Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 1995 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають четверо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на життя, шлюбні права, ведення домашнього господарства, виховання дітей стосунки в сім`ї значно погіршились, що на даний час призвело до втрати взаємної поваги та любові. На даний час шлюб носить формальний характер, примирення не можливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася надала до суду заяву якою підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу слухання справи просить проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове не з`явилася надавши до суду відзив та заяву якою заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати строк на примирення розглянувши справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. 15 липня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Першотравневою сільською радою народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №13, та видано свідоцтво серії [NUMBER] . (а.с.4) Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В результаті відносин, які склалися в сім`ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, що виразилось у зверненні до суду з даним позовом та у її заяві поданій в судове засідання. Суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення, оскільки за досить тривалий термін розгляду справи про розірвання шлюбу сторони не примирилися та не виявили взаємного бажання на збереження сім`ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Майнового спору між подружжям немає. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved