Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем по справі [PERSON] проживає в шлюбі, зареєстрованому 15.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №319. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, оскільки вони мають різні характери, звички та уподобання, погляди на шлюб та сімю, тривалий час проживають окремо. Примирення між ними не можливе. За таких обставин, позивачка просить розірвати шлюб, тому що подальше спільне життя неможливе і суперечить її інтересам. Дитину після розірвання шлюбу просила залишити на її вихованні. Прізвище після розірвання шлюбу залишити шлюбне «Галагуз», та судові витрати по справі покласти на неї. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при попередньому розгляді справи згідно зі ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлені наступні обставини: Сторони зареєстрували шлюб 15.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирськогоь МУЮ, за актовим записом №319 (а.с.4). Від цього шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Одруження виявилось невдалим, оскільки сторони мають різні характери, звички та уподобання, погляди на шлюб та сімю, тривалий час проживають окремо, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Наміру примиритись сторони не мають. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. Дитину [PERSON] суд залишає на вихованні позивачки, оскільки між сторонами існує про це домовленість. У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що їй слід після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Крім того, позивачка просить витрати по розірванню шлюбу покласти на неї, а тому судовий збір в сумі 551,20 грн. понесений нею, суд у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, не стягує з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного

Outcome: approved