Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті [INFO] [PERSON], який є її батьком та померлої [INFO] р. [PERSON], яка є маті»ю відповідача. Зазначає, що на момент смерті [PERSON], який є дідом позивача з ним проживали його дружина [PERSON] - бабуся позивача та сама [PERSON] [INFO] р. не встигнувши оформити спадщину за померлим чоловіком померла і [PERSON], спадкоємцем за заповітом якої є позивач. Померли були особами похилого віку , [PERSON] - інвалідом ІІ групи, вони часто хворіли, останні роки свого життя не могли самостійно себе обслуговувати та потребували сторонньої допомоги. Иаку допомогу надавала лише позивач. [PERSON] будучі донькою померлих проживала у Королівстві Бельгія з 1992 р. по 2013 р. і знаючи про стан батьків не надавала їм жодної допомоги. Тобто відповідач залишивши позивача малолітньою дитиною на своїх батьків фактично зникла. Таким чином відповідач відмовилась виконувати свої батьківські обов»язки по догляду за дитиною та обов»язку по догляду за своїми батьками. Додатковим підтвердженням байдужості до дитини та батьків це спосіб життя який вела відповідач. На батьківщину [PERSON] повернулась лише завдяки правоохоронним органам Бельгії, які екстрадували її за вчинення в Україні злочину - контрабанду наркотичних засобів. 03.09.2013 р. відносно відповідача винесено вирок Бориспільській міськрайонним судом Київської області та призначено покарання за ч. 2 ст. 305 КК України у вигляді позбавлення волі. Достроково вийшовши з в»язниці відповідач вирішили подати заяву про прийняття спадщини за померлими батьками. Відповідач не цікавилась здоров»ям батьків, їх не навідувала, не вчиняла жодних дій по утриманню і не надавала будь - якої іншої допомоги батькам, проте усвідомлювала необхідність надання такої допомоги. Так як померлі протягом останніх років хворіли на різні хвороби, потребували сторонньої допомоги та піклування, а їх доглядом та утриманням займалась лише позивач відповідача необхідно усунути від спадкування. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечували щодо задоволення позову. Пояснили, що дійсно відповідач проживала багато часу у Королівстві Бельгія. Проте протягом усього часу [PERSON] направляла батькам грошові перекази та подарунки, докази чого за збігом часу не збереглись. Проте у 2009 р. - 2011 р. грошові перекази від відповідача отримував чоловік позивача - [PERSON], оскільки батькам важко було з с. Глібовка приїзджати на пошту до м. Києва. Батьки ніколи не бідували, мали достаток і додаткове утримання ім. не було потрібно. Також батьки надали заяву до відповідних органів, яка свідчить про те, що не мали жодної претензії до доньки, яка мала намір виїхати за кордон. Відповідач не була байдужа до своєї родини, підстави ж для задоволення позову відсутні. Також зазначили, що позивачем пропущено строки позовної давності, що також є підставою для відмови у позові. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та надавши всім зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що [INFO] року помер [PERSON]; [INFO] року померла [PERSON]. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про смерть, що їх видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві. Також не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] є онукою померлих. Відповідач [PERSON] - донькою померлих. В свою чергу позивач та відповідач є маті»ю та донькою. Також встановлено, що за [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими за час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Не оспрювалась сторонами у судовому засіданні та обставина, що з заявами про прийняття спадщини за померлими звернулись як [PERSON] так і [PERSON] Положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, можливість усунення від спадкування чинне законодавство України пов»язує з наявністю і доведеністю певних обставин. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] протягом багатьох років проживала у Королівстві Бельгія. [PERSON] стверджує, що її мати покинула її та батьків, переїхала до іншої країни та протягом багатьох років не піклувалась про неї та батьків. Померлі дідусь та бабуся потребували її допомоги та піклування, проте [PERSON] ухилялась від її надання. Свідок [PERSON], хрещена мати позивача, пояснила в судовому засіданні, що відповідача бачила у своєму житті кілька разів. Їй відомо, що [PERSON] не надавала своїм батькам допомоги, все піклування про них було на плечах онуки - [PERSON] В свою чергу [PERSON] зазначила. Що про живаючи в Королівстві Бельгія надавала батькам допомогу і вони жодним чином не висловлювали своїх претензій до доньки. Свідок [PERSON] сусід померлих пояснив, що чув від них про доньку, яка проживає у Бельгії і на яку вони не жалілися. Як свідчать матеріали справи, за даними наданими Пенсійним фондом України розмір пенсійного забезпечення [PERSON] становив 1 840,86 грн., пенсійне забезпечення [PERSON] - 1 299,01 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] як особи похилого віку мали низку захворювань. [PERSON] останній рік життя перебувала на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Національному військово-медичному медичному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь». Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування п. 6 зазначив, що при встановленні факту ухилення від особи від виконання обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Наявні в матеріалах справи письмові докази, пояснення позивача, відповідача, відомості надані свідками у своїй сукупності не свідчать про те, що спадкодавці знаходились у безпорадному стані, допомога з боку відповідача їм була необхідна для існування Також на думку суду не було отримано і переконливих доказів, що [PERSON] нене допомагала батькам, а тим більше ухилялась від обов»язків доньки. За таких обставин підстави для задоволення вимог [PERSON] відсутні. Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що права позивача не були порушені, а тому не вважає за необхідне застосовувати передбачені ст. 267 ЦК України наслідки пропуску строку позовної давності встановленої для звернення до суду за захистом своїх прав. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed