Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться по [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як переживша дружина останнього, та спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно. З викладених підстав позивач звернулась до суду за захистом свого права та просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, яке знаходиться по [ADDRESS]. В позовній заяві позивач одночасно просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача - голова Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради та одночасно просив позов [PERSON] задовольнити. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області 01.03.2006 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області (а.с.8). Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 02.04.1973 року Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області (а.с.9). У ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Та обставина, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем доводиться копією довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 03.11.2014 року №340, з якої, зокрема, слідує, що разом із [PERSON] до дня його смерті проживала і була зареєстрована дружина - [PERSON] в будинку [ADDRESS], яка вступила в управління та володіння спадковим майном чоловіка (а.с.7). Крім цього, належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №09/2015 року до майна померлого [INFO] [PERSON] свідчить також про те, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає (а.с.29-37). З копії витягу з погосподарської книги №5 за 2006 рік Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, виданого 03.11.2014 року за №341, встановлено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1937 року побудови, що знаходиться по [ADDRESS], по особовому рахунку [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.6). Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 20.01.2015 року №12/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.5). Приналежність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна доводиться вищевказаними: витягом з погосподарської книги №5 за 2006 рік Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, виданим 03.11.2014 року за №341, та довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 03.11.2014 року №340 (а.с.6, 7). Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 31.01.2015 року за №32962087 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 31.01.2015 року за №32961957, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.38, 39). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: раніше побудованого житлового будинку, погріба, веранди, літньої кухні, трьох сараїв, вбиральні, питного колодязя, які знаходяться в [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем - [PERSON] (а.с.13-18). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка - [PERSON]

Outcome: approved