Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17.08.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 910. Вказує, що біля девяти місяців проживають окремо. Між ними склалися складні відносини, почуття любові відсутнє. Спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1600 грн. щомісячно від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 17.08.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 910, що підтверджується\~\~свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 074536 від 17.08.2012 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 183927 від 11.07.2013 року (а.с.8). Син проживає з позивачем [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 27.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. При стягненні з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, суд враховує в першу чергу інтереси дитини, матеріальне становище сторін, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб та має можливість сплачувати аліменти. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 грудня - 1492 грн. Суд приходить до висновку також, що згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 640 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.104,\~105,\~110,\~112\~180, 182 СК України,

Outcome: approved