Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2014 року вона надала відповідачу у позику грошові кошти у сумі 32000 гривень, а [PERSON] зобов'язалася згідно умов договору в строк до 12.03.2015 року повернути їй позику. Підтвердженням договору є письмова розписка про позику грошей. Відповідачем було порушено умови та строки договору. Станом на 12.03.2015 року позичені кошти не повернуто. Після спливу строку повернення позики [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням повернути грошові кошти, на що отримала відмову. На даний час кошти не повернуті, відповідач не вживає будь-яких заходів для погашення боргу. А тому, позивач звернулася до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 32000 грн., 10 % за кожен місяць за користування грошовими коштами, пеню у розмірі 425 грн. 20 коп., 3 % річних у розмірі 255 грн. 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 3456 грн., а також судовий збір у розмірі 745 грн. 36 коп., загалом 75281 грн. 68 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Відповідач по справі [PERSON] позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглядати без її участі, про що зазначила в письмовій заяві до суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, 12.03.2014 року [PERSON], відповідно до договору позики, отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 32000 гривень та зобов'язалася повернути вказану суму до 12.03.2015 року, що підтверджується письмовою розпискою від 12.03.2014 року. Розписка складена в присутності одного свідка [PERSON], яка також підписала її. Таким чином, сторони досягли згоди із усіх істотних умов договору позики і видачею розписки підтвердили укладення договору, його умови, засвідчили отримання грошових коштів від [PERSON]. Факт укладення договору позики доведений. Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оригінал розписки знаходиться у позивачки [PERSON], що свідчить про невиконання відповідачем умов зазначеного договору позики. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На час вирішення справи відповідач борг не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала. Враховуючи те, що основний борг відповідача перед позивачем - 32000 гривень, 3% річних за період з 13.03.2015 року до 06.05.2015 року, за неналежно виконане зобов'язання складає 255 грн. 12 коп. А тому, вказана сума підлягає до стягнення з відповідачки в повному обсязі. Оскільки відповідачкою безпідставно неналежно виконано умови договору позики, позивачці завдано також інфляційних збитків з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а тому відповідно до розрахунку за період з 13.03.2014 року по 06.05.2015 року загальна сума інфляційних збитків становить 3456 грн. А тому, вказана сума, згідно розрахунку завданих інфляційних збитків за весь час прострочення, підлягає до стягнення з відповідачки в повному обсязі. Згідно умов договору позики підлягає до стягнення з відповідача 5% пені за кожен день прострочення за період з 13.03.2014 року по 06.05.2015 року у сумі 425,20 грн. Підлягають до стягнення також 10 % від суми позики за користування грошовими коштами за кожен місяць, що складає 38400 грн. (12 місяців х 3200 =38400). У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 745 грн. 36 коп., оскільки вони підтвердженні квитанцією № 1 від 06.05.2015 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved