Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить встановити факт перебування непрацездатної [PERSON] , [INFO] , на утриманні у [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1994 року по час смерті останньої. Також позивач просить продовжити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. З позовної заяви виходить, що [INFO] у віці 91 рік померла [PERSON] . Все життя вона проживала у [ADDRESS] . Починаючи з кінця восьмидесятих років минулого століття, позивач почала різко втрачати зір. Зверталась у лікарню та часто проходила обстеження та лікування. Незважаючи на вартісне лікування, поліпшення зору не наставало, а з кожним роком ставало все гірше. Через стан здоров`я позивач вимушена була звільнитись з роботи, а у 1994 році позивачу було призначено медико-соціальну експертизу, якою їй визначили першу групу інвалідності, потребу у постійному сторонньому догляді та відповідно призначено пенсію по інвалідності. Оскільки позивач не могла самостійно проживати та потребувала постійного стороннього догляду, [PERSON] одразу виявила турботу та почала піклуватись про позивача. Вона не тільки допомагала позивачу у побуті, а саме у приготуванні їжі, прибиранні, пранні, відвідуванні лікарні і т.д., а й допомагала позивачу матеріально, насамперед сплачувала комунальні послуги, придбавала харчі та ліки, купувала одяг та побутові речі. Тобто позивач фактично перебувала на утриманні у [PERSON] . У останні роки свого життя [PERSON] вирішила перевезти позивача до суду додому в с. Кусії, Городнянського району, де вони і проживали разом. Таке рішення було прийнято через похилий вік, домогосподарство, яке вона не хотіла лишати без догляду на тривалий час, а також необхідністю обробляти власний город, який мав вагоме значення для їх харчування. Також вона казала, що їй зручніше проживати у своєму будинку та доглядати за позивачем. Будучи у роках, [PERSON] переживала, що її скоро не стане, адже її здоров`я також погіршувалось. Перебуваючи на лікуванні у м. Гомель ( Республіка Білорусь ) [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно. При зверненні до нотаріуса з питання щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачу було роз`яснено, що вона пропустила визначений законодавством шестимісячний строк, а тому питання про продовження строку для подання заяви може бути вирішено лише судом. Оскільки на час закінчення шестимісячного строку позивач, будучи інвалідом по зору, не мала можливості самостійно звернутись до нотаріальної контори, то вважає, що причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. Крім того, нотаріус оглянула представлені позивачем документи та рекомендувала в судовому порядку встановити факт перебування її на утриманні у [PERSON] .. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 27 серпня 2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 23.09.2020 року з проханням розглянути справу без її участі, позов [PERSON] підтримує та наполягає на його задоволенні ( а.с. 48 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача - Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області Третьяк С. надав до суду письмову заяву від 11.09.2020 року за вих. № 150 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, заявлені [PERSON] вимоги визнають ( а.с. 46 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько В.А. про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву від 02.09.2020 року з проханням розглянути справу за наявними матеріалами справи без її участі ( а.с. 35 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позивачем позовних вимог, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підтверджені доказами, зібраними по справі. Так, з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , встановлено, що його видано [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Кусії, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрованій проживаючою за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 5 ). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у с. Кусеї, Городнянського району, Чернігівської області та її батьками значаться : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 8 ). З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.07.2020 року за вих. № 370 встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності з 28.07.1994 року ( а.с. 8зв. ). Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію по інвалідності 1 групи загального захворювання. Термін дії - довічно ( а.с. 6 ). [PERSON] в період з 1989 року по 2013 рік періодично проходила стаціонарне лікування у лікувальних закладах з приводу захворювань зору, що підтверджується медичними виписками ( а.с. 9-14 ). З довідки МСЕК № 033633 від 05.06.2017 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 08.06.2017 року повторно оглядалась медико-соціальною експертною комісією та їй встановлена 1 група інвалідності загального захворювання по зору, безстроково. Зроблено висновок про умови та характер праці - [PERSON] потребує постійного стороннього догляду ( а.с. 6зв. ). Згідно довідки виконкому Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 23.06.2020 року № 180 [PERSON] була жителькою с. Кусії, Городнянського району, Чернігівської області та була зареєстрована й проживала за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 31 ). З довідки виконкому Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 06.07.2020 року № 195 вбачається, що [PERSON] з 2001 року по 2003 рік дійсно проживала з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , але не була зареєстрована за даною адресою ( а.с. 32 ). [PERSON] померла [INFO] у віці 91 рік у м. Гомель ( Республіка Білорусь ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 7 ). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування непрацездатної [PERSON] , [INFO] , на утриманні у [PERSON] , яка померла [INFO] , у період з 1994 року по дату смерті останньої. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки дозволяє їй, як спадкоємцю за законом, реалізувати своє право на спадкове майно померлої [PERSON] .. Як вже зазначалось вище, [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті - [INFO] . Відповідно до статті 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 527 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно зі ст. 531 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є спадкоємцем за законом щодо майна померлої [PERSON] .. За інформацією завідувача Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 03.09.2020 року за вих. № 4047/01-17 спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , Городнянською районною державною нотаріальною контрою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справи Городнянської районної державної нотаріальної контори за період з червня 2003 року по грудень 2007 року ( а.с. 36 ). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 07.09.2020 року за № 61563722, виданої приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько В.А., встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] ( а.с. 34 ). Відповідно до статті 548 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] протягом визначених законодавцем 6 місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері не вчинила дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ). З позовної заяви та досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач не звернулась вчасно, а саме в строк встановлений ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ), до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки будучи інвалідом 1 групи по зору не могла самостійно звернутись до нотаріальної контори. У послідуючому позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини померлої [PERSON] , але визначений законодавством 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила. Частина 1 статті 550 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) передбачає, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР ( шість місяців з дня відкриття спадщини ), може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини є поважними, а також враховуючи той факт, що спадкова справа до майна [PERSON] не відкривалась і спадщина померлої ніким не прийнята, у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе продовжити позивачу строк тривалістю на три місяці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved