Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 21 березня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] та від шлюбу вони мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2015 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх доньок у сумі 1/3 частки з усіх видів його заробітку. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду та свого обов`язку по утриманню дітей, грошові кошти сплачує частково примусово. Внаслідок цього за період з 01 серпня 2015 року по 30 червня 2020 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на суму 45050,33 грн. у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів, розмір якої становить 41464 гривні 24 копійки. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 05.10.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Станом на 11 січня 2021 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засідання матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2015 року по справі № 235/6578/15-ц, копія якого долучена позивачем до позовної заяви, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 13 серпня 2015 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на другу дитину, - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів розмір заборгованості по аліментам за період з 13 серпня 2018 року по червень 2020 року становить 45050 гривень 33 копійки . Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом встановлено, що розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2015 року по червень 2020 року становить 41464 гривні 24 копійки . Згідно\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, на платника аліментів не можна покладати передбачену ч.1\~ст. 196 СК України\~відповідальність, якщо заборгованість виникла з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини ( несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів). Таким чином, при вирішенні судового спору з приводу сплати неустойки за прострочення виконання аліментного зобов`язання вина особа, яка здійснила таке прострочення презюмується та саме на вказану особу покладено тягар доведення наявності об`єктивних причин, які перешкоджали їй своєчасно сплачувати аліменти. Оскільки [PERSON] не виконує своєчасно та у повному обсязі свій обов`язок зі сплати аліментів, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1,5 ст.\~81\~ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, не подав до суду відомостей наявності об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали виконанню відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів, на власний розсуд розпорядившись таким чином своїми процесуальними правами на власний розсуд Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved