overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.11.2015р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №3121 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що про фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами. Позивач в судове засіданні не з`явилась, до суду направила заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2015р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №3121, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.01.2017р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №12 Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що примирення між сторонами не можливе, а відповідач неодноразово підіймав руку, часто випивав, не утримував сім`ю. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. 15 листопада 2018р. до суду надійшла заява від відповідача про визнання позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2017р., про що Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено актовий запис №12, відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.4). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.02.1998р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №181 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва. Від шлюбу сторони мають двох дітей, з яких [PERSON] , [INFO] є малолітнім. Позивач зазначає, що протягом останніх років стосунки з відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998р., про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва складено актовий запис №181, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.09.2011р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1993 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами та фактично сім`я припинила своє існування. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2011р., про що у Лівобеежному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї складено актовий запис №1993, відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.9). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.06.2001р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №74 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції у м. Полтава. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами та фактично сім`я припинила своє існування. 23 жовтня 2018р. відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву з доказами по справі (а.с.27-109). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, однак на стадії судових дебатів позовні вимоги визнав. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Представник третьої особи подав до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2001р., про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції у м. Полтава складено актовий запис №74, відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.9). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач не має наміру спільно проживати з відповідачем як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право позивача через категоричність її до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.11.2014р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось, стосунки протягом тривалого часу поступово погіршувались, у зв'язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин є неможливим. Відповідач та позивач більше восьми місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовну заяву. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014р., про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1906, відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.6). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати та не проживають разом біля восьми місяців, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.12.1990р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1591 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ватутінського РВК м. Києва. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони мають різні характери, погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу є неможливим, на думку позивача. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2018 року, а тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.12.1990р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1591, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім'я, а збереження шлюбу істотно порушує право позивача через категоричність до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.07.2005р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №01 у Виконкомі Мар`янівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з плином часом, через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя сторін стало неможливим та нестерпним, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась. До суду направила заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2005р., про що у Виконкомі Мар`янівської сільської ради Лисянського району Черкаської області складено актовий запис №1, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім'я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.11.2001р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюб з відповідачем розпався фактично шість років тому з ініціативи чоловіка. Він залишив квартиру, де проживає позивач з дітьми та став проживати в будинку матері позивача по [ADDRESS]. Своє окреме проживання від сім`ї відповідач мотивував необхідністю знайденою неофіційною роботою в районі села. Фактично відповідач підтримував стосунки з іншою жінкою. З цього часу не ведуть спільно господарство та не підтримують шлюбні стосунки. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2001р., про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1623, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.9,10). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати та не проживають разом біля двох років, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в позовній заяві позивач [PERSON] просить залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити дану вимогу. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення понесені витрати позивача, а саме витрати на сплату судового збору в розмірі 704,8-0 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. (а.с.4-5). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.12.2017р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №2516 Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя сторін не склалось через відсутність спільних інтересів, наявність протилежних поглядів в питань розподілення обов`язків та виховання дітей тощо. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.12.2017р., про що у Деснянському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві складено актовий запис №2516, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті суджового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved