Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання як матері дитини (а.с.а.с.1-3). З позову [PERSON] вбачається, що від шлюбу з [PERSON], який в даний час розірвано, вони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] Вказує, що дитина в даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає, має мінливий, нестабільних дохід, може сплачувати аліменти на її утримання та утримання дитини, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як матері дитини в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення донькою Дарєю трирічного віку. Також просила допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу на один місяць. Ухвалою суду від 17.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] (а.с.26). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та на утримання [PERSON] як матері дитини підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась по суті на обставини, що викладені в позові і просила його задовольнити. З адресної довідки УДМС в Полтавській області вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований у встановленому порядку на проживання в [INFO] (а.с.14). З поштового повідомлення вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не отримує судові повістки, з поштових повідомлень вбачається, що він за вказаною адресою не проживає, однак, в силу ч.5 ст.74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, оскільки в силу цих положень ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [INFO] не проживає (а.с.а.с.23-24). Так, в судове засідання 17.11.2015 року відповідач [PERSON] не зявився, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [INFO] не проживає (а.с.а.с.23-24); 01.12.2015 року та 21.12.2015 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся рекомендованим листом з повідомлення, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [INFO] не проживає (а.с.а.с.32-33,47). Отже, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України. Позивач у справі [PERSON] не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Третя особа у справі [PERSON] належним чином сповіщена про день і час розгляду справи (а.с.46). Судом в порядку ст.224 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а в іншій частині позовних вимог [PERSON] належить відмовити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що від спільного шлюбу (а.с.4), який в даний час розірвано, сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.5). Вказує, що дитина в даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні. З довідки №340 від 15.09.2915 року виданої сільським головою Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], разом з дочкою [PERSON] Дарєю Валеріївною, [INFO], яка перебуває на утриманні матері (а.с.6). Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одного з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (ч.ч.1,2 ст.80 СК України). Відповідно до ст.184 СК України та розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлені розміри прожиткового мінімуму у 2015 році (в розрахунку на місяць на одну особу), зокрема, діти до шести років: з 1 січня 2015 року 1032 грн., з 1 грудня 2015 року 1167 грн.; діти віком від шести до вісімнадцяти років: з 1 січня 2015 року 1286 грн., з 1 грудня 2015 року 1455 грн. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, зареєстрована в [INFO] разом з малолітньою дитиною дочкою [PERSON] Дарєю Валеріївною, [INFO], яка перебуває на утриманні матері. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні відділу ДВС Решетилівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №45674804 з виконання виконавчого листа №2-324, виданого 27.08.2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно та виконавче провадження №45674626 з виконання виконавчого листа №2/546/314/14, виданого 25.09.2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON],[INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.а.с.54-58). За повідомленням відділу ДВС Решетилівського районного управління юстиції, боржником [PERSON] аліменти взагалі не сплачуються, за місцем реєстрації він не проживає, доходів та майна, належного боржнику не виявлено. Отже, в даний час з доходів [PERSON] повинні стягуватися аліменти в розмірі половини від всіх видів його заробітку (доходу). При цьому, відомостей про його доходи не виявлено, як і будь-якого майна, належного йому на праві власності. При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка проживає з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, майновий стан позивача у справі, майновий стан відповідача [PERSON], який не має стабільного доходу та заробітку (такі не виявлені в ході виконання рішень Решетилівського районного суду), однак він є особою працездатного віку, має зобовязання по сплаті аліментів на утримання двох дітей, і має можливість сплачувати аліменти на дитину [PERSON], з урахуванням положень ст.184 СК України суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі на утримання дитини позивачці [PERSON] не надає, що не забезпечує належного утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], і з урахуванням вищевикладеного, а також майнового стану відповідача та положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що є передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] Д.В., [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову (17.09.2015 року) і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 75 СК України визначається право одного з подружжя на утримання. Згідно ч.ч.2,3 ст.77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі і сплачуються щомісячно. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Виходячи з даних положень СК України та того, що відповідач у справі [PERSON] не має у власності будь-якого майна, відомості про його майновий стан також не відомі (відомо, що він не має офіційного заробітку та майна у власності), а також того, що він зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей та користь [PERSON] на утримання однієї дитини, з урахуванням положень ч.4 ст.84 СК України суд вважає, що відповідач у справі [PERSON] має такий майновий стан, що не може забезпечити надання матеріальної допомоги в розумінні та в порядку ч.4 ст.84 СК України на утримання дружини, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved