховано заробітну плату за період з 01.12.2014 року по 30.05.2015 року 20 991 грн. 98 коп. Довідкою ТзОВ «Електросвіт» №181/2 від 24.06.2015 року підтверджено наявність постійного заробітку відповідача [PERSON] який складає за період з грудня 2014 року по травень 2015 року 23 514 грн. 58 коп. За ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. Оскільки відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а відповідачем суду надано підтвердження його працевлаштування та регулярності отримуваного ним доходу, чого не заперечує і позивач, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд не вбачає. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць у розмірі з 01.01.2015 1176 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1286 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки він на даний час працює та отримує середній дохід у розмірі 3919 грн. в місяць, а також те, що відповідач не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі 30 відсотків від його щомісячного доходу, розмір яких за вказаних обставин перевищує установлений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи із зазначених підстав, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення в розмірі 30 відсотків заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 186 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», 10, 11, 60, 88, 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial