Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Раніше будинок належав її чоловіку [PERSON]. В будинку зареєстрований її син [PERSON], [INFO], як член сім'ї. Відповідач з 1991 року не мешкає в належному їй будинку, забрав усі свої речі, переїхав проживав до Російської Федерації. Вважає відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним будинком, оскільки він відсутній понад строк протягом якого за відповідачем зберігалося право користування житловим приміщенням. Син не заперечує проти зняття його реєстрації обліку з належного їй будинку, але не має можливості приїхати до м. Лисичанська. Речей відповідача у квартирі немає. Домовленості про збереження за ним права на користування житловим приміщенням в належній їй будинку відсутня. Вона не перешкоджає відповідачу проживати в будинку, але він добровільно виїхав з неї. Внаслідок реєстрації відповідача в квартирі позивач не може оформити субсидію, сплачує комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Тому просила суд визнати [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду надав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.09.2011р., посвідченого державним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Шенцевим В.В. за реєстом № 350, номер спадкової справи 126-2011, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], що міститься на земельній ділянці - розмір якої 961 кв.м.. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 31313035 від 15.09.2011 р., в житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.09.2011 р., посвідченого Другою Лисичанською ДНК за реєстом № 350 в книзі 5, номер запису 2746, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речоівих прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на неруоме майно тощо. Отже, суд доходить висновку, що у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом про заист ї порушених прав власника. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зерєстрваних осіб станом наданою Відділом адміністративних послу Лисичанської міської ради № 916/10-13 від 21.02.2017 р., [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - син. Згідно з довідкою виданою Головою вуличного комітету від 23.02.2017 року, [PERSON] мешкає за адреосю: [ADDRESS], а за вищевказаною адресою [PERSON], [INFO] не проживає з 26.10.1991 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 УК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує її права, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 1991 року, тобто понад 1 рік, і судом встановлено, що відповідач мешкає за іншою адресою. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved