Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які в подальшому уточнила та в остаточній редакції просить дозволити тимчасовий виїзд за кордон малолітньому сину [PERSON], [INFO], в супроводі матері, без згоди та супроводу батька [PERSON], за межі України до Італійської Республіки для лікування, оздоровлення, профілактики захворювань, відпочинку з моменту набрання рішенням суду законної сили по 31 грудня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 13.07.1990 року по 11.11.2003 року. Після розірвання шлюбу сімейні стосунки між сторонами не припинилися і вони продовжували проживати однією сімєю з 11.11.2003 року по 01.04.2014 року. 24.11.2005 р. у позивача та відповідача народився син - [PERSON]. В квітні 2014 року сторони припинили спільне проживання, не ведуть спільного бюджету, спільного побуту, припинили взаємні права та обов'язки один до одного як чоловік та жінка, які проживали однієї сімєю без реєстрації шлюбу. Однак, з цього часу відповідач повністю ігнорує батьківські обовязки. Позивач вимушена особисто виконувати обовязки батька та матері, самостійно матеріально утримувати їх сина, належним чином піклуючись про здоровя сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Лікарями були встановлені діагнози [PERSON]: емоціональна лабільність, часті перепади настрою, неспокійний переривчастий сон, тривожність, ранимість, мнимість, навязливі рухи різних частин тіла, моргання очима, мінімальна мозкова дисфункція від нервово рефлекторного збудження, астеноневротичний синдром, функціональне захворювання шлунка, дискінезія жовчовивідних шляхів за гіперкінетичним типом, церебрастенічний синдром та ін. На цей час син продовжує лікування в медичних закладах. Останній постійно знаходиться під наглядом лікарів-спеціалістів. Згідно консультативного висновку медичного центру «Ваш ребенок» у звязку з захворюванням дитині потрібна кліматотерапія, морське повітря. Зазначає, що оздоровлення після лікуваня має перенестись максимально на свіже повітря та морські загартовуючи процедури. Для сина оптимальним варіантом є зміна обстав ноки, оздоровлення та відпочинок в Італійській Республіці. Однак, [PERSON] на вимоги позивача відмовляється надати згоду вивіз дитини. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову не існує. У звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з проханням для надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька для оздоровлення до Італійської Республіки, оскільки батько дитини безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Вважає, що така позиція батька неповнолітнього [PERSON], [INFO], шкодить його здоровю, інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку сина, порушує право дитини на повний, здоровий та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, уточнивши позов в частині часу надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон з моменту набрання цим рішенням законної сили по 31 грудня 2019 року. Представник відповідача заперечувала проти позову, пояснивши, що до відповідача позивач з проханням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон не зверталась. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №441950, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис 4500, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №107755, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис 577. [PERSON], в матеріалах справи містяться довідки та консультативні висновки лікарів про те, що [PERSON] встановлені діагнози: емоціональна лабільність, часті перепади настрою, неспокійний переривчастий сон, тривожність, ранимість, мнимість, навязливі рухи різних частин тіла, моргання очима, мінімальна мозкова дисфункція від нервово рефлекторного збудження, астеноневротичний синдром, функціональне захворювання шлунка, дискінезія жовчовивідних шляхів за гіперкінетичним типом, церебрастенічний синдром та ін. [PERSON], у матеріалах справи містяться психолого-педагогічний висновок Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Авторська школа Бойка» від 22.10.2015 р., довідка з міського аматорського картинг-клубу «Піонер» від 21.10.2015 р., довідка з міського аматорського картинг-клубу «Піонер» від 22.03.2016 р., відповідь ТОВ «Центр італійської мови та культури» на запит адвоката вих.№32 від 23.10.2015 р., відповідь ТОВ «Центр італійської мови та культури» на запит адвоката вих.№16 від 24.10.2016 р., відповідь головного лікаря [PERSON] Харківської місцевої дитячої поліклініки № 23 на запит адвоката від 17.10.2016 р., відповідь керівника гуртка [PERSON] КПНЗ «Харківський міський комплексний центр клубів за місцем проживання» клуб «Старт» на запит адвоката від 24.10.2016 р., відповідь Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Авторська школа Бойка» на запит адвоката від 25.11.2016 р., психологічний висновку Центру психології та логопедії «Старт» (ФОП [PERSON]В.) від 17.11.2016 р.; акт комісії депутата сільської ради [PERSON] удостовірений секретарем виконкому Вільхівської сільської ради від 22.03.2017 р., акт комісії депутата сільської ради [PERSON] удостовірений секретарем виконкому Вільхівської сільської ради від 22.03.2017 р., інформація № 225 від 23.03.2017 р. видана виконкомом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, відповідно до якого вихованням сина займається мати. Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно з Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Однак, як встановлено у судовому засіданні, позивачем неодноразово направлялися відповідачу [PERSON] щодо узгодження часу побачення з дитиною, надання дозволу на виїзд дитини за кордон від 15.12.2016 року та 03.02.2017 року, за всіма відомими адресами місця перебування відповідача, що підтверджується описам вкладень до цінного листа та квитанціями, виданими Харківською дирекцією УДППЗ «Укрпошта». Матеріали справи містять нотаріальну заяву [PERSON] від 13.03.2017 року, в якій вона просить зявитися [PERSON] до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з метою надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька до Італійської Республіки. Відповідно до п.п. 1 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Проте, законодавством України не передбачено можливість перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині, та строку, на який вона виїжджає За змістом ст.ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків, зі встановленням при цьому конкретного часу і місця перебування за кордоном, не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Позивачем у резолютивній частині позовних вимог зазначено держави, на виїзд до яких вона просить надати дозвіл, та вказано конкретний строк, на який здійснюється виїзд. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, у судовому засіданні встановлено та доведено, що [PERSON] використала всі визначені законодавством способи отримати нотаріальний дозвіл батька [PERSON] [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон для подального лікування та оздоровлення сина до Італійської Республіки. Посилання представника відповідача на те, що батько не заперечує надати дозвіл нічим не підтверджується. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved