Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 23 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №382. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з січня 2018 року сімейні відносини між нею та відповідачем поступово погіршувалися, що призводило до втрати взаєморозуміння та постійних сварок. В ході даних сварок відповідач постійні принижував її як жінку та неодноразово застосовував відносно неї різного роду насилля. Одночасно зазначила, що їй відомі непоодинокі випадки подружньої зради з боку відповідача. Спроби налагодити стосунки та зберегти їхню сім`ю з її боку були односторонніми та не дали жодних результатів. В результаті наведеного, з квітня 2018 року їхні стосунки були остаточно припинені та з зазначеного часу вони спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Вважає, що за таких обставин їхня із відповідачем сім`я розпалась остаточно, не може бути відновлена, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також вказала, що від шлюбу із відповідачем спільних дітей вони не мають. Ухвалою судді від 17 квітня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в порядку спрощеного провадження, у судове засідання не з`явилися. При цьому, до початку судового засідання, до суду надійшла заява позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Так, сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 23 грудня 2002 року відділом громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №382. При укладенні зазначеного шлюбу відповідач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на шлюб та сім`ю, подружні відносини між сторонами припинені. За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні участь не приймав та клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не подавав. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від шлюбу спільних дітей не мають, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved