Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки у виплаті розрахункових, в якій вказала, що наказом № 17 від04.02.2013 року була прийнята на роботу ТОВ «Артемівський МІРЦ» на посаду програміста та наказом № 6 від 09.04.2014 року була звільнена з посади за ст. 36 п. 1 КЗПП. У день звільнення позивача з ТОВ «Артемівський МІРЦ» розрахунок по заробітній платі не було проведено. У зв?язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2641, 56 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на день подачі позову в розмірі 16 666, 72 грн, інфляційні втрати за час затримки заробітної плати 556, 62 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Судові повістки були відправлені рекомендованим листом 16.10.2014 р. та 13.11.2014 р. Також відповідач був повідомлений про слухання судового засідання у пресі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що надала письмову заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що позивачка дійсно знаходилась у трудових правовідносинах з відповідачем з 04.02.2013 року по 09.04.2014 року, та була звільнена за ст. 36 п. 1 КЗпП України, про що свідчить виписка з трудової книжки (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Але відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України в день звільнення, не провів з ним остаточний розрахунок та заборгованість по заробітній. Стосовно позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розмір и належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з дня звільнення - 04.02.2013 року по день фактичного розрахунку - час подачі позову (13.10.2014р), що складає: 16 666, 72 гривень. Як передбачено ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеної норми з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved