Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі також прописані дочка позивача та онук. Однак, [PERSON] та [PERSON] не мешкають за своїм місцем реєстрації. Фактично відповідачі мешкають на території Російської Федерації. Відповідачі не беруть участі в утриманні житла більше 10 років, житло перебуває на утриманні позивача, яка є пенсіонеркою і не має змоги сплачувати комунальні платежі за відповідачів. У судове засідання позивач не з`явився, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явились в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Шевченківського району м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду надав пояснення, де зазначив, що Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Шевченківського району м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради не є виконавчим органом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Харківську міську раду. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав пояснення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено відсутність відповідачів у спірній квартирі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 23.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] [PERSON] 23.05.2009 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є громадянами Російської Федерації, що підтверджується копіями паспортів відповідачів. (а.с. 17-20, 24-25) Із заяви [PERSON] , посвідченої нотаріусом нотаріального округу ЗАТУ Александровськ, Мурманської області Личко Ю.М. від 27.05.2019 року вбачається, що він не заперечує проти зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час у зазначеній квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують, позивач звернулась до суду з даним позовом. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] , на даний час не приватизована, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК). Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Згідно ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до Акту від 08.12.2017 року, складеного сусідами [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого начальником дільниці №7 КП «Жилкомсервіс», [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають. Відповідно до штампів в паспортах [PERSON] та [PERSON] з 2013 року відповідачі мають зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації. (а.с. 18, 24) З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] , таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved