Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. 01 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] , 08 лютого 2011 року . Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнових спорів не мають. Подальше збереження шлюбу неможливе, та суперечитиме їхнім інтересам, тому звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву якою вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав письмове пояснення, згідно якого проти розлучення не заперечує, але деякі твердження позивача не відповідають дійсності, а саме: з позивачем перестали проживати разом з листопада 2019 року, майновий спір між ними є - у спільній власності є квартира, яка зареєстрована на позивача, але придбана у шлюбі. Відповідач планує звертатись до суду з позовом про поділ майна, якщо у добровільному порядку позивач не захоче ділити квартиру. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 08 лютого 2011 року, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Олександрівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 01. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04.04.2011 р. та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17.04.2013 р.. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З часу припинення шлюбних відносин , окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 384,20 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved