Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору органу опіки та піклування ПРА ОМР та просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 11 вересня 2013 року вони з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім'єю. [INFO] в них народився син - [PERSON] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, вони припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо. Також вказує, що з часу припинення спільного проживання в якості подружжя, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини. Також відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому всі витрати несе позивачка. [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином, подав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] Представник органу опіки та піклування ПРА ОМР у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини та пояснення позивачки та її представника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позовних вимог. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від сумісного проживання в сторін народився син - [PERSON], про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, вони припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо. Також судом встановлено, що з часу припинення між сторонами ведення спільного господарства та припинення подружніх стосунків, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати сина, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради відповідним висновком № 1405/01-11. від 07 жовтня 2016 року було встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] З листа Адміністрації КУ «Дитяча міська поліклініка №4» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, в якій малолітній [PERSON] перебував на обліку від народження до жовтня місяця 2015 року, вбачається, що інформація щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини в зазначеному дитячому лікувальному закладі відсутня. В матеріалах справи також наявні заяви [PERSON] та [PERSON], які знайомі з позивачкою, та вказали, що [PERSON] виховує дитину самостійно, а батько участі у вихованні та утриманні сина не здійснює. Листом Одеської дирекції Поштамт-Ценрт поштового зв'язку №1 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» №12/603-609ЮК від 21 червня 2016 року повідомлено про відсутність переказів на ім'я [PERSON] за період з 01 грудня 2015 року по 15 червня 2016 року. Вищевказані обставини підтверджують відсутність участі відповідача в утриманні та догляді за малолітнім сином. Суд оцінює вищевказані докази на їх належність та допустимість на підставі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а тому вважає доведеним у судовому засіданні факт доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина [PERSON] Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В свою чергу, ст. 10 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 64 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», ЗУ «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» від 24.01.1995 року, для збереження здоров'я та психіки дитини, створення їй нормальних умов життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved