Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить надати їй дозвіл на виїзд дочки, [PERSON], [INFO], за кордон, без дозволу і без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], строком на один рік : з 1 березня 2018 року по 28 лютого 2019 року. Згідно із вимогами ст.274 ЦПК України спір розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо такого порядку від відповідача, згідно із вимогами ч.5 ст.279 ЦПК України Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 16 лютого 2018 року, протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду відповідачем відзив на позов подано не було. Третьою особою - Службою у справах дітей Сарненської РДА пояснень щодо позову не подано. Клопотань від сторін до суду не надходило. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача, які повністю доводяться доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин з приводу особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей, які регулюються нормами СК України. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що її батьками є сторони по с праві : [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2017 року, копія якого надана позивачем, шлюб між сторонами по справі розірвано. Неповнолітня дитина сторін по справі проживає із позивачем, що встановлено судом із копії довідки про склад сім'ї № 1570 від 30 січня 2018 року, виданої КП «Житлосервіс». Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України - батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. В позовній заяві позивач зазначала, що вона має намір відвідати свою сестру, яка проживає за кордоном. Враховуючи відсутність згоди батька її дитини на виїзд за кордон - вона не може виїхати до сестри із своєю дитиною. Відповідач відмови у наданні дозволу на виїзд дитини не мотивує, а тому використовує надані йому законодавством права відносно дитини всупереч її інтересам. Із змісту ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушені права неповнолітньої дитини на свободу пересування. [PERSON], відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - не надано відзиву на позовну заяву та доказів, які б могли бути підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини. З огляду на те, що відповідачем не надано відзиву на позов [PERSON], а також доказів на доведення заперечень - вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому позов останньої підлягає до задоволення. В позовній заяві [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійсно дійшов висновку про ухвалення рішення на користь позивача, факт оплати позивачем судових витрат, а саме - судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, а тому зазначена сума стягується судом з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 155 СК України, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ № 57 від 27 січня 1995 року,

Outcome: approved