Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 08.07.2015 року за заявою позивача в одне провадження обєднано позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 08.07.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз'єднано та виділено у два самостійні провадження, а саме: за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги про розірвання шлюбу мотивовано тим, що 19 лютого 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №200. В шлюбі народилось двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не проживають разом, оскільки втратили взаєморозуміння та добрі почуття один до одного. Вважає, що шлюб між ними існує формально та примирення неможливе. Спору щодо майна немає. За наведених обставин просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Шиптур». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що сімейне життя не склалося з відповідачем через постійні сварки, з відповідачем впродовж півроку проживають окремо, примирення між ними не можливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що шлюб між ним та позивачем фактично розпався, а тому не заперечив проти розірвання шлюбу. . Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб (повторного) серії 1-НМ №055537 від 17 липня 2008 року (а.с. 9) сторони зареєстрували шлюб 19 лютого 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №200. В шлюбі народилось двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], 27 липня 2005 року та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які міститься в матеріалах справи (а.с. 7, 8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Шиптур. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved