Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син [PERSON] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, після чого відповідач став нерегулярно та неповному обсязі надати допомогу на утримання дитини. Позивач вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам направлено копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. На адресу суду 13.08.2020 року (вх. № 20333), надійшов відзив на позовну заяву, в якому адвокат відповідача Майборода Г.О. зазначила, що відповідач позов про стягнення аліментів визнає частково: в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування власної позиції адвокат зазначила, що відповідач щомісяця несе величезні поточні витрати, а саме: сплачує кредитні зобов`язання та утримає батьків пенсіонерів з якими проживає, мати відповідача визнана інвалідом другої групи безстроково. Також, зазначила, що відповідач має заборгованість по кредиту, яка становить: 53 514 грн. 16 коп., а тому позов про стягнення аліментів визнає частково в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.21-24). Також, 15.09.2020 року вх. № 22704, на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, згідно якого, адвокатом відповідача надано додаткові докази на підтвердження обставин, що викладені у відзиві (а.с.42-57). Відповідно до квитанцій, копія клопотання та докази направлені позивачу по справі (а.с.58-59). Також, в матеріалах справи міститься заява позивача від 25.09.2020 року про підтримку позовних вимог в частині, яка визнана відповідачем, в якій позивач просить суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення про стягнення аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.62). Адвокат відповідача також звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму, також просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.61). Разом з цим, на адресу суду 13.10.2020 року надійшла заява позивача про відкликання заяви від 25.09.2020 року, в якій позивач зазначила, що просить суд продовжити розгляд справи за вимогами відповідно до позовної заяви, та зазначила, що не відхиляє можливості щодо зміни розміру позовних вимог. Просила викликати в судове засідання відповідача (а.с.64). На адресу суду 02.11.2020 року (вх. № 27297) надійшла заява адвоката відповідача, згідно якої вона просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на місяць. В обґрунтування заяви адвокат додатково зазначила, що стягнення аліментів у розмірі 6879 грн на місяць (ј частина від його заробітної плати) є надмірними, оскільки відповідач має намір брати активну участь у додаткових витратах на дитину, що включають в себе: одяг, іграшки, подарунки. Тобто він бажає не перераховувати кошти на користь позивача, а витрачати їх безпосередньо на дитину (а.с.68-99). В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що з часу подачі позову до суду відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, також пояснила, що наявність боргів та кредитів відповідача, лише вказує на невміння відповідача розпоряджатись коштами, що відповідно не має вливати на права та інтереси їх спільної дитини. Відповідач офіційно працевлаштований та може сплачувати аліменти у розмірі: ј частини доходів (заробітку), що передбачено діючим законодавством, а відтак зазначила, що позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Утримання відповідачем його батьків-пенсіонерів суду не доведена, факт спільного проживання в одній квартирі не свідчить про утримання батьків. Раніше суду пояснювала, що вона винаймає житло, оскільки власним житлом не забезпечена та несе додаткові витрати, крім іншого нею витрачаються значні кошти на розвиток та дозвілля дитини, які з розрахунку на місяць складають суму, що відповідач пропонує сплачувати, що відповідно не забезпечить належне утримання дитини. Адвокат відповідача Майборода Галина Олегівна , позовні вимоги про стягнення аліментів визнала частково, в частині сплати аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі: 2 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Додатково пояснила, що відповідач має грошові зобов`язання, також, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, яким він надає матеріальну допомогу, у зв`язку з цим, просила задовольнити позов в частині стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі: 2 500 грн., що відповідатиме інтересам обох батьків та не поставить у скрутне становище платника аліментів. При ухвалені судового рішення, просила суд врахувати всі обставини, які зазначені відповідачем у відзиві. Заслухавши пояснення позивача, яка наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, адвоката відповідача, яка визнала позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2 500 грн., дослідивши та всебічно проаналізувавши докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступних висновків. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилались позивач та відповідач по справі, інших суду доказів не представлено, про їх витребування перед судом питання не порушувалося. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 09 квітня 2015 року (а.с.9). Крім того, судом встановлено і не оспорювалось сторонами, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні та на даний час сторони не досягли згоди про порядок та розмір виплат відповідачем коштів на його забезпечення. Згідно договору оренди квартири від 29.12.2018 року, [PERSON] орендує однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розмір орендної плати на місяць становить: 4 000 гривень (а.с.10). Відповідно до довідки про заробітну плату, [PERSON] працює в АТ КБ «ПриватБанк» з 08.01.2013 року на посаді директора відділення, та розмір його заробітної плати за 6 (шість) місяців з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав: 165 113, 80 грн., середній доход склав 27518 грн. 97 коп. (а.с.29, 44). Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 05.08.2020 року вбачається, що [PERSON] укладав кредитний договір 15.04.2019 р. на суму: 69 063 грн. 60 коп., загальна сума заборгованості станом на 17.08.2020 року становить: 43 769 грн. 01 коп. (а.с.25), згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки розмір щомісячного платежу становить: 2 673 грн. 44 коп. (а.с.28). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.08.2020 р., [PERSON] , має заборгованість перед банком по кредитним договорам, у сумі: 1 500 грн., та 52 014 грн. 16 коп. (а.с.30). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 059018 серія 2-18 ОД, [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання, інвалідність безстрокова (а.с.35). Згідно відомостям Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 19.08.2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.46). Також, на підтвердження інвалідності матері відповідачем надано медичну документацію на ім`я [PERSON] (а.с.49-54). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на ј частини квартири, за [PERSON] зареєстровано ѕ частини квартири (а.с.56-57). Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на користь позивача на утримання дитини суд виходить з такого. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що позивач підтримала позовні вимоги викладені в заяві від 25.05.2020 року та наполягала на стягненні з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, забезпечений житлом, інших дітей на утриманні немає, відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано. Судом не приймається до уваги пояснення адвоката відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем з підстав наявності кредитних зобов`язань та утримання батьків пенсіонерів, оскільки дані обставини не звільняють відповідача від обов`язку щодо утримання власної дитини, крім іншого, відповідачем не надано суду безпосередніх доказів щодо того, що батьки перебувають на утриманні відповідача, а саме: рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання батьків тощо. Суд, зауважує, що батьки відповідача, які є пенсіонерами та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримують пенсію від держави. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, але й позивача. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивач довела суду обставини на які посилалась, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, а також те, що до ухвалення судом рішення відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу дитині, а також визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, а тому суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2020 року (день подачі позову до суду) та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд надає оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частина друга статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved