Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» про розірвання договору оренди землі від 07.08.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Славутич», зареєстрованого в Бобринецькому районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 23.08.2007 року за №76. Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 6,79 га, розташованої на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520887901:02:000:0603, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №017610 від 25.10.2001 року. 07.08.2007 року [PERSON] уклала із ПП «Агрофірма «Славутич» договір оренди землі належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 6,79 га. Підставою для вимог про розірвання договору позивач зазначає, що з 2007 року і по теперішній час розмір орендної плати відповідачем жодного разу не переглядався, що є порушенням п.13 оспорюваного договору. Окрім того, вказує, що умови збереження стану земельної ділянки договором не визначено, що є порушенням п.17 договору та в оренду передавалась земельна ділянка площею 6,79 га, яка у 2017 році була розділена на дві ділянки, які мають різні площі та кадастрові номери, а отже змінився обєкт оренди, що є істотною умовою договору оренди та підставою для дострокового розірвання договору у відповідності до ст.652 ЦК України. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.28). Подала відповідь на відзив, згідно якого додатково зазначила, що зміни тарифів та прожиткового мінімуму є беззаперечними підставами для перегляду та збільшення орендної плати (а.с.78-79). Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Подала відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що спірний договір оренди землі укладено в письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивач мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивача було спрямоване на укладення договору оренди землі. В договорі оренди землі зазначені всі істотні умови. ПП «Агрофірма «Славутич» протягом 2007-2017 років належним чином виконувало умови договору, своєчасно та в установленому розмірі виплачувало позивачу орендну плату. Окрім того, починаючи з 2009 року орендна плата виплачувалась у більшому розмірі, ніж визначено договором оренди. Посилання позивача на те, що з 2007 року орендна плата жодного разу не переглядалась, хоча ціни за цей значно підвищились, вважає безпідставними, оскільки перегляд орендної плати, згідно п.13 договору оренди землі, здійснюється виключно за взаємною згодою сторін, а позивач про зміну умов договору до відповідача не зверталась. Також зазначила, що на час укладення договору оренди від 07.08.2007 року земельна ділянка загальною площею 6,79 га вже була розділена на дві ділянки і саме вони зазначені як обєкт оренди в договорі. Отже, 03.07.2017 року не було розподілено земельну ділянку [PERSON] на дві земельні ділянки, а лише підтверджено, що такі земельні ділянки вже існують, вони перебувають в оренді на підставі укладеного договору і загальна площа земельної ділянки складає 6,79 га (а.с.47-54). Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №017610, виданого 25.10.2001 року Червонодолинською сільською радою Бобринецького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24-603ч, [PERSON] є власником земельної ділянки №707-1, №707-2 площею 6,79 га, кадастровий номер 3520887901:02:000:0603, розташованої на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.6). 07.08.2007 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Агрофірма «Славутич» в особі директора [PERSON] укладено договір оренди землі (далі Договір) терміном на п'ятнадцять років, за яким обєктом оренди є земельна ділянка загальною площею 6,79 га згідно державного акту серії ІІ-КР №017610 зареєстрованого за №24-603ч від 25.10.2001 року, номер ділянки на плані №707-1; 707-2, що підтверджується копією договору (а.с.5). Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.08.2007 року за №76. Також сторонами договору підписано акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 07.08.2007 року та акт визначення меж земельних ділянок в натурі від 07.08.2007 року (а.с.69, 70). Укладеним Договором сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74877 грн. (п.5); орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2246 грн. 31 коп. у строки з 01.09 по 31.12 поточного року (п.9, п.11); розмір орендної плати переглядається раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміні розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, та в інших випадках, передбачених законом (п.13). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 07.08.2007 року, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі»). Тому, недосягнення сторонами договору оренди землі істотних умов не є підставою для розірвання договору оренди землі, може бути підставою для визнання його недійсним. Окрім того, згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором оренди, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Пунктом 17 оспорюваного Договору передбачено, що умови збереження стану обєкта оренди полягають в додержанні умов договору. Однак, умови договору оренди про збереження обєкта оренди не обмежуються змістом п.17 Договору, а розкриваються в інших пунктах Договору (п. 1, 15, 16, 21, 23) та нормах діючого законодавства, які регулюють дані правовідносини. У звязку з викладеним суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо відсутності у спірному Договорі умови збереження обєкта оренди, суперечать змісту укладеного договору так, як сторони дійшли згоди з цих умов. Згідно з положеннями ст.30 Закону України «Про оренду землі» та змісту п.36 Договору зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Доводи позивача про те, що відповідачем не виконується пункт 13 Договору щодо перегляду раз у три роки розміру орендної плати також судом до уваги не приймається, оскільки позивач не надав суду доказів звернення орендодавця із вказаного питання до орендаря та доказів настання випадків передбачених п.13 спірного Договору, за умови настання яких орендна плата переглядається. Згідно змісту статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Доводи позивача про те, що внаслідок поділу 03.07.2017 року державним реєстратором Бобринецької РДА земельної ділянки площею 6,79 га на дві земельні ділянки з присвоєнням різних кадастрових номерів, змінився обєкт оренди, що у відповідності до ст.652 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди землі, судом до уваги не приймаються, оскільки фактична зміна кадастрових номерів земельних ділянок не свідчить про зміну обєкта оренди, а відтак і про зміну істотних умов договору. З урахуванням вище встановлених обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю, у звязку із недоведеністю фактів порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду та, які могли бути підставою, передбаченою ст. 32 Закону України «Про оренду землі», для розірвання оспореного договору оренди землі.

Outcome: dismissed