Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден Анна Євгеніївна про встановлення юридичного факту спільного проживання зі спадкодавцем та надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням уточнених 23 липня 2019 року позовних вимог, прохала суд встановити юридичний факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю з 01 січня 2008 року по день її смерті та відкриття спадщини, а також надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 10 серпня 2011 року. У встановлений законодавством строк, вона звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міської нотаріального округу, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 12 грудня 2017 року приватний нотаріус постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, на підставі того, що неможливо перевірити наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом [PERSON] , після смерті [PERSON] , та не надання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . У грудні 2017 року, їй стало відомо, що [PERSON] не була рідною матір`ю її покійному чоловіку. [INFO] , коли її покійному чоловіку було вісім років, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , батьком її покійного чоловіка, тому він вважав її рідною матір`ю, так як його рідна мати [PERSON] померла [INFO] . Даний факт, не був їй відомий раніше і став відомий тільки після звернення до нотаріуса, так як, її познайомили з покійною [PERSON] , як з матір`ю [PERSON] , і факт того що мати йому не рідна чоловік нікому не розголошував. 3 2008 року до моменту смерті [PERSON] ( [INFO] ) [PERSON] , вона та її син [PERSON] , 2004 року народження, постійно проживали у квартирі [ADDRESS] , де вони з сином проживають по теперішній час, даний факт підтверджується актом Приватного підприємства «Комунальщик-1» №250 від 15 лютого 2018 року, довідкою ПП «Комунальщик-1» №2783, актом ПП «Комунальщик-1» від 06 квітня 2017 року, актом №250 від 28 лютого 2019 року. Факт того, що вона не проживає за місцем реєстрації з 2008 року, так як, будинок у якому вона зареєстрована не придатний взагалі для житла, підтверджується довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року №86. Вона за власні кошти здійснила організацію та оплатила поховання [PERSON] , що підтверджується копією Договору-замовлення №303 на організацію та проведення поховання, з якого вбачається, що 09 жовтня 2014 року, вона замовляла та сплатила послуги поховання, на наступний день після смерті [PERSON] . Квартира належала [PERSON] : 1/2 частка квартири на підставі свідоцтва про право власності па житло від 07 червня 1995 року [NUMBER], зареєстрованого у Павлоградському МБТІ 27 липня 1995 року №17-219, інша 1/2 частка квартири належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕВ 790262 р/н 653 від 27 вересня 2006 року (реєстраційний номер 16036649), яку вона отримала у спадщину за законом після смерті свого чоловіка та рідного батька її покійного чоловіка [PERSON] . У лютому 2018 році, вона повторно звернулась до нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про спадщину з підстав проживання з покійною [PERSON] однією сім`єю на момент смерті останньої. 26 квітня 2018 року нотаріус постановою повторно відмовила їй у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на п.4.4 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. З 2008 року по [INFO] вона та [PERSON] проживали однією сім`єю, у них був спільний сімейний бюджет, вони були пов`язані спільним побутом, вона доглядала [PERSON] разом з покійним чоловіком та поховала її за власні кошти. У неї знаходиться свідоцтво про смерть спадкодавця. Вважає, що спадкодавець [PERSON] та вона, у розумінні ст. 3 СК України складали одну сім`ю, і вони проживали однією сім`єю з 2008 року по день її смерті, тобто більш 5-ти років, тому вона має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги після її смерті, також враховуючи той факт, що інших спадкоємців, окрім неї, у спадкодавця немає. Також, просить суд врахувати, що вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління нею, але у встановлені строки вона не звернулась до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину через те, що вона є юридично необізнаною особою. Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , їй було відмовлено нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що нею не надано документів, які б у встановленому законом порядку підтверджували факт проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю на протязі більш ніж 5-ть років до часу відкриття спадщини. Під час розгляду справи, [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. У судове засідання 15 травня 2020 позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області заявлені вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі посилаючись на те, що 12 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суд Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області про встановлення юридичного факту спільного проживання із спадкодавцем та надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтуванні своєї заяви вона зазначила, що [PERSON] мати її чоловіка [PERSON] , разом з нею проживали однією родиною з 01 січня 2008 року. Проте [PERSON] не була рідною матір`ю її чоловіку - [PERSON] , про що стало їй відомо лише у грудні 2017 року. З 2008 року по [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] , яку отримала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07 червня 1995 року. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини та 12 грудня 2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За викладених вище обставин, заявлені вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав, у зв`язку з тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті згідно ст.257 ЦК сплив строк позовної давності у три роки. Своєчасно до нотаріальної контори позивачка не звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки юридично не обізнана з порядком прийняття спадщини та оформлення спадкового майна. З цього вбачається, що спадкоємців за законом та заповітом у померлої немає, а тому квартира [ADDRESS] , має бути визнана в судовому порядку відумерлою спадщиною. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. Однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини та у зв`язку з тим що на момент відкриття спадщини вона не була зареєстрована разом з померлою. Таким чином, спадщина відкрилась [INFO] (в день смерті [PERSON] ), тобто вже [INFO] сплив один рік, що є передумовою для звернення Першотравенської міської ради до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З цього приводу Пленум Верховного Суду України роз`яснив п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс 12, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) Касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст.1272 ЦК України), у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вважає, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала в порушення ст.ст.10, 76 ЦПК України. Також звертає увагу суду, що [PERSON] не надала жодних доказів, щодо ведення ними спільного господарства та наявність у них спільного бюджету. Згідно, листа Першотравенського міського житлово-комунального підприємства № 1691 від 27 червня 2019 року, заборгованість за спожиті житлово- комунальні послуги складає - 4718,52 грн. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язок. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхні дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Однак, з наданих документів позивачем вбачається реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] лише 10 серпня 2011 тоді, як в матеріалах справи відсутні будь які докази спільного побуту з 2008 року. Представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені [PERSON] вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] . Наскільки їй відомом, [PERSON] з січня 2008 року проживає у квартирі [ADDRESS] та є її сусідкою по сходовому майданчику. Вона з [PERSON] спілкувалась як сусідкою, ходили один до одного у гості та на дні народження. У вищезазначеній квартирі [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] та свекрухою [PERSON] . Під час сумісного проживання, [PERSON] доглядала [PERSON] , оскільки остання була похилого віку, а також робила ремонт у квартирі. [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] та свекрухою [PERSON] жили дружно, без скандалів та сварок. Коли померла [PERSON] , вона не пам`ятає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він [PERSON] та [PERSON] знає вже багато років. З [PERSON] він знайомий з дитинства, так як, вони вчились у одній школі в паралельних класах. Приблизно у 2008 році він зустрів [PERSON] та дізнався, що він одружився та проживає разом зі своєю новою дружиною [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] . У 2014 році [PERSON] померла. У квартирі на день її смерті проживала [PERSON] разом зі своїми дітьми. [PERSON] і на теперішній час проживає в квартирі [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 10 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №314. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07 червня 1995 року, виданого Першотравенським УЖКГ Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2006 року, виданого в.о. нотаріуса Першотравенської держнотконтори, державним нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори Шкицькою Ю.А., нотаріальний бланк ВЕВ №790262, зареєстрований у реєстрі за №653. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 березня 2017 року Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №85. Постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. від 12 грудня 2017 року, було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки неможливо перевірити наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , та не надано рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . 26 квітня 2018 року [PERSON] було вдруге відмовлено постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] не подано документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом та що підтверджують її право на включення до кола спадкоємців за законом. Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку, виданого Приватним підприємством «Комунальщик-1», у квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані: з 21 жовтня 1971 року [PERSON] , як власниця, знята з реєстрації [INFO], у зв`язку зі смертю; з 16 березня 2007 року [PERSON] , як син власника, знятий з реєстрації 10 березня 2017 року, у зв`язку зі смертю. Актом №485, виданим 01 липня 2019 року Приватним підприємством «Комунальщик-1», [PERSON] , 1971 року народження, та її син [PERSON] , 2004 року народження, проживають без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , з 2008 року. Згідно акту №250, виданого 28 лютого 2019 року Приватним підприємством «Комунальщик-1», [PERSON] , 1971 року народження, проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , на момент смерті останньої та вели спільне господарство. Відповідно до довідки, виданою 26 лютого 2018 року головою виконкому Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, [PERSON] 1971 року народження, дійсно є жителькою села Миколаївки Васильківського району, Дніпропетровської області та зареєстрована у будинку [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: син [PERSON] , 2004 року народження. [PERSON] фактично з 2008 року не проживає за вищезазначеною адресою, так як будинок не придатний для проживання та не є її власністю. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , яке видане 07 червня 1995 року Першотравенським УЖКГ об`єднання державний підприємств по видобутку вугілля « Павлоградвугілля », квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частини кожному. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 вересня 2006 року, виданим в.о. нотаріуса Першотравенської держнотконтори, державним нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори Шкицькою Ю.А., нотаріальний бланк ВЕВ №790262, зареєстрованим у реєстрі за №653 підтверджується, що [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 07 червня 1995 року, зареєстрованого у КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №219 в книзі 17. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12236099 від 22 жовтня 2006 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії ВЕВ №790262 , р/н 653, від 27 вересня 2006 року, виданого Першотравенською держнотконторою Дніпропетровської області. Довідкою, виданою 12 березня 2020 року Приватним підприємцем [PERSON] підтверджується, що [PERSON] працювала у Приватного підприємця [PERSON] у ресторані «[INFO]» міста Першотравенська, Дніпропетровської області, на посаді кухара, з 24 січня 2009 року по 19 квітня 2010 року. Відповідно до комунальної карти № 424 від 27 вересня 2018 року, виданої директором Першотравенського міського житлово-комунального підприємства [PERSON] , на ім`я [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , станом на 01 вересня 2018 року борг по опаленню, водопостачанню, газопостачанню та електроенергії відсутній. Згідно Договору-замовлення №303 від 09 жовтня 2014 року, укладеного між [PERSON] та Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством, [PERSON] замовила організацію та проведення поховання померлої [PERSON] на кладовищі міста Першотравенська, Дніпропетровської області, за що нею було сплачено 1539 грн. 71 коп. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. У відповідності до ч. 4 ст. 1258 ЦПК України, у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень викладених в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до п 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю [PERSON] та померлої [PERSON] більше п`яти років до часу відкриття спадщини, у квартирі [ADDRESS] , так як це виходить з матеріалів справи та показів свідків, наданих в ході розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] було подано заяву нотарусу про намір прийняття спадщини після померлої [PERSON] та [PERSON] заяв про відмову від прийняття спадщини не подавала, на час відкриття спадщини [INFO] , позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто фактично прийняла спадщину. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого позивача. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з позовом або заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадковдавцем, що і було зроблено [PERSON] , тому враховуючи вищевикладене, та те, що судом встановлений факт сумісного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] з 24 січня 2009 року по момент смерті останньої, визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини непотрібно. Щодо позовних вимог [PERSON] про поновлення строку позовної давності для звернення до суду, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] дізналась про те, що померла [PERSON] не була рідною матір`ю її померлого чоловіка [PERSON] з постанови приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. від 26 квітня 2018 року, а тому суд приходить до висновку, що нею не пропущений строк позовної давності для звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial