Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому 25 .02.1995 року, який 26.02. 2013 року за рішенням суду розірвано. Від цього шлюбу мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO] [PERSON] навчається на денній формі навчання Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», [PERSON] навчається в школі. Діти знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. Позивачка працює, однак її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня дітей, а тому вони потребують матеріальної допомоги. Відповідач до осені 2013 року добровільно надав матеріальну допомогу грішми, купував взуття, одяг, однак дізнавшись, що позивачка проживає у фактичному шлюбі з іншим чоловіком припинив надавати дітям допомогу. Відповідач за фахом вчитель трудового навчання, але на даний час працює за тимчасовими угодами, має непоганий заробіток і спроможний надавати кошти на утримання дітей. У зв'язку з цим просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно , починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання - 30.06.2016 року та 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, та пояснив, що в минулому році він працював за тимчасовими угодами, отримував незначний дохід, однак щоб допомагати дітям змушений був брати кредити, позичати гроші. В цьому році він не має змоги взяти кредит, оскільки ніде не працює, будь-якого доходу не має. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року (а.с.2). За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.02.2013 року їх шлюб розірвано (а.с.3). Від цього шлюбу мають двох спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO] (а.с.4,5). [PERSON] навчається на денній формі навчання Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», [PERSON] навчається в школі. Діти знаходиться на вихованні та утриманні позивачки, яка працює, отримує незначну заробітну плату (а.с.7), і її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня дітей, а тому вони потребують матеріальної допомоги. Відповідач матеріальну допомогу дітям надає періодично, оскільки знаходиться в скрутному матеріальному становищі, стабільного заробітку не має, в даний час не працює. За фахом вчитель трудового навчання, однак за спеціальністю не працює за відсутністю вакансій. Відповідач має задовільний стан здоров'я, працездатний, інших дітей не має і будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Вказані обставини сторонами не оспорюються. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Позивачкою не надано суду доказів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі як вона просить . Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 184 СК України,суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід. У відповідності із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності із ст. 200 СК України, суд може визначити розмір аліментів на повнолітню дочку, сина , в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] власних доходів не мають, мають задовільний стан здоров'я, [PERSON] має повних 18 років, навчається на денній формі навчання терміном до 30.06.2016 року, а також те, що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, живе за рахунок незначних тимчасових заробітків, має задовільний стан здоров'я, та те, що позивачкою не надано жодних доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в сумі по 500 грн. на утримання кожного із дітей, суд позов задовольняє частково та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. В частині позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог. Крім того суд, у відповідності із ч.3 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60грн. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial