Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ДП«Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка стверджує, що з 3 травня 2006 року по 28 березня 2015 року вона працювала на посаді заступника директора ДП«Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки». Згідно з наказом №30 від 27 березня 2015 року її було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін, проте при звільненні їй не була виплачена заробітна плата у розмірі 5470 грн. Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості по заробітній платі, а також стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Представник відповідача на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від нього не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з 3 травня 2006 року по 28 березня 2015 року працювала в ДП«Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки» на посадах старшого товарознавця та заступника директора по торгівлі, що підтверджується відомостями її трудової книжки. Згідно з наказом №30 від 27 березня 2015 року її було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог про стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, судом приймаються до уваги її доводи про наявність такої заборгованості у розмірі 5470 грн., оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не надано. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки заробітна плата позивачці не була виплачена у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 29 березня 2015 року по 18 лютого 2016 року. Розмір середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку при звільненні визначається судом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Розмір середньоденного заробітку позивачки за два останніх місяці її роботи, відповідно до наданих управлінням Пенсійного фонду України в Деражнянському районі індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за 2015 рік, складає 75 грн. 47 коп. (3018 грн. 99 коп. : 40 робочих дні = 75 грн. 47 коп.). Отже, до стягнення з відповідача підлягає 16980 грн. 75 коп. (75 грн. 47 коп. х 225 робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні = 16980 грн. 75 коп.). Згідно із ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що відповідачем порушено законне право позивачки, оскільки на день розгляду справи в суді розрахунок з нею не проведений, внаслідок чого вона була позбавлена можливості забезпечувати себе матеріально, що призвело до втрати нею душевної рівноваги та психологічного дискомфорту, втрати нею нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду суд визначає в розмірі 500 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial