Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності на спадковий будинок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги до майна померлого є позивач, як дружина померлого та дочка померлого [PERSON]. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав непредставлення правовстановлюючого документу на спадкове майно. Спадковий будинок побудований нею з чоловіком, однак такий рахується тільки за спадкоємцем. Не виготовлення за життя спадкодавцем правовстановлюючого документу на нерухоме майно унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач також в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.03.2015 помер [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] та батько відповідачки [PERSON] (а.с.5,6,8). Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За померлим [PERSON] рахується житловий будинок в м. Виноградів по вул. Декабристів, 12, Закарпатської області. Після завершення будівництва житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] Будинок побудований у 1973 році [PERSON] за час шлюбу з позивачем [PERSON] (а.с. 8, 9-12). Як станом на дату смерті [PERSON] так і на даний час, правовстановлюючого документу на будинок виготовлено не було, що стверджується довідкою КП Виноградівського РБТІ від 29.09.2015 року № 401 (а.с.8). Позивач проживала разом із спадкодавцем та є єдиним спадкоємцем першої черги, яким прийнято спадщину, однак відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину після померлого (а.с.7, 13 зв.). У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як визначено ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а у відповідності до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 60 СК України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності… Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст. 1226 ЦК України). Як роз'яснив Вищий спеціалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. За ст.2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому відповідно до ч.4 ст.3 Закону - права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мінюсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та [PERSON] із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що невизнане право позивача, підлягає судовому захисту обраним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved