Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на підставі договору дарування ? часток квартири від 19 листопада 2012 року та рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року належить на праві приватної власності двокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідач колишній співвласник спірної квартири у 2012 році звільнив квартиру від особистих своїх речей, ключі від квартири передав позивачу, але з квартири не виписався, місцезнаходження його не відомо. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та судові витрати покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не зявився у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до частини 3\~ст.131ЦПК України. Про причини своєї неявки він не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування ? часток квартири від 19 листопада 2012 року та рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34775182 від 12 березня 2015 року та № 34776712 від 12 березня 2015 року позивач зареєструвала право власності на ? та ? частки квартири № 8 будинку № 177, яка знаходиться по вул. Петровського в м. Артемівську Донецької області. Відповідно до довідки про склад сімї № 12/02 від 12 лютого 2018 року виданого ОСББ «Дворик на Садовій» [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] її склад сімї складає: [PERSON] Згідно акту № 5 від 09 лютого 2018 року перевірки паспортного режиму, перевіркою встановлено, що в квартирі № 8 жилого будинку № 177 по вул. Садовій в м. Бахмуті Донецької області зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично у вищевказаній квартирі з 2012 року не проживає. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні» однією підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved