Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання частки у спільному майні подружжя, визначення частки в майні померлого. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її син - [PERSON] , який перебував у шлюбі з [PERSON] з 1985 року. Під час шлюбу подружжя придбало у спільну власність нерухоме майно. Позивач по справі зазначає, що вона 08.11.2019 року звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина, однак, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом та просить суд визначити частки у спільному майні подружжя, які належали померлому. В ході розгляду справи, позивач уточнювала позовні вимоги, та відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 року, остаточні позовні вимоги є наступними: визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права на спадкування. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, 27.01.2020 року (вх. 2095) відповідачі подали відзив на позовну заяву, згідно якого просять позовні вимоги залишити без задоволення. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що [PERSON] , отримувала кошти переводом від працюючого сина [PERSON] , а відтак, нерухомість придбана в шлюбі не є такою, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки позивач не надала доказів щодо доходів [PERSON] , які б дали змогу останньому купувати нерухомість. Відповідачі зазначають, що спірне нерухоме майно, на яке претендує позивач у справі є особистим майном відповідача [PERSON] в силу ст. 57 СК України, оскільки було придбано за власні кошти останньої. На підставі викладеного відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що об`єкти нерухомості не є таким, на які розповсюджується режим спільної сумісної власності, а відтак у позивача відсутні підстави на спадкування такого майна. На адресу суду 17.02.2020 року (вх. № 4396) надійшла заява про уточнення позовних вимог за підписом представника позивача [PERSON] , [PERSON] , та заява про витребування доказів (т. 1, а.с.74-93). Також, з клопотанням про витребування доказів, на адресу суду звернувся представник відповідачів адвокат Ростомов Г.А (т. 1, а.с.95-96, 98-100). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2020 року задоволені клопотання представника позивача та представника відповідачів, витребувано відомості щодо укладення шлюбу та матеріали архівних справ щодо оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна, відомості про доходи [PERSON] (т. 1, а.с.112). На виконання ухвали суду 22.06.2020 року (вх. № 15598) приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Т.Ю., направила копію договору купівлі-продажу від 30.03.2018 року за реєстровим № 773 (на 33 аркушах) та копію договору купівлі-продажу від 01.06.2018 року за № 1472 (на 52 аркушах) (т. 1, а.с.131-216). Також, 23.06.2020 року (вх. № 4645/20) на виконання ухвали суду надійшла відповідь Управління Державної реєстрації Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, згідно якої зазначено, що актового запису про шлюб відносно [PERSON] з [PERSON] не виявлено, проте, виявлено актовий запис про шлюб відносно [PERSON] та [PERSON] , № 1207 від 20.07.1985 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного тану Одеського міського управління юстиції (т. 1, а.с.218,219). В подальшому, 01.07.2020 року (вх. № 16377) на адресу суду, на виконання ухвали надійшли копії податкової справи фізичної особи підприємця [PERSON] , [INFO] (а.с.1-84 т.№ 2). Разом з цим, 07.07.2020 року (вх. № 16883) на адресу суду приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., на виконання ухвали суду від 17.02.2020 року направлено засвідчену фотокопію матеріалів нотаріальної справи за договором купівлі-продажу, посвідченого 22.12.2003 року, за реєстровим № 5417 (а.с.88-100 т.№2). В подальшому, 15.09.2020 року (вх. № 22805) на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог за підписом позивача [PERSON] (т. 2, а.с.111-121). Крім іншого, 16.02.2021 року (вх. № 4150) на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог за підписом [PERSON] (т. 2, а.с.140-144). Та заява про витребування доказів (т. 2, а.с.157-158). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Акрабової О.М., задоволено, витребувано від Державної Податкової Служби України Головного Управління ДПС в Одеській області відомості про дохід [PERSON] , у період з січня 2015 року по грудень 2019 року (а.с.176 т.№2). В подальшому, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 року задоволено заяву позивача [PERSON] , та прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог від 16.02.2021 року, згідно якої позовні вимоги є наступними: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] наступне майно: земельну ділянку, кадастровий номер:5122786400:02:003:1941, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; об`єкт житлової нерухомості, однокімнатну квартиру, загальною площею: 34.7 кв.м., житловою: 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з надвірними спорудам, загальною площею: 212, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельні ділянки: кадастровий номер:5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський спору і споруд (присадибна ділянка) площею: 0, 0498 га. Визнати за [PERSON] , який помер [INFO] , частку у спільному майні подружжя, що становить: Ѕ земельної ділянки, кадастровий номер: 5122786400:02:003:1941, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; Ѕ частини квартири [ADDRESS] ; Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Земельні ділянки місця розташування кадастровий номер: 5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський спору і споруд (присадибна ділянка) площею: 0, 0498 га. Визнати за [PERSON] право на спадщину на: земельну ділянку кадастровий номер: 5122786400:02:003:1941, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є спадкоємицею першої черги після смерті сина [PERSON] померлого [INFO] ; Визнати за [PERSON] право на спадщину на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею: 34, 7 кв.м., житлова площа: 17, 5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; Визнати за [PERSON] право на спадщину на: житловий будинок з надвірним спорудами, загальною площею 212, 5 кв.м., житловою площею 82 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: 5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський спору і споруд (присадибна ділянка) площею: 0, 0498 га. (а.с.181-182 т.№2). Також, на адресу суду 19.03.2021 року, на виконання ухвали суду від 01.03.2021 року Державна Податкова Служба України ГУ ДПС в Одеській області надала відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів на [PERSON] , та [PERSON] (а.с.185-188 т.№2). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року у задоволенні заяви представника [PERSON] , про прийняття чергової заяви про збільшення позовних вимог відмовлено, з підстав того, що заява про збільшення позовних вимог є такою, що змінює не лише підстави але й предмет позовних вимог. Підготовче провадження закрито, та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті (а.с.201-202 т.№ 2). В останнє судове засідання позивач [PERSON] , та представник позивача адвокат Алфєєв Дмитро Миколайович не з`явились, на адресу суду (електронний суд) надійшло клопотання адвоката позивача про можливість розгляду справи у відсутність сторони позивача, де представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Клопотання мотивне тим, що згідно розпорядження в.о. голови Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом Covid -19», тимчасово, з 01.11.2021 року по 01.12.2021 року, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжиття заходів (а.с.213 т.№2). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Ростомов Г.А., також звернувся із заявою про можливість проведення слухання справи за відсутності сторони відповідача у зв`язку з введенням карантинних обмежень. В заяві зазначив, що позовну заяву просить залишити без задоволення, та, що підтримує відзив на позовну заяву (а.с.217 т№2). Представник третьої особи: Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином та своєчасно, 03.07.2020 року (вх.№ 16725) та 19.03.2021 року (вх. № 7900) на адресу суду надійшли листи за підписом завідуючої Суворовської державної нотаріальної контори Дацкової Ф.А., згідно яких просить розгляд справи провести у відсутність представника нотаріальної контори (т. 2, а.с.85, 184). На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін, оскільки сторони по справі звернулись із заявами про можливість розгляду справи за їх відсутності, в яких відповідно зазначили про підтримку позовних вимог, про не визнання позовних вимог та підтримку відзиву на позовну заяву. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних в їх сукупності, відзив на позовну заяву, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Місце смерті: м. Єрусалим. Свідоцтво про смерть видано за допомогою комп`ютеризованої системи Записів актів цивільного стану. Переклад з мови іврит на українську мову виконано в департаменті Перекладів при «Асоціації Перекладачів та Філологів» перекладачем Черновицькою Н.В. Підпис перекладача засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кузішеною І.Д. (т. 1, а.с.13-14). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 361. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с.11). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.09.2019 року до майна померлого [PERSON] , [INFO] , заведено спадкову справу № 745/2019 Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса, номер у спадковому реєстрі: 64784940 (т. 1, а.с.21). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2019 року Державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори Ільницької Г.П., [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , з підстав ненадання спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове мано, що належало [PERSON] , що передбачено п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Прядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року (т. 1, а.с.22-23). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , однак, їй було відмовлено з підстав ненадання правовстановлюючих документів. Позивач зазначає, що за життя, перебуваючи у шлюбі, її син [PERSON] , та відповідач у справі [PERSON] , придбали нерухоме майно, а відтак, [PERSON] , належить Ѕ частка спільного майна подружжя, та позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкування 1/6 частини спадкового майна після смерті сина. Згідно листа Управління Державної реєстрації Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального УМЮ (м. Одеса) 20.07.1985 року складено актовий запис про шлюб № 1207 відносно [PERSON] та [PERSON] , який складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 20.07.1985 р. № 1207 (т.1, а.с.218,219). Також, копія свідоцтва про шлюб, міститься в матеріалах наданих приватним нотаріусом щодо посвідчених договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.07.1985 року, актовий запис № 1207. Прізвище після реєстрації шлюбу: « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.148 том. № 1). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 1985 року, актовий запис про шлюб № 1207. Слід зазначити, що обставини перебування у зареєстрованому шлюбі відповідачами у справі не заперечувались та не спростовувались. Щодо нерухомого майна придбаного в період перебування у зареєстрованому шлюбі судом досліджуються наступні документи. Судом досліджуються засвідчені фотокопії матеріалів нотаріальної справи за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., 22.12.2003 року за реєстровим № 5417. Так, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5417 - [PERSON] продала, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з однієї кам`яної жилої будівлі, житловою площею 35,5 кв.м., позначеної в схематичному плані літ «А»; та надвірних споруд навісу літ. «Г»; гаражу літ. «Д»; мостіння - І; огородження -№ 1-5; цистерни -ІІ; розташованих на земельній ділянці площею: 443 кв.м. (а.с.88-100 том №2). Судом досліджуються копії документів, що стали підставою для посвідчення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., договорів купівлі-продажу від 30.03.2018 року та 01.06.2018 року. Так, згідно договору купівлі-продажу від 30.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею: 34,7 кв.м., в тому числі житловою площею: 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Заяви Компетентним органам за місцем вимоги від [PERSON] , згідно якої останній зазначив: «… відповідно до ст. 65 СК України, даю згоду моїй дружині [PERSON] , на купівлю квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на наші спільні сумісні кошти, та на укладення нею договору купівлі-продажу за ціну та на умовах за її розсудом …» (а.с.147 т.№ 1) Також, судом досліджується копія договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.06.2018 року, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність нерухоме майно - земельну ділянку, площею: 0,04 га, (в тому числі з земельними угіддями: рілля - 0,0400 га), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки - для розміщення та експлуатації кафе магазин-бару « [INFO] ». До документів наданих щодо укладення даного договору купівлі-продажу, судом досліджується заява [PERSON] , згідно якої остання зазначає, що вказана земельна ділянка придбавається нею за власні кошти. Судом, також досліджується заява [PERSON] , до Компетентних органів за місцем вимоги, згідно якої останній зазначив, що йому відомо про майбутню купівлі дружиною [PERSON] , земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на її особисті кошти та на укладення нею договору купівлі-продажу за ціну та на умовах за її розсудом. Підтверджує, що грошові кошти, які витрачаються на придбання вказаного об`єкту нерухомості є особистою приватною власністю дружини та придбане майно є об`єктом права особистої приватної власності дружини (а.с.198 том № 1). Таким чином, з досліджених документів, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжя на підставі договорів купівлі-продажу придбало у власність: квартиру, та житловий будинок, які згідно посвідчених договорів було придбано за спільні кошти подружжя. Щодо земельної ділянки придбаної [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2018 року, матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбана за власні кошти [PERSON] , та є її особистою приватною власністю, що підтверджується заявами подружжя наданим Приватному нотаріусу до документів на укладення договору купівлі-продажу (т. 1, а.с.165-216). У відзиві на позовну заяву відповідачі зазначили, що майно з приводу якого позивач ставить питання щодо визнання спільним сумісним майном подружжя, визначення часток та визнання спадкоємцем 1/6 частини, є особистим майном відповідача у справі, придбаним за особисті кошти відповідача, зокрема за кошти надані [PERSON] , оскільки останній працевлаштований у суднохідній компанії, та заробітна плата отримана ним, використовувалась на купівлі нерухомості. Крім іншого, відповідачі зазначили про відсутність доходу спадкодавця, який би передбачав можливість придбання нерухомості тощо. Судом досліджується лист відповідь Головного Управління ДПС в Одеській області Державної Податкової служби України згідно якої зазначено, що [PERSON] перебував на обліку з 01.01.1995 року по 13.12.2018 роки на спрощеній системі оподаткування. Згідно наданої платником податкової декларації єдиного податку за 2015 рік (від 19.02.2016 року № 1600012113) загальна сума доходу за звітний період складає: 350 000, 00 гривень, згідно наданої платником податкової декларації платника єдиного податку за 2016 рік (від 19.01.2017 року № 1700014214) загальна сума доходу за звітний період складає: 350 000, 00 грн., згідно податкової декларації за 2017 рік (від 18.01.2018 року № 13232) загальна сума доходу за звітний період складає: 138 180, 00 грн.; згідно податкової декларації за 2018 рік (від 17.12.2018 № 100267) загальна сума доходу за звітний період складає: 157 500, 00 грн. Щодо [PERSON] , зазначено, що остання перебувала на обліку з 01.10.2019 року по 09.09.2020 роки на загальній системі оподаткування. Згідно наданої платником декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік (від 30.01.2020 року № 17211) загальна сума доходу за звітний період складає: 0, 00 грн. (а.с.185-186 том № 2). З огляду на зазначене, судом встановлено, що [PERSON] , з 1995 року по 2018 роки перебував на спрощеній системі оподаткування та отримував дохід, а відтак, суд критично оцінює доводи/твердження відповідачів щодо відсутності у спадкодавця доходів як таких, оскільки дані твердження, спростовані матеріалами справи. Вирішуючи позов про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визначення часток у майні та визнання права на спадщину, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, позивач у справі [PERSON] , як мати спадкодавця [PERSON] , є спадкоємцем першої черги до майна померлого сина. Абзацом 3 пункту17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки із спільного майна, звернені стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до діючого Сімейного законодавства набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. У відповідності частини 3 статті 368 ЦК України, майно нажите подружжям під час шлюбу вважається їх спільним майном. При вирішенні спору стосовно частки сторін у спільному майні подружжя, суд виходить із того, що в силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Разом з цим, відповідно до приписів ст. 57 СК України, виключення містить наступне майно, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п. 3 ч.1 ст. 57 СК України). Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка площею: 0, 04 га, (в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,0400 га), розташована за адресою: [ADDRESS] щодо якої позивач порушує вимогу про визнання її спільною сумісною власністю подружжя та визнання права на спадкування щодо якої просить позивач у справі - є приватною власністю відповідача [PERSON] , що підтверджується заявами подружжя наданими нотаріусу для укладення та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] , щодо визнання земельної ділянки кадастровий номер: 5122786400:02:003:1941, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні та визнання позивача спадкоємцем щодо даного об`єкту нерухомості задоволенню не підлягають, з підстав передбачених ст. 57 СК України, оскільки, як встановлено матеріалами справи, земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] , придбана на її особисті кошти в період перебування у шлюбі. Отже, як встановлено дослідженими матеріалами справи, подружжю, в період перебування у шлюбі, на праві спільної сумісної власності належить наступне нерухоме майно: реєстраційний номер нерухомого майна: - 1520506051101: Об`єкт нерухомого майна: квартира, загальна площа: 34, 7 кв.м., житлова площа: 17, 5 кв.м. Опис: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Номер запису про право власності: 25516893, дата державної реєстрації: 30.03.2018 року. Державний реєстратор: приватний нотаріус Заботкіна Т.Ю., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область. Підстава виникнення: договір купівлі-продажу. Серія 773, від 30.03.2018 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40410311 від 30.03.2018 року. Приватний нотаріус Заботкіна Т.Ю. Форма власності: приватна. Розмір частки 1/1. Власник: [PERSON] (а.с.16); - житловий будинок з надвірними спорудами. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1202580551101. Опис об`єкта: Загальна площа: 212, 5 кв.м., житлова площа: 82, матеріли стін: черепашник, Опис: житловий будинок, гараж, вбиральня, огородження, цистерни. Адреса: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площа: 0, 0498 га. Номер запису про право власності: 19561843. Дата державної реєстрації: 17.03.2017 року. Державний реєстратор: приватний нотаріус Ковальська В.В. Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область. Підстава виникнення: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯГ 954718, виданий 22.05.2007 року, видавник: Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради; договір купівлі-продажу, серія та номер: 5417, виданий 22.12.2003 року, видавник Левенець Т.П., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД 142170481504, виданий 17.02.2017 року, видавник: Управління ДАБК Одеської міської ради; Розпорядження про присвоєння поштової адреси. Серія та номер: 116, виданий 07.03.2017 року, видавник: Суворовська районна адміністрація. Підстава внесення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34317804 від 17.03.2017 року, приватний нотаріус Ковальська Вікторія Валентинівна, Одеський міський нотаріальний округ Одеська область. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1. Власник: [PERSON] . З огляду на викладене, судом встановлено, що подружжям під час перебування у шлюбі, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації було внесено зміни до об`єкту нерухомого майна, житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: зміни загальної та житлової площі будинку внаслідок чого наразі житловий будинок становить: 212, 5 кв.м., - загальної площі та 82 кв.м., - житлової площі. Також, згідно матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка площею: 0, 0498 га кадастровий номер: 5110137600:20:028:0002, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер: ЯГ 954718, виданий 22.05.2007 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрована 17.03.2017 року за [PERSON] (а.с.17-18 том № 1). З огляду на зазначене, суд виходить з того, що частки подружжя [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер: 5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею: 0,0498 га, є рівними, де частка [PERSON] , становить Ѕ частки в спільній сумісній власності, а частка [PERSON] , в спільній сумісній власності також становить Ѕ частки зазначеного майна. У відповідності до статей 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, та як встановлено матеріалами справи, відповідно до Постанови державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори Ільницькою Г.П., відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав не надання оригіналів правовстановлюючих документів. З підстав викладеного, суд дійшов висновку, що позивач довела суду, що після смерті її сина [PERSON] , відкрилась спадщина на Ѕ частин нерухомого майна належного померлому на праві спільної сумісної власності подружжя, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування » отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених у законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості. Підставами закликання до спадкування за законом можуть бути шлюбні відносини, родинні чи сімейні стосунки, усиновлення, знаходження на утриманні спадкодавця не менше п`яти років до його смерті. Розширення кола осіб, що закликаються до спадкування за законом, неможливе. Слід зазначити, що цивільне законодавство встановлює п`ять черг спадкоємців за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружжя, який його пережив. До другої черги спадкоємців за законом законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, віднесені до спадкоємців, які мають право на спадкування у четверту чергу. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї, а також інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Онуки (правнуки), прабаба, прадід, племінники спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом. Але з цього не можна зробити висновок, що вони не закликаються до спадкування ні за яких обставин. Вищезазначені особи є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем. Вони спадкують ту частку, яка б йому належала, якби він був живий. Таке спадкування є спадкуванням по праву представлення. Матеріалами справи встановлено, що позивач у справі [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , а відтак є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), якій міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині щодо визнання спільною сумісною власністю [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер: 5110137600:20:028:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею: 0,0498 га, зазначивши, що частка [PERSON] , у вищезазначеному нерухомому майні становить: Ѕ частини, та визнати за [PERSON] право на спадщину, що відкрилась до майна померлого [PERSON] , [INFO] за законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial