Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому заявила вимоги про поділ майна та земельної ділянки, що є у спільній частковій власності. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з існуванням суперечностей відносно володіння та користування цим майном, позивач бажає поділити будинок та земельну ділянку в натурі між співвласниками. Домовитись в позасудовому порядку сторони не можуть, від укладання нотаріально посвідченого договору відповідач ухиляється, що змусило позивача звернутись до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з урахуванням заяви про їх уточнення та просила задовольнити позов та поділити майно в натурі відповідно до запропонованого експертом варіанту. Пізніше позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позові вимоги з урахуванням запропонованих експертом варіантів поділу домоволодіння та земельної ділянки визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Пізніше відповідач також звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників процесу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі. Позивач є власником 1/2 частини цього домоволодіння та земельної ділянки (свідоцтво про право на спадщину від 08.11.2005 року № 2-3229, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 001040 від 02.10.2010 року), а відповідач є власником інших 1/2 частин (відповідно до договорів купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та 1/2 земельної ділянки від 18.05.2013 року, зареєстрованих 18.05.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Згідно вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 7 постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року зі змінами та доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної част кової власності на будинок може бути виділено відокремлену час тину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим реальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішен ню яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Положення статті 88 ЗК України визначають порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. Зокрема, частинами 1, 3 та 4 цієї статті визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 22 постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до висновку № 4 від 21.01.2013 року судової будівельно-технічної експертизи експертом запропоновано варіанти поділу домоволодіння та земельної ділянки, на якій воно знаходиться, за адресою: [ADDRESS]. При проведенні дослідження експерт керувалась тим, що порядок користування приміщеннями в житловому будинку літ. «А» та надвірними спорудами між співвласниками вже склався згідно їх усної мирової угоди. В житловому будинку літ. «А» розташовані дві ізольовані квартири з окремими виходами на земельну ділянку. Обидві частини житлового будинку літ. «А» ізольовані і можуть експлуатуватися самостійно. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною 517 м2, яка має два виходи на вул. Королюка і на вул. Космічну м. Херсоні, порядок користування земельними ділянками також склався, земельна ділянка має закриті межі і фактично поділена між співвласниками. Враховуючи те, що сторони у справі з висновками експерта були ознайомлені та погодились із запропонованими варіантами, а також те, що поділ майна є технічно можливим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що у власність [PERSON] необхідно виділити 44/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які складаються з наступного: в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 1-1 (житлове) площею 12,9 м2; № 1-3 (житлове) площею 18,6 м2; № І (кухня) площею 12,9 м2; № ІІІ (топочна) площею 8,6 м2; господарські будівлі та приміщення: літ. «В» (літня кухня); літ. «в» тамбур; літ. «Г» (гараж); літ. «М» (навіс); № 1 (хвіртка); № 2 (огорожа); №6 (1/2 водопроводу); літ. «І» (мостіння). У власність [PERSON] необхідно виділити 56/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які складаються з наступного: в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 1-2 (житлова) площею 11,5 м2, № IV (передня) площею 15,8 м2, № V (санвузол) площею 3 м2; №VI (кухня) площею 4,7 м2; господарські будівлі та приміщення: літ. «И» (сарай); літ. «Е» (навіс); літ. «Л» (навіс); літ. «К» (душ); №3 (огорожа); № 4 (ворота); №6 (1/2 водопроводу). У зв'язку з тим, що у власність позивача передається частина домоволодіння, яка є меншою за її ідеальну частку, а частка відповідача збільшилась за рахунок частки позивача, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація, визначена експертом в розмірі 10037,7 грн. Крім того, суд визнає також обґрунтованими вимоги щодо поділу в натурі земельної ділянки. Враховуючи висновки експерта та запропоновані ним варіанти поділу земельної ділянки, у власність позивача слід виділити земельну ділянку, розміром 0,0233 га, а у власність відповідача слід виділити земельну ділянку, розміром 0,0284 га. Варіант поділу земельної ділянки зображений на графічній схемі - додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4 від 21.01.2013 року. У зв'язку з тим, що у власність позивача передається частина земельної ділянки, яка є меншою за її ідеальну частку, а частка відповідача збільшилась за рахунок частки позивача, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація, яку визначено судом на підставі оціночної вартості, зазначеної у договорі купівлі продажу земельної ділянки від 18.05.2013 року, в розмірі 4019,99 грн. Оскільки вимоги щодо розподілу судових позивачем не заявлялись, тому зазначені питання відповідно до положень ст.11 ЦПК України судом не вирішувались.

Outcome: approved