Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку 40 по вул. Південній в м.Вінниці. Крім неї в цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], її бувший чоловік. Шлюб між ними було розірвано 30.04.2014 року, з того часу за місцем реєстрації відповідач не проживає, речей немає, однак з реєстрації не знявся. Вважає своє право власності щодо користування та розпорядження належним їй житлом порушеним. У зв'язку з чим і звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках ( квартирах ) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку 40 по вул. Південній в м.Вінниці, що підтверджується Договором дарування від 11.07.1991 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2-2660. За вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с. 18). З квітня 2014 року відповідач не проживає в [INFO], не появляється, речі відсутні. Факт його не проживання підтверджується актом від 20.05.2015 року, складеним сусідами [PERSON] та [PERSON], підписи яких 20.05.2015 року засвідчені Квартальним комітетом «Зоряний». Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачем не укладав. Суд знаходить обгрунтованою вимогу про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловою площею в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача на будинок 40 по вул.Південній в м. Вінниці згідно ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сімї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сімї, укладеного при вселенні останнього. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сімї власника (у тому числі колишнім членом сімї власника) права на користування житлом власника, а саме відсутність члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод в користуванні відповідачем будинком, а також, те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання більше року без поважних причин (протилежного судом не встановлено), суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд звертає увагу, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом, що набрало законної сили, є достатньою підставою для зняття з реєстрації такої особи. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved