Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 01 липня 2021 року і до закінчення строку навчання сина, але не більше ніж до досягнення 23 років. В обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у справі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до грудня 2006 року. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є студентом 4 курсу Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, денної форми навчання. Закінчення навчання 30 червня 20212 року. Домовленості між позивачем та відповідачем з приводу надання матеріальної допомоги на навчання сина не досягнуто, тому позивач була вимушена звернутись до суду з позовної заявою. Позивачка вважає, що відповідач є працездатним, має заробіток, а тому може надавати допомогу на утримання сина. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі. 01 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідач [PERSON] зазначив, що він є пенсіонером, проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка в минулому році втратила чоловіка, і йому доводиться доглядати за нею та підтримати її матеріально. Пенсію він отримує невелику, яку ледь вистачає на оплату комунальних послуг в зимовий період, а тому виплата аліментів фактично призведе до накопичення в нього заборгованості. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, надали відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до грудня 2006 року. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 21.04.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 26 жовтня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Згідно довідки Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова № 1379 від 01.09.2021 року, [PERSON] є студентом 4 курсу Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, денна форма навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2022 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, неповнолітній [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача [PERSON] , як платника аліментів, з матеріалів справи вбачається, що останній є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] , отримує пенсію за вислугу років, а не за віком, тобто є працездатною особою. Даних про наявність у нього інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати, матеріали справи не містять. Згідно довідки про доходи пенсіонера № 6246 від 12.10.2021 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідач [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 30.09.2021 року отримав пенсію у загальному розмірі 153422,17 грн. Крім того, відповідач має непрацездатну матір пенсійного віку [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком , що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи. Але, доказів, що мати відповідача перебуває на його утриманні матеріали справи не містять. Наявність у відповідача матері, пенсійного віку, не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, та потребує такої допомоги. Даних про наявність інших осіб на утриманні відповідача немає. Обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є фізично здоровим, отримує пенсію, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, з урахуванням наявності у відповідача матері пенсійного віку, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначені розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, починаючи з 02 вересня 2021 року і до закінчення навчання 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial