Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, у розмірі 432\~929,08 грн., з яких: 45000 грн. сума займу, 108\~000,00 грн. проценти за період з 13.02.2012 року по 13.02.2014 року, 277\~650,00 грн. неустойка за період з 14.03.2012 року по 20.11.2013 року, 2\~279,08 грн. 3% річних. У судове засідання позивач та відповідач не зявились. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 13.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір займу № 1/13 (далі - договір). Позикодавець передає позичальникові позику у розмірі 45\~000 грн. (п. 1. договору). Позика надається до 13.03.2012 року. Позичальник зобовязується повернути всю суму займу, вказану в п. 1 цього договору у вказаний строк (п. 2 договору). Передача грошових коштів оформлюється розпискою позичальника в отриманні займу (п. 4 договору). Договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі позикодавцем позичальнику суми займу, що підтверджується розпискою позичальника, вказаній в п. 4 цього договору (п. 6 договору). 13.02.2012 року [PERSON] власноручно написав розписку, якої підтвердив, що отримав від [PERSON] відповідно до договору займу № 1/13 від 13.02.2012 року грошові кошти у розмірі 45\~000 грн. та зобовязується повернути її в строк до 31.03.2012 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач в обговорений строк грошові кошти не повернув, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Відповідач докази сплати заборгованості до суду не надав, доводи позивача не спростував, у звязку з чим позовні вимоги відповідача в частині стягнення суми займу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 3 договору за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю щомісячно 10% від суми займу. Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача проценти за період з 13.02.2012 року по 20.11.2013 року в сумі 108\~000,00 грн. Оскільки у вказаний позивачем період відповідач дійсно користувався грошовими коштами, то суд дійшов висновку про правомірність нарахування процентів за їх користування, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивач також нарахував та просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 277\~650 грн. Відповідно до п. 5 договору, у випадку порушення позичальником строку повернення позики, позичальник зобовязується сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від не повернутої суми займу за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із основною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік, застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому суд дійшов висновку, що стягненню підлягає пеня за один рік, що становить 164\~250,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотка річних, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Позивач нарахував та просить стягнути 3% річних у розмірі 2 279, 08 грн. Таким чином, позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved