Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки з 25 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року в сумі 4179, 12 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у відповідача, та при звільненні відповідачем не виплачена їй заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога. В зв'язку з тим, що на даний час позивач у примусовому порядку отримала лише заробітну плату , без компенсації та вихідної допомоги, то відповідач зобов'язаний їй виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними доказами у справі. Також зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку не визнає, виконавчий лист по стягненню боргу по заробітній платі та середнього заробітку знаходиться на виконанні в відділі ДВС. Стягнення по заробітній платі проведено в сумі 12453, 27 грн. В рамках зведеного виконавчого провадження ВП№31021237 списання і розподіл сум між стягувачами здійснюється державною виконавчою службою в порядку черговості, встановленої ЗУ «Про виконавче провадження». Тобто, списання коштів з рахунків підприємства і визначення черговості задоволення вимог стягувачів здійснюється безпосередньо органами ДВС і вини підприємства в цьому не вбачається і позов є безпідставним. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з трудовою книжкою позивачки /а.с.6-7/ вона працювала головним бухгалтером у філії Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф» до 26.07.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідач в поданій заяві фактично визнав що виплата всіх сум, що належать позивачу проведена не була (стягнута лише сума заборгованості по заробітній платі без вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку). Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів того, що на час розгляду справи всі належні позивачу на час звільнення виплати повністю сплачені, то суд приходить до висновку, що відповідачем до цього часу не проведено фактичний розрахунок з [PERSON]. Довідку про середню заробітну плату позивача не надав, тому суд приходить до висновку, що розрахунки позивача є вірними, оскільки на її користь раніше вже стягувався середній заробіток за час затримки розрахунку виходячи з вказаного нею розміру середньоденної заробітної плати, і середній заробіток за весь час затримки з 25 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року складає 4179, 12 грн, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved