Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1860 грн. щомісячно, також просить стягнення аліментів за минулий час 18.05.2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON] [INFO]. Шлюб між ними розірвано 20.10.2007 року. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає та не надає коштів. Позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь , на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі прожиткового мінімуму 1860 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти за минулий час починаючи з 18.05.2015 року, до дати її звернення до суду з відповідним позовом, в розмірі прожиткового мінімуму 1860 грн. 00 коп., за кожний місяць минулого часу. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надійшло. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 05.02.2005 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №58. Шлюб між сторонами припинено на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.04.2007 року, справа №2-2294/07. [INFO] від шлюбу сторін народився [PERSON], який проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є батьком [PERSON] та в його утриманні участі не приймає, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» для дитини віком з 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 01.01. по 30.06.2018 року в розмірі 1860 грн., з 01.07. по 30.11.2018 року в розмірі 1944 грн., та з 01.12. по 31.12.2018 року в розмірі 2027 грн. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до 4-го Принципу Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток, з цієї метою спеціальні догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд приймає до уваги, що присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є можливим лише у випадку доведення позивачем в порядку ст.12, 81, 83 ЦПК України достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В даному випадку позивачем на надано жодних доказів працевлаштування відповідача та отримання ним доходів, наявності у нього коштовного майна, тощо. Відтак, беручи до уваги, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати, чого не робить, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього щомісячно аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., на користь позивача, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 01.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, тобто з 18.05.2015 року, суд дійшов висновку, що в даній вимозі слід відмовити, оскільки позивач не надав переконливих доказів, що вона вживала заходи для одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати в той період. Так, надані позивачем докази - копії текстових повідомлень з соціальної мережі за 2011 рік не свідчать про намагання позивача дійти згоди з відповідачем з приводу сплати аліментів в проміжок часу, за який просить стягнути аліменти, у зв'язку з чим, в цій частині позовних вимог слід відмовити. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягнення аліменти на утримання дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial