Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 червня 2007 року. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем у позивача не склались через явну невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, загострювало відносини і в кінцевому підсумку призвело до повного розриву відносин та повного відчуження. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку січня 2014 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. На думку позивача, збереження сімї неможливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити її та дитини інтересам. Спорів майнового характеру та з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами немає. До судового засідання не зявилась позивач [PERSON], яка про дату, час та місце попереднього засідання повідомлена належним чином у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій зазначила, що справу просить розглянути без її участі, позов підтримує, просить суд його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції». У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 08 червня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, про що зроблено актовий запис за № 270, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 043842 (а.с. 16). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 139717 (а.с. 15). Згідно зі\~ст. 120 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Кузнецова» на прізвище чоловіка «Гусєва». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, у звязку з чим суд також вважає за доцільне задовольнити заявлене позивачем клопотання про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, набутого нею у шлюбі. Сторонами\~не заявлено\~про спір\~щодо спільного\~майна. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України присуджує з другої сторони понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved