Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй належать 63/100 частин комунальної квартири за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який у 2003 році поїхав навчатися до Російської Федерації, а після закінчення навчання отримав роботу та залишився проживати постійно у м. Москва Російської Федерації, де проживає і на теперішній час. Відповідач не оплачує комунальні послуги та інші рахунки, пов`язані з утриманням житла, повністю припинив виконувати обов`язки члена сім`ї і більше вісімнадцяти років відсутній за місцем своєї реєстрації. В зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та просив розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 26.09.2006 року № 3-06-313 63/100 частин комунальної квартири за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] та [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] , що підтверджується відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області від 12.07.2021 року. Таким чином, між сторонами склались житлові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом Української РСР. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи викладене, з урахуванням визнання відповідачем позову, приймаючи до уваги факт тривалого непроживання відповідача за місцем своєї реєстрації, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved