Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії щодо списання незаконно нарахованої заборгованості з оплати та здійснення перерахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року за нею та членами її сім`ї, визнано право постійного користування квартирою [ADDRESS] . Згідно акту № 97 складеного у 2001 році в даній квартирі відсутні радіатори, які були встановлені лише в 2018 році, після чого позивач стала користуватись послугою з надання опалення. Позивач зазначає, що нарахована відповідачем заборгованість за теплопостачання, яка станом на 01.01.2019 року складає: 14 355 грн., не відповідає дійсності, оскільки лише 10.10.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання послуг. У зав`язку з викладеним просить суд визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати останнього здійснити перерахунок заборгованості. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (20.08.2020 року вх. № 20986). Згідно відзиву, представник зазначає, що вимоги позивача є незнаним та не ґрунтується на законі, оскільки обов`язок щодо сплати теплової енергії виникає з факту приєднання до внутрішньо будинкових мереж, а обов`язок по оплаті теплової енергії виникає з факту володіння житлом, а відтак списання грошових сум без дотримання норм та правил не є можливим. На підставі викладеного просив позов залишити без розгляду, а відмовити у його задоволенні (а.с.35-37). До відзиву надано докази на підтвердження його направлення учасникам провадження (а.с.34). З клопотанням про виклик та допит свідків до суду 02.02.2021 року (вх. № 2488) звернулась позивач у справі, яка зазначила, що допитані в судовому засіданні свідки зможуть підтвердити обставини зазначені позивачем у позові (а.с.55). В останнє судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, що в ньому викладі (а.с.66). Представник відповідача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.65), про причини не явки суд не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або розгляд за його відсутності не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази на підтвердження та спростування позовних вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.11.2018 року видане Державним Виробничим житлово-побутовим підприємством корпорації «УКРБУД», [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, на праві спільної часткової власності видано квартиру [ADDRESS] (а.с.15). Свідоцтво про право власності видане згідно з розпорядженням від 05.11.2018 року № 01165, та зареєстроване і записане у реєстрову книгу за № 20-2265. У позовній заяві, позивач посилається на відсутність правових підстав щодо нарахування заборгованості з теплопостачання, оскільки в її квартирі були відсутні прилади опалення, про що вона особисто повідомляла житлово-експлуатаційну компанію. Також, позивач зазначає, що батареї в приміщенні з`явились лише в грудні 2018 року, після чого вона почала сплачувати кошти за надані послуги, а відтак просить скасувати борг, у розмірі: 14 355 грн., як такий що нарахований безпідставно. Судом досліджуються документи на підтвердження зазначених обставин. Так, згідно довідки про склад сім`ї та прописку № 398 , в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , 1956 р.н., - основний наймач, [PERSON] , - дочка та [PERSON] , - онук. Згідно даних про прописку, всі особи зареєстровані в квартирі з 2018 року (а.с.11). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року (справа № 523/15576/17) позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Державного виробничого житлово-побутового Підприємства Української державної будівельної корпорації «Укрбуд», треті особи без самостійних вимог Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР про визнання право користування однокімнатною квартирою, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою - задоволено. Визнано за [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , право постійного користування однокімнатною квартирою [ADDRESS] . Зобов`язано Державне виробниче житлово-побутове Підприємство Української державної будівельної корпорації «Укрбуд» не чинити перешкод [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] в постійному користуванні квартирою [ADDRESS] (а.с.12-14). Згідно акту складеного майстром дільниці ЖЕК -97, комендантом сімейного гуртожитку та сантехником про те, що в квартирі [ADDRESS] , наданої для тимчасового проживання відсутні радіатори, газова плита не справна, крім іншого необхідна заміна труб на поставку холодної та гарячої води (а.с.9). Відповідно до акту від листопада 2018 року складеного майстром ОООУК «Жилфонд», сантехником та власником квартири, складеного за обставинами того, що особовий рахунок до видання наказу № 26 від 04.10.2018 року за вказаною вище адресою, було відкрито на [PERSON] (а.с.10). Згідно листа Управління соціального захисту населення в Суворовського районі від 31.01.2020 року вих. № Р-13, [PERSON] , повідомлено: відповідно до Міської програми надання соціальних послуг та інших видів допомоги незахищеним верствам населення м. Одеси на 2016 -2017 рік та 2018-2020 роки, управління була надіслана до КП «Теплопостачання міста Одеси» муніципальна дотація у розмірі: 2000, 00 грн., за 2017 рік та 1200, 00 за 2018 рік на особовий рахунок № [NUMBER] відкритий з 01.11.2006 на ім`я заявника (а.с.16). Відповідно до листа Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» від 10.10.2018 року [PERSON] , повідомлено щодо отримання перерахованих коштів муніципальної допомоги, за січень 2017 року в розмірі: 800 грн., лютий 2017 року в розмірі: 1 200 грн., в травні 2018 року у розмірі: 1 200 грн. (а.с.17). На підтвердження відсутності системи опалення позивачем надано квитанції від 12.11.2018 року, згідно якої [PERSON] , здійснила оплату за ремонт системи опалення, за адресою: [ADDRESS] , в сумі: 300 грн. (а.с.19). Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суду пояснила, що їм достеменно відомо, про те, що в квартирі позивача було відсутнє опалення та що лише як два роки позивач користується теплом, до цього часу в квартирі не було радіаторів та відповідно позивач не споживала теплову енергію, також їм відомо про виклик майстрів та представників теплопостачання з приводу відсутності тепла. Судом досліджено відзив на позов згідно якого, представник відповідача вимоги позову вважає незнаним та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки обов`язок щодо сплати теплової енергії виникає з факту приєднання до внутрішньо будинкових мереж, а обов`язок по оплаті теплової енергії виникає з факту володіння житлом, а відтак списання грошових сум без дотримання норм та правил не є можливим. У відзиві на позов представник позивача посилається на постанову КМУ від 17.02.2020 року № 151 щодо затвердженого порядку проведення перерахунків розміру за надані послуги з централізованого опалення, постання холодної та гарячої води, що як зазначає представник позивач матеріалами справи не довела. Вирішуючи даний позов суд виходить з такого. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і споживачем регулюються Договором, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», постановами КМУ № 630 від 21.07.2005 року та № 830 від 21.08. 2019 року. Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов`язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України) та належними сторонами (ст.527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Згідно реєстру нарахування і виплат по абоненту розрахунковий рахунок № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , сальдо нарахувань встановлено станом на 01.11.2006 року, заборгованість до сплати становить: 15 285 грн., 03 коп. (а.с.4-6). При цьому, матеріалами справи встановлено, що свідоцтво про право власності на житло [PERSON] , та члени її сім`ї отримали лише 05.11.2018 року, крім іншого, матеріалами справи встановлено, що особовий рахунок на ім`я [PERSON] , згідно Наказу № 26 було відкрито 04.10.2018 року, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року (а.с.8). Таким чином, суд критично ставиться до посилання представника відповідача щодо виникнення підстав сплати коштів за надані послуги, а також підстав виникнення обов`язку щодо сплати такого, оскільки матеріалами справи також, встановлено, що в квартирі [ADDRESS] були відсутні системи теплопостачання (радіатори), а відтак розрахунок заборгованості викликає сумніви щодо нарахування коштів за надані послуги, оскільки останні не отримувались споживачем. Відповідно до с кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вирішуючи даний спір, з метою захисту конституційних прав позивача, суд вважає правильним та доцільним зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» скасувати заборгованість за послуги з теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у розмірі: 14 355 грн., що виникла в період часу з 2001 року по 26.12.2018 року У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягнення судові витрати у розмірі: 840 грн., 80 коп.

Outcome: approved