overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення, яким стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що їх з відповідачем син, [PERSON], після досягнення повнолітнього віку почав навчатись за державним замовленням у Борзнянському державному сільськогосподарському технікумі з терміном навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року за денною формою навчання. Раніше від батька надходили аліменти, що допомагало вирішувати питання матеріального характеру. Після того, як син став повнолітнім, виплата аліментів припинилась. На даний час син продовжує навчатись, що не дозволяє йому самостійно заробляти грошові кошти, а тих коштів, що вона заробляє особисто, не вистачає для нормального існування сина з огляду на потреби придбання продуктів харчування, одягу, учбових приналежностей. Оскільки стосунки між нею та колишнім чоловіком припинені, вона вирішила звернутись до суду з даним позовом і просить винести рішення про стягнення аліментів з батька сина в розмірі 1/8 частини, з урахуванням заяви про зменшення розміру аліментів відносно первісно заявленого ? частини, від заробітку (доходу) на утримання сина на період навчання останнього. В судовому засіданні позивач позов, з урахуванням її уточнення про зменшення розміру аліментів з ? частини до 1/8 частини від заробітку (доходу), підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і погодився сплачувати щомісячно аліменти на період навчання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини від доходу (заробітку). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, встановлено, що батьками [PERSON] є позивач та відповідач. Згідно з наданою суду довідкою, [PERSON] навчається в Борзнянському державному сільськогосподарському технікумі на 3 курсі денного відділення. Строк навчання триває з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшила з розміру ? частини до 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача і просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Одночасно, право повнолітньої дитини на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить збільшити розмір аліментів і стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 291грн. 60 коп. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] , [INFO], а тому повинен утримувати її матеріально до повноліття. Відповідач здоровий, працездатний , має стабільний високий заробіток,а тому спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судове засідання не з'явилася , але надала заяву в якій просить справу заслухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому Законом порядку . Вивчивши матеріали справи, даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, яка знаходиться на утримані позивачки. Відповідач, як батько дитини, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та встановити їх у твердій грошовій сумі розмірі 1 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, пояснила, що не в змозі самостійно утримувати неповнолітню дитину сторін по справі, в звязку із чим звернулась до суду із позовом. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] не заперечив, зазначив, що надавав останній грошові кошти на утримання дитини в добровільному порядку, однак, останнім часом з приводу цього сторони не спілкувались. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими. Із наданої позивачем копії свідоцтва про народження [PERSON] встановлено, що остання народилась 4 жовтня 2008 року, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із пояснень позивача встановлено, що на її користь рішенням суду були стягнуті з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], від отримання яких на стадії виконання позивач відмовилась. На даний час припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Сторони не заперечують, що на даний час ними домовленості щодо добровільної сплати аліментів не досягнуто. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, змінений може бути виключно розмір аліментів, визначений рішенням суду або за домовленістю між сторонами. Оскільки сторони в судовому засіданні визнали, що на даний момент питання стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини не врегульовано відсутні правові підстави і для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. Таким чином, враховуючи надані сторонами пояснення та досліджені судом докази, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 192 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить поділити сумісно нажите майно шляхом визнання за кожним із подружжя половину належного їм будинку. В обґрунтування позову зазначається, що 06 вересня 2019 року подружжя придбало будинок [ADDRESS] , при цьому титульним власником зазначено чоловіка [PERSON] .. На сьогодні подружжя проживає окремо, а тому є необхідність визначити у спільній власності подружжя частки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо поділу спільного майна, шляхом визнання за дружиною права власності на Ѕ частку будинку. Оскільки відповідач визнає позов, справа може бути розглянута у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що 21 січня 2011 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. 06 вересня 2019 року [PERSON] за згодою дружини [PERSON] придбав будинок [ADDRESS] . 10 червня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено матеріалами справи, позивач та відповідач в зареєстровану шлюбі перебувають з 2011 року, право власності на будинок виникло у 2019 році, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Сторони не заперечують факт спільного придбання вказаного майна. Відповідач, в свою чергу не заперечує проти поділу нажитого в шлюбі майна. Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не заперечували щодо рівності часток у спільному майні. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставини справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] З самого народження дитини і по теперішній час її вихованням, утриманням, доглядом та навчанням займається позивач. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, з дитиною не спілкується, не цікавиться станом її здоров'я та матеріально її не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. Від позивача надійшла заява, в якій свої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи провести за її відсутності. Від відповідача надійшла письмова заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування не заперечувала проти задоволення позову [PERSON], оскільки органом опіки та піклування винесено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини - [PERSON], [INFO], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини, проте він не бере участі у її вихованні, не зустрічається з донькою, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, має заборгованість по сплаті аліментів. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Прокурор та представник третьої особи у судовому засіданні зазначили про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, який 19 лютого 2010 року було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває утриманні позивачки. Відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини, що не заперечувалося ним у судовому засіданні. Згідно висновку органу опіки і піклування Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Довідкою з Михайло-Коцюбинської гімназії від 07 травня 2014 року № 97 та поясненнями виховательки Михайло-Коцюбинського ДНЗ від 08.05.2014 підтверджується, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З урахуванням вищевикладеного та того, що відповідач позов визнав і дане визнання позову слід прийняти, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, підтверджений відповідними доказами і підлягає повному задоволенню, тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. У зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати за сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить присудити стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки Варвари за минулий час, а саме з жовтня 2012 року по травень 2015 року в сумі 9 600 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надав і не надає зараз. В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 452. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2015 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що вона вживала всіх заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить провести розподіл майна, а саме визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка була придбана у період шлюбу. У судовому засіданні позивачка [PERSON], та представник позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка була придбана у період шлюбу. Вислухавши позивачку, представника позивачки, відповідача та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.02.2003 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2014 року, шлюб між ними розірвано. Відповідно до договору купівлі - продажу від 26.01.2006 року № 91, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2006 року квартири [ADDRESS], зареєстрована на ім'я [PERSON]. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, визнавши за [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить провести розподіл майна, а саме визнати за нею право власності на легковий автомобіль «НUYNDAI COUPE» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане РЕВ № 5 ВДАІ ГУМВС України в Одеській області 23.10.2012 року) д/н [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], 2003 року випуску, червоного кольору. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримала, також пояснила, що сторони у справі підписали 08.08.2014 р., мирову угоду, по всім існуючим питанням, та додала, щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми судового збору позивачка відмовляється. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, оскільки між ними досягнуто угоди по всім існуючим питанням. Вислухавши представника позивача, відповідача та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10.09.2008 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2014 року, шлюб між ними розірвано. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане РЕВ № 5 ВДАІ ГУМВС України в Одеській області 17.08.2011 року, автомобіль [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]) 2011 року випуску, чорного кольору - зареєстрований на ім'я [PERSON]. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане РЕВ № 5 ВДАІ ГУМВС України в Одеській області 23.10.2012 року автомобіль [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], 2003 року випуску, червоного кольору - зареєстрований на ім'я [PERSON]. 12.08.2014 року до судового засідання сторони надали підписану 08.08.2014 р., мирову угоду, по всім існуючим питанням, щодо порядку розподілу спільного майна подружжя, а саме, згідно якої автомобіль [NUMBER], залишається у власності [PERSON], а автомобіль [NUMBER], переходить у власність [PERSON]. Цією угодою вони стверджують, що перелік вищевказаного майна є вичерпним і ніяких майнових претензій один до одного на теперішній час вони не мають та у майбутньому не матимуть. Відповідно до ч.1 ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить провести розподіл майна подружжя яке придбане ними у період шлюбу, а саме визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться на території Ларжанської сільської ради в [ADDRESS], за відповідачем право власності на вказану частину припинити. У судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, та пояснив, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на вказану частину житлового будинку. Вислухавши пояснення сторін, та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі, 05.10.2007 року, був укладений шлюб. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2014 року, шлюб між ними розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина, син, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. За час перебування в шлюбі сторонами був придбаний житловий будинок що знаходиться на території Ларжанської сільської ради в [ADDRESS], по договорам купівлі - продажу від 11.10.2013 року, реєстр № 5110, № 5115, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.10.2013 року. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, визнавши за [PERSON], право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться на території Ларжанської сільської ради в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати зареєстрований 20 січня 2016 року шлюб. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них протилежні погляди на шлюб та сімю. З відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. З відповідачем мають спільну дитину, [PERSON], проте відповідач звернувся до суду з позовом в якому оспорює батьківство. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву на імя суду, в якій проти позову не заперечив, згідний на розірвання шлюбу, справу просить розглянути у його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 20 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 110813 виданого 20 січня 2016 року виконкомом Головницької сілької ради Корецького району Рівненської області. Від спільного життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 261654 виданого 03 листопада 2016 року виконкомом Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved