Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння № 9 по пров. Крупської в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. В обґрунтування позову посилається на те, що з 1993 року житловий будинок належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.1993 року, після чого, 31.05.2002 року за договором дарування будинок став власністю її сина [PERSON], а 27.09.2002 року [PERSON] продав будинок своїй дружині [PERSON], але за усною домовленістю з [PERSON] позивач продовжувала проживати в житловому будинку за адресою: пров. Крупської № 9, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, займалась його благоустроєм, продовжувала вважати, що є власницею цього домоволодіння, а [PERSON] там ніколи не проживала. Пояснила, що з 1993 року володіє та користується цим домоволодінням на свій розсуд. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] [PERSON] проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач невірно вибрала спосіб цивільно-правового захисту своїх прав, жодних підстав для задоволення позову не вбачає. В судове засідання відповідач не зявилась, надала заяву, в якій заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на те, що заява є необґрунтованою, будь-яких доказів, які б спростовували її права на домоволодіння по пров. Крупської № 9 в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області надано не було, всі проведені роботи по облаштуванню будівлі погоджені з нею не були, тому і підстав для задоволення позовних вимог не вбачає. Третя особа [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та винести рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та інвентаризаційної справи, доходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 08.07.1993 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому МП «Інвенрос» у реєстрі за № 68 від 29.07.1993 року, [PERSON]С придбала житловий будинок № 9 по пров. Крупської в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області (а.с. 9-11). 31.05.2002 року за договором дарування, зареєстрованим за № 2-1397, посвідченим державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] домоволодіння за адресою: пров. Крупської № 9, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, подарувала своєму синові [PERSON] (а.с. 22). Після чого 27.09.2002 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з будівлями, зареєстрованого за № 2-2633, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] продав житловий будинок [PERSON] (а.с. 23). Свідок [PERSON] пояснив, що є хрещеним сином [PERSON] В 2003 році варив опалення, над верандою змайстрував кришу, в 2010 році встановлював котел та насосну станцію; всі необхідні будівельні матеріали закупляла самостійно [PERSON] За виконані роботи отримав плату в розмірі 4000 гривень, письмовий договір не укладали. Відвідував домоволодіння приблизно раз на місяць, на території знаходиться туалет з дощок, сарай побудований з цегли та критий шифером. Свідок [PERSON] пояснила, що домоволодіння № 9 по пров. Крупської в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області придбавала [PERSON] на свої особисті кошти, частину яких надавала в борг. Всі ремонтні роботи проводила самостійно, за власні кошти. В 2005 році провела газ та опалення, в 2011-2012 роках замінила деревяні вікна на пластикові, деревяну огорожу на шиферну. Згідно висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 7440 від 30.10.2015 року, встановити повний комплекс будівельних робіт не надалось можливим через відсутність проектної та виконавчої документації на будівництво у зазначеному домоволодінні. Встановлено, що ринкова вартість домоволодіння по пров. Крупської № 9 в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області за період з 2002 року по 2015 рік збільшилась за рахунок здійснених поліпшень на 290840 гривень (а.с.189-225). Щодо пояснень позивача, що вона вважала себе власником домоволодіння, суд виходить з наступного. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.09.2002 року [PERSON] є власником домоволодіння № 9 по пров. Крупської в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві посилається на ч. 2 ст. 331 ЦК України відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Також посилається на ч.4 ст.332 ЦК України відповідно до якої якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Позивач просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння. Як пояснює представник відповідача і не заперечує позивач в судовому засіданні, жодних погоджень з власником домоволодіння [PERSON] не було. З інвентаризаційної справи вбачається, що новостворене нерухоме майно до експлуатації не приймалось. Підстав для задоволення таких вимог немає. Звернення з позовом на таких підставах не є належним способом захисту. 17.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про прийняття зміненої позовної заяви, в якій вона просила стягнути на її користь з [PERSON] понесені нею витрати на поліпшення житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Крупської, б.9, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, але в заяві [PERSON] змінила предмет позову, тому суд відмовив в прийнятті уточненої позовної заяви (а.с. 245). Це не позбавляє її права звернутись до суду з таким позовом окремо. На підставі зазначеного, суд доходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту права є неналежним, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується заяви відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, що є підставою для відмови в позові, суд зазначає наступне. За пропуском строку в задоволенні позову суд відмовляє якщо позов обґрунтований. У даному випадку суд відмовляє в задоволенні позову по суті.

Outcome: dismissed