Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона з 04 жовтня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2012 року було розірвано. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Позивач в позові зазначає, що дочка проживає разом з нею. [INFO] року дочці [PERSON] виповнилось 18 років. До виповнення дочкою вісімнадцятирічного віку відповідач сплачував на її утримання аліменти відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2010 року. В даний час відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. З 01 вересня 2019 року дочка навчається у Барському гуманітарно-педагогічному коледжі імені Михайла Грушевського на другому курсі на денному відділенні за спеціальністю «початкова освіта». Термін навчання до 30 червня 2022 року. В зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Позивач також зазначає, що самостійно утримувати дочку на період її навчання вона не має можливості. Відповідач працездатний, має постійну роботу, отримує стабільну заробітну плату, фізично здоровий і може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] на період її навчання. За вказаних обставин позивач [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30 червня 2022 року. В судове засідання 20.01.2020 сторони по справі не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. 17.01.2020 позивач [PERSON] подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 20.01.2020 відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] з 14 жовтня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2012 року по справі № 203/168/2012 було розірвано та [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] , що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 6). [INFO] в сторін по справі народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.2002 (а.с. 8). Згідно з довідкою № 771, виданою виконавчим комітетом Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18.11.2019, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2010 року по справі № 2-1911/2010 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 13 жовтня 2010 року (а.с. 7). На даний час [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття (18 років) та є студенткою другого курсу Барського гуманітарно-педагогічного коледжу імені Михайла Грушевськогоденної форми навчання за спеціальністю «початкова освіта»; термін навчання до 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою № 502, виданою даним навчальним закладом 23.10.2019 (а.с. 10). Судом установлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на період її навчання. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим. Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дочки сторін по справі [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, суд вважає необхідним визначити їх в розмірі, вказаному позивачем в позові, а саме: в розмірі однієї чверті від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, що визнається відповідачем відповідно до поданої ним письмової заяви. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved