Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 серпня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає. Він є інвалідом 2 групи, розмір його пенсії становить 996,45 грн., із них 150,00 грн. - надбавка на утримання неповнолітньої дочки, однак і ці кошти він витрачає на власні потреби. Вказала, що крім пенсії, відповідач не офіційно працює робітником на пилорамі та отримує заробітну плату більше 1000 грн. Позивач самостійно не має можливості утримувати неповнолітню дитину, оскільки є тимчасово безробітною, а її стан здоров'я потребує санаторного лікування. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини пенсії та усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, проте від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині розміру аліментів. Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Зменшені позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві, а також просить справу слухати у її відсутності та у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 серпня 2013 року, що визнав відповідач. Від даного шлюбу сторони має неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим повторно 27 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька). У відповідності до ч. 2 с. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що визнав відповідач і підтверджується довідкою РЖКП-2 м. Ковеля про склад сім'ї № 1529 від 11 листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення інваліда 2 групи загального захворювання серії [NUMBER]. Відповідач має регулярний дохід у вигляді пенсії, розмір якої становить 996,45 грн., інших утриманців він не має. Ця обставина також визнається сторонами. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку. Відповідач не подав докази існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, докази існування інших обставин, що мають істотне значення, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 23 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання, а тому у відповідності до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то в силу вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на рахунок держави.

Outcome: approved