Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй на праві власності житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS], та зняти його з реєстрації. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач їй родичем не являється, а був зареєстрований нею в її будинку в 2014 році на прохання знайомих. Проте з 2014 року [PERSON] в її будинку не проживає, мешкає і працює в м. Києві, зв'язок не підтримує, комунальних платежів не сплачує, участі в утриманні житла не бере, хоча продовжує бути зареєстрованим в її житловому приміщені, чим порушує її права власника житла. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що перешкод у користуванні житлом [PERSON] вона не чинила, відповідач лише був зареєстрований у її будинку, але жодного дня не проживав. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 16.01.2019р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] у будинку [PERSON] ніколи не проживав та не мав наміру проживати, а був лише у 2014 році там зареєстрований у зв'язку з відсутністю в [PERSON] правоустановлюючих документів на його власне житло; [PERSON] є колишнім зятем [PERSON] й у родинних стосунках з [PERSON] не перебуває. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється одноособовим власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] в родинних стосунках з позивачкою не перебуває, членом її сім'ї не являється. Водночас [PERSON] з 05 квітня 2014 року значиться зареєстрованим в будинку позивачки за її згодою, але фактично там ніколи не проживав, комунальними послугами не користувався, участі в утриманні житла не брав, що підтверджується копіями паспорта, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.08.2010р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.08.2010р., домової книги, довідкою Борзнянської міської ради №6006 від 19.10.2018р., актом обстеження житлово-побутових умов від 22.12.2018р., показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідачем всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин його тривалого непроживання у житловому помешканні позивачки. Таким чином, оскільки [PERSON] не має наміру надати належний їй на праві приватної власності житловий будинок для проживання відповідачу, а останній в ньому не проживає без поважних причин з квітня 2014 року і в добровільному порядку не бажає вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачці використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим її законні права та інтереси, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved