Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], гаражний кооператив «Комунар» про визнання недійсними договору дарування квартири, довіреності та договору купівлі-продажу гаража. В обґрунтування позову, згідно уточнень, зазначила, що вона [INFO] , є інвалідом війни та самотньою людиною. В 2005 році познайомилась з [PERSON], який час від часу надавав послуги щодо поїздок на дачу, на її автомобілі марки «Опель-Омега», 1992 року випуску, на цвинтар, де був похований її чоловік, а також до лікарні. Протягом останніх 8-ми років хворіє різними захворюваннями, у зв*язку з чим періодично проходить стаціонарне лікування. В грудні 2013 року відповідач запропонував укласти договір довічного утримання та повідомив, що доглядати буде його мати. Протягом двух тижнів, в грудні 2013 року, мати відповідача приходила та приносила харчі, доглядала за нею. 27.12.2013 року відповідач відвіз до нотаріуса для укладення договору довічного утримання. Договір було укладено, текст якого не читала, так як довіряла відповідачу [PERSON] 31.12.2013 року відповідач поклав її до 5-ї міської лікарні, де вона перебувала до 10 січня 2014 року. У зв*язку з відсутністю відповідача, виникли сумніви щодо змісту укладеного договору. 14.01.2014 року разом зі своєї племінницею [PERSON] приїхала до нотаріуса де ознайомилась та отримала копію договору. Отримавши від нотаріуса інформацію, зрозуміла, що в силу захворювань, помилилась відносно природи правочину, прав та обов*язків сторін, оскільки не мала наміру укладати договір дарування з відповідачем, передавати сторонній людині у власність трикімнатну квартиру, позбавляючи себе, як власності, так і житла. Крім того, 04.02.2014 року дізналася, що гараж №211 в гаражному кооперативі «Комунар» за адресою: м.Дніпро, пров.Червоноармійський, буд.49-а, належить не їй, а іншій особі. Гараж було переоформлено на підставі довіреності від 13.09.2013 року, виданої на ім*я [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №1181. З [PERSON] не знайома, у зв*язку з чим не могла на його ім*я оформити довіреність. В період часу з 30.08.2013 року по 16.09.2013 року, перебувала на лікуванні в госпіталі учасників війни. 13.09.2013 року [PERSON] приїхав до лікарні та запропонував оформити довіреність на отримання грошей у банку для її потреб. В цей же день, забравши її з лікарні, повіз до нотаріуса де підписала довіреність, яку не читала. Про продаж гаража ніякої розмови з [PERSON] не було. В березні 2014 року дізналася, що 28.12.2013 року між [PERSON], який діяв від її імені на підставі довіреності від 13.09.2013 року та його донькою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаража №211 в гаражному кооперативі «Комунар». На підставі викладеного просить визнати договір дарування, укладений 27.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №1659 недійсним, скасувавши реєстрацію договору, визнати довіреність від 13.09.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстровим №1181, видану [PERSON] на ім*я [PERSON] недійсною та визнати недійсним договір купівлі-продажу гаража №211 в гаражному кооперативі «Комунар» за адресою: м.Дніпро, пров. Червоноармійський, 48, укладений між [PERSON] Г Ф. від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1667, скасувавши його реєстрацію. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2014 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру №101 в будинку №5 на ж/м [PERSON] в м.Дніпро. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2014 року витребувано докази у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]-належним чином завірену копію договору дарування квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.12.2013 року, реєстровий номер1659; з Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції інформаційну довідку за ким зареєстровано право власності на квартиру №101 в будинку №5-а на ж/м [PERSON] в м.Дніпро та з КП «ДМБТІ» ДМР інформаційну довідку за ким зареєстровано право власності на квартиру №101 в будинку №5-а на ж/м [PERSON] в м.Дніпро. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2014 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на гараж №211 в Гаражному кооперативі «Комунар». Ухвалою Ленінського суду м.Дніпропетровська від 21.10.2015 року було зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], гаражний кооператив «Комунар» про визнання недійсними довіреності, договору дарування квартири та договору купівлі-продажу гаража до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними правочинів. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала. В судових дебатах участі не приймала. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та в задоволенні позову просили відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з*явилась. Надала суду письмові пояснення, відповідно до яких в задоволенні позову просила відмовити та розглянути справу у її відсутності. Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] письмово просив розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи: Гаражного кооператива «Комунар» в судове засідання не з*явився. Про день, час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO] зареєстрована та постійно проживає за адресою: м.Дніпро, ж/м [PERSON], буд.5-а кВ.101, є самотньою людиною. В 2005 році [PERSON] познайомилась з відповідачем [PERSON], з яким склались доброзичливі стосунки. [PERSON] неодноразово відвідував [PERSON] та надавав їй послуги щодо спільних поїздок до лікарні, на дачу та цвинтарь, де похований чоловік [PERSON] [PERSON] на праві власності належала квартира №101 в будинку №5-а, що знаходиться на ж/м [PERSON] в м.Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3-4214 /а.с.7-8 том-1/. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради №859 від 27.07.2005 року переоформлено гараж в гаражному кооперативі «Комунар» з [PERSON]Я.(померлого) на дружину [PERSON], яка мешкає за адресою: ж/м [PERSON] буд.5-а кВ.101 (а.с.1 том-1). З 27.07.2005 року [PERSON] була членом гаражного кооператива «Комунар» на підставі рішення виконкому Ленінської районної у місті ради №859 та була користувачем гаража №211 ( а.с.94 том -1). В період часу з 30.08.2013 року по 18.09.2013 року позивачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», що підтверджується випискою №2862 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.92 том-1). Під час перебування на стаціонарному лікуванні, [PERSON] підписує 13.09.2013 року довіреність на ім*я [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1184 (а.с.16 том-1). 13.09.2013 року до гаражного кооператива було подано заяву від імені [PERSON] про виключення її із членів гаражного кооператива «Комунар» . Як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON] заяву про виключення [PERSON] із членів гаражного кооператива він написав власноручно, але підписала заяву особисто [PERSON] (а.с.70 том-1). Також з боку відповідача [PERSON] надана розписка від 13.09.2013 року (а.с.69 том-1) із змісту якої слідує, що [PERSON] отримала від [PERSON] 32\~700 грн. за проданий йому гараж №211 в ГК «Комунар». 28.12.2013 року між [PERSON], діючого по довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 13.09.2013 року, реєстровий номер №1181 від імені [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаража №221, загальною площею 36,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, гаражний кооператив «Комунар», зареєстровано в реєстрі за №2667 ( а.с.37-38 том-2). 27 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири №101 в будинку №5-а на ж/м [PERSON] в м.Дніпропетровську, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1659 (а.с.56 том-1). З 30.12.2013 року по 12.01.2014 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ»Дніпропетровська міська лікарня №5» ДОР (а.с.93 том-1). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст..202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - ч.ч.2,3, 5 ст.203 ЦК України. Позивачка [PERSON] просить визнати правочини недійсними у порядку ст..225 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті-за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п.2 ч.1 ст.145 ЦПК України ( яка була чинна на час вирішення питання про призначення експертизи ) призначення експертизи є обов*язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Обов*язковість вимог щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання недійсним правочину на підставі ст.225 ЦК України, вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні ст.. 76 ЦПК України. Згідно зі ст..1 Закону України від 25.02.1994 року «Про судову експертизу» судова експертиза-це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об*єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №15 КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» від 03.02.2015 року ( а.с.193-196 том-1) [PERSON] на час оформлення довіреності від 13.09.2013 року та укладення договору дарування квартири від 27.12.2013 року страждала та по цей час страждає хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції. За своїм психічним станом на час оформлення довіреності від 13.09.2013 року та складення договору дарування квартири від 27.12.2013 року, [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на цей час [PERSON] також не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Допитані в судовому засіданні судові експерти [PERSON] та [PERSON] висновок судово-психіатричної експертизи №15 від 03.02.2015 року підтримали повністю. Відповідно до ст..3 Закону України від 22.02.2000 року «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров*я суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст..110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Так, допитані в судовому засіданні свідки з боку позивачки: [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що помічали зміни, як в поведінці, так і в психічному стану здоров*я [PERSON] в розглядаємий судом період часу Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючі наявні докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині визнання недійсними договору дарування квартири від 27.12.2013 року та договору купівлі-продажу гаража №211 в гаражному кооперативі «Комунар» від 28.12.2013 року. Позовні вимоги в частині визнання недійсною довіреності від 13.09.2013 року задоволенню не підлягають оскільки зазначена довіреність скасована на підставі нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 28 січня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за №89 (а.с.22 том-1). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрати, суд виходить із положень ст..141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках з кожного, підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 485,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial