Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 24.09.1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб. 08.12.2006 року даний шлюб було розірвано. Під час шлюбу 03.01.1999 року у сторін народився син [PERSON] З 01.09.2014 року син навчається у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА, вищому навчальному закладі І рівня акредитації на 3 курсі денної форми навчання. У звязку з скрутним матеріальним становищем син потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює у ДП «Вінницьке лісове господарство» має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення останнім навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу розірвано 08.12.2006року (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], 03.01.1999року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА №698/16 від 29.11.2016року [PERSON] є студентом 3 курсу денної, державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.4). Згідно довідки МКП ЖЕК №12 від 13.01.2017 року № 303 [PERSON] зареєстрований та проживає з матірю [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 99/31. Відповідно до вимог ст.ст.198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Особа вважається такою, що досягла певного віку, не в день народження, а починаючи з 0 годин наступної доби, отже [PERSON] досяг повноліття (18 років) 03.01.2017року. \~У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Верховний Суд України висловив наступну правову позицію, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, тощо.\~\~ Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що обовязок утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, покладений на батьків. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що повнолітній син має задовільний стан здоровя, являється матеріально малозабезпеченим, в свою чергу відповідач, являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, тому враховуючи його матеріальне становище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.367 п.1 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити негайного виконання. Згідно ст. 5 п.1 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00грн. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 180 182, 191, 198-201 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved