Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] і від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюб між ними розірвано. Рішенням Тячівського районного суду від 15.04.2010 року постановлено стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 400 гривень щомісячно на утримання дитини , яких не вистачає навіть на дрібні побутові потреби дитини та одяг. Вона ніде не працює, так як веде догляд за дитиною. Допомогу у матеріальному забезпеченні здійснюють її батьки, які є похилого віку. А з часу ухвалення рішення Тячівського районного суду від 15 квітня 2010 року істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього з урахуванням вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, що вплинуло на її майновий стан у сторону погіршення. А тому, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину та середньомісячної заробітної плати по району просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що на даний час відповідач постійного місця праці немає, проживає за рахунок тимчасових заробітків, має на утриманні дитину від іншого шлюбу, а тому спроможний сплачувати аліменти у сумі не більше 1000 гривень щомісячно. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач, а мати позивачка( 3-5). Неповнолітня перебуває на утриманні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивачки( а.с.7). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно до рішення Тячівського районного суду від 15 квітня 2010 року ухвалено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 гривень щомісячно до її повноліття( а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий і сімейний стан сторін та ту обставину, що з моменту постановлення рішення Тячівського районного суду від 15 квітня 2010 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 ч.1 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. А тому, з урахуванням наведеного та беручи до уваги розмір середньомісячної заробітної плати по Тячівському району та розмір прожиткового мінімуму на дитину , суд вважає , що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно на утримання дитини. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial