Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON]\~звернулась до\~Ленінського районного\~суду м.\~Запоріжжя з\~позовом до\~Карі [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що 25 грудня 2004 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3021. Від спільного\~шлюбу дітей\~не має.\~Після реєстрації\~шлюбу сторони\~проживали на\~території України\~в квартирі,\~яка знаходиться\~в м.\~Запоріжжя.\~В кінці\~2011\~році відповідач\~залишив сімю\~та залишив\~територію України.\~Спільного господарства\~не ведуть,\~шлюб носить\~формальний характер. Позивачка в судовому засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та Карі [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 2004 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 391557. (а.с.15) Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у 2011 р., сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачки, яка наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved