Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Нововодолазького\~районного суду\~Харківської області\~з позовною\~заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 19 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2202. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейне життя, ведення сумісного господарства та виховання дитини. Як відмітив позивач, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них на ґрунті сімейно побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм право, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] надала заяву, зареєстровану за вхідним № 4957/19-вх від 18.07.2019 року, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, просить слухати справу за її відсутності, строк на примирення не надавати (а.с 26). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 6320201725808, відповідно до якого [PERSON] отримав судову повістку особисто 15.07.2019 року (а.с. 17). Скориставшись своїм право, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, направив на електрону адресу суду клопотання, що було зареєстроване за вхідним № ЕП-70619-вх від 16.07.2019 року, відповідно до якого зазначив, що з мотивами розірвання шлюбу згоден, у зв`язку з чим, просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 18). Положеннями частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального\~кодексу \~України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частиною 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частиною 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~19\~вересня 2015\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~був зареєстрований\~шлюб,\~про що\~Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Харкову Харківського\~міського управління\~юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 2202, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від даного\~шлюбу сторони\~мають малолітню\~дитину \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 25\~березня 2017\~року Червонозаводським\~районним у\~місті Харкові\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 5). Судом було встановлено, що подружжя сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям, на поступки примирення сторони не згодні. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального\~кодексу України). Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, враховуючи заяви учасників про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своєму позові вказала, що бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до\~частини 1,\~підпункту 1\~пункту 1\~частини 2\~статті 4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий\~збір справляється\~у відповідному\~розмірі від\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб,\~встановленого законом\~на 1\~січня календарного\~року,\~в якому\~відповідна заява\~або скарга\~подається до\~суду,\~-\~у відсотковому\~співвідношенні до\~ціни позову\~та у\~фіксованому розмірі.\~За подання\~до суду\~позовної заяви\~немайнового характеру,\~яка подана\~фізичною особою,\~ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, що підтверджено квитанцією № 0.0.1377540237.1, виданою 11.06.2019 року Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу \~України встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] ,\~у зв`язку\~з чимнеобхідно\~стягнути з\~ [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved