Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] На 1/2 частину вказаної квартири накладений арешт на підставі повідомлення № 16902 від 17.08.2004 відділу ДВС Московського району м. Харкова. На момент накладення арешту у виконавчому провадженні про стягнення на її користь заборгованості з колишнього чоловіка [PERSON] вказана частка квартири належала останньому. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова у справі № 6-12/08 змінено спосіб виконання рішення та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за позивачем визнано право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. [INFO] [PERSON] помер. На теперішній час виконавче провадження закінчено та знищено за закінченням терміну зберігання, проте арешт майна не знятий, в зв'язку з чим позивач просить зняти арешт з квартири, накладений на підставі повідомлення від 17.08.2004. Позивач надала суду письмову заяву в якій позов підтримала та просила покласти на неї судові витрати. Представник відповідача подав клопотання та пояснення, в яких просив розгляд справи провести у свою відсутність, послався на закінчення виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, про неможливість надання суду копії повідомлення від 17.08.2004, яке стало підставою обтяження нерухомого майна, при вирішенні спору поклався на розсуд суду, проти стягнення судових витрат заперечував. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], 1/2 частка квартири належить їй на підставі затвердженої Московським районним судом м. Харкова мирової угоди від 24.11.2003, інша 1/2 частка - на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 6-12/08 від 20.03.2008 (а.с. 6, 7, 11, 28). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27.08.2004 за № 1261482 реєстратором Першою Харківською державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження - арешт нерухомого майна на підставі повідомлення 16902 від 17.08.2004 ВДВС Московського району м. Харкова на частину квартири [ADDRESS] власник майна - [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] звернулась з заявою до Московського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ стосовно зняття арешту та отримала відповідь від 16.10.2018, що на виконанні перебували виконавчі документи у відношенні [PERSON], проте відомості про накладення арешту на квартиру відсутні. Враховуючи, що строк зберігання виконавчих проваджень закінчився та останні знищені, відсутні законні підставі для зняття арешту (а.с. 5). Як вбачається із пояснень відповідача, три виконавчих провадження, відкритих на підставі виконавчих листів № 2-77 від 03.02.2000, № 2-46308/04 від 21.12.2004, 2-46195/04 від 21.12.2004, завершені 27.06.2008, але відомості про накладення арешту на спірну квартиру відсутні, разом з тим згідно інформації з єдиного реєстру заборон відчуження, наявне обтяження нерухомого майна на підставі повідомлення 16902 від 17.08.2004 ВДВС Московського району м. Харкова (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) в редакції 1999 року, який діяв на час завершення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Вказана стаття повністю кореспондується зі ст. 40 Закону в редакції 2016 року. Отже, викладені вище обставини дають суду право стверджувати, що державний виконавець при закінченні виконавчого провадження мав зняти арешт з майна, проте на даний час арешт не знятий, а підстави, які послужили приводом для обтяження майна, зникли. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, позивачем доведені обставини, зазначені як підстава позовних вимог і єдиним способом захисту прав позивача є зняття арешту з квартири для реалізації в наступному свого права власності в повному обсязі, що ніяким чином не порушить прав інших осіб. Отже, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved