Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому (з урахуванням уточнень) просить зобов`язати [PERSON] вчинити певні дії, а саме: повернути [PERSON] основний борг за договором позики в сумі 3180000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно розписок позики грошей, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв грошові кошти на загальну суму 3180000 грн. Також, згідно вказаних розписок позичальник зобов`язався повернути позикодавцю борг в строк до 10 жовтня 2020 року. В строк, визначений розписками, відповідач кошти не повернув. На всі вимоги щодо погашення боргу відповідач хоча борг й визнавав, але надав відмову в цьому, мотивуючи це тяжким фінансовим становищем. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду щодо захисту своїх порушених прав. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.72). Відповідач надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі (а.с.73). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, який підтверджується копіями розписок, власноруч підписаних відповідачем. Так, на підставі двох розписок грошові суми 280000 грн. та 2900000 грн. [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв на загальну суму 3180000 грн. Згідно вказаних розписок позичальник зобов`язався повернути позикодавцю борг в строк до 10 жовтня 2020 року. В строк, визначений розписками, відповідач кошти не повернув. На вимоги позивачки щодо погашення боргу відповідачем були надані заяви від 15 жовтня 2020 року, згідно яких [PERSON] підтвердив факт наявності боргу, встановленого строку його повернення та зазначив, що свої фінансові зобов`язання, згідно договору позики грошей від 10 жовтня 2019 року визнає, втім, у зв`язку із важким матеріальним становищем, не має змоги їх виконати своєчасно (а.с.5). Станом на день звернення позивачки до суду, відповідач свої зобов`язання не виконав, на будь-які її вимоги з даного приводу не реагував, у зв`язку з чим [PERSON] була вимушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи із частини другої статті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Укладений договір позики грошових коштів між заявником та боржником, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки боржником 10.10.2019 складено розписки, підписані власноруч, з встановленням строку повернення позики. Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідними розписками позичальника. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так в розписках відповідача строк повернення коштів вказано до 10 жовтня 2020 року. В свою чергу, згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним. У відповідності до положень п.1, п.п.1 п.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст.321 вказаного кодексу зазначається, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України зазначається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позик, відповідачем не було повернуто борг, в строк вказаний згідно розписок, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги за вказаним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved