Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати недійсним договір про поділ спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 21.04.2014 року, укладений 29.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29.10.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2989, згідно якого у спадщину до [PERSON] перейшла 1/3 частка квартири № 13 в будинку № 100, що розташований по вулиці Лесі Українки в м. Полонне, Хмельницької області, а у спадщину до [PERSON] перейшли вклад (депозит) у сумі 38530,84 грн., що знаходиться на рахунку № 26309612587013 відкритому у [PERSON] відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідними відсотками згідно умов договору № SAMDNWFD0070031021900 від 09.12.2013 року, укладеного на імя померлої [PERSON]; вклад (депозит) у сумі 213029,24 грн., що знаходиться на рахунку № 26359619616131 відкритому у [PERSON] відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідними відсотками згідно умов договору № SAMDN25000735316148 від 21.05.2013 року, укладеного на імя померлої [PERSON]; вклад (депозит) у сумі 108,64 грн., що знаходиться на рахунку № 26359619615712 відкритому у [PERSON] відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідними відсотками згідно умов договору № SAMDN27000735315976 від 21.05.2013 року укладеного на імя померлої [PERSON]; вклад у сумі 0,61 грн., що знаходиться на картковому рахунку № 4627087807652104 відкритому у [PERSON] відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідними відсотками, відкритого 23.04.2008 року на імя померлої [PERSON]; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого для [PERSON] 29.10.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] на 1/3 частини вищевказаної квартири; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.10.2014 року для спадкоємця [PERSON] посвідчене 29.10.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2990 на спадкове майно, що складається з вищезазначених вкладів; - визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 21.04.2014 року, право власності на 1/9 частину згаданої квартири та на 1/3 частину вищезазначених грошових вкладів з відсотками. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 21.04.2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири № 13 в будинку № 100, що розташований по вулиці Лесі Українки в м. Полонне, а також на вищевказані грошові вклади. На час смерті матері вона була неповнолітньою, навчалась в Державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг», який закінчила 30.06.2015 року. Вказане спадкове майно успадкували її батько [PERSON] та брат [PERSON], котрі уклали між собою вищевказаний спадковий договір, який посвідчила приватний нотаріус [PERSON], при цьому не повідомили нотаріуса про наявність у спадкодавця неповнолітньої дитини (позивачки), чим було незаконно позбавлено її право на отримання частини спадщини. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що дійсно позивачка, як спадкоємець за законом першої черги має право успадкувати після смерті [PERSON] 1/9 частину згаданої квартири, однак перелічені вище грошові вклади являлись спільною сумісною власністю його та покійної дружини, а тому дочка може успадкувати не 1/3 частину вкладів, а лише 1/6 їх частину. Також вказав, що він не отримував у нотаріуса після укладення спірного спадкового договору свідоцтво про право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири та не здійснював її державну реєстрацію. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації, а також третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судові засідання не зявлялись. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 21.04.2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири № 13 в будинку № 100, що розташований по вул.Лесі Українки в м. Полонне, а також на вищезгадані грошові вклади. Спадкоємцями за законом першої черги являлись чоловік спадкодавниці [PERSON] (відповідач) та діти син [PERSON], а також дочка [PERSON] (позивачка), яка на день смерті матері являлась неповнолітньою і навчалась у вищезазначеному навчальному закладі. 29.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір, який цього ж дня посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], згідно якого у спадщину до [PERSON] перейшла 1/3 частка вищевказаної квартири, а у спадщину до [PERSON] перейшли згадані грошові вклади. Названі спадкоємці не повідомили нотаріуса про наявність у спадкодавця ще одного спадкоємця за законом першої черги неповнолітньої дочки [PERSON], внаслідок чого остання не була закликана до отримання належної їй частки у спадковому майні. Вирішуючи законність позовних вимог, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК). Згідно ч.1 ст.1261, ч.ч.1, 3 ст.1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. За положеннями ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, на підставі вищенаведеним положень Цивільного Кодексу позивачка, яка на час відкриття спадщини являлась неповнолітньою, вважається спадкоємцем за законом першої черги таким, що прийняв спадщину, а тому вона на рівні із своїм батьком [PERSON] та братом [PERSON] мала законне право успадкувати після смерті матері 1/3 частину спадкового майна. Зокрема, оскільки для спадкодавця належала 1/3 частина вищевказаної квартири, тому для [PERSON] повинно перейти у спадщину 1/9 частка цього жилого приміщення. Щодо розміру частки при спадкуванні грошових вкладів суд вказує на таке. Як вбачається із матеріалів справи згадані грошові вклади були відкриті на імя [PERSON] в 2013 році. Остання та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 1987 року. Відповідно до статтей 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними (ч.1 ст.70 СК). Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суд вважає, що вище перелічені грошові вклади є спільною сумісною власністю спадкодавця [PERSON] та її чоловіка [PERSON], оскільки вони набуті в період шлюбу. Судом не приймаються до уваги доводи позивачки, її представника, а також свідка [PERSON] про те, що гроші на вказаних банківських вкладах є особистою власністю покійної [PERSON], оскільки даний факт не підтверджений належними та допустимими доказами, які би обєктивно свідчили про це. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку грошових вкладів, а отже позивачка має право успадкувати 1/6 частину цих коштів. В ході судового розгляду не встановлено, що відповідач [PERSON] отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, а тому заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання недійсним цього свідоцтва та скасування державної реєстрації речового права не можуть бути задоволені. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивачки з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема, судовий збір в сумі 1494 грн. 48 коп. та 272 грн. витрат повязаних на залучення спеціаліста по оцінці квартири.

Outcome: partial