Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, укладеного 02 березня 2020 року. У даному будинку неправомірно проживає [PERSON] , яка самовільно зайняла цей будинок, не є і ніколи не була його власником або членом сім`ї колишнього власника цього будинку. По [ADDRESS] , [PERSON] не зареєстрована, змінила замок на вхідних дверях та не допускає власника. На прохання та претензію звільнити будинок [PERSON] не реагує, у зв`язку з чим позасудове вирішення спору неможливе. Просить суд виселити [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідачка самовільно вселилась в будинок, скориставшись тим, що там деякий час ніхто не проживав. У цьому році брат подарував будинок їй, однак у ньому замінені замки, ключів у неї нема, відповідачка її не допускає. Грошей [PERSON] ніколи нікому не платила і не має таких доходів, щоб сплатити 40 тис. гривень. Можливо відповідачка щось ремонтує в будинку без її дозволу та згоди. Відповідачка [PERSON] у судове засідання з 13 травня по 06 серпня 2020 року не з`являлась, посилаючись на карантинні заходи. 03.09.2020 [PERSON] також не з`явилась в судове засідання, не надавши відомостей про поважні причини, які перешкоджали явці до суду, судову повістку отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позовна заява надійшла до суду 09.04.2020 року. Провадження у справі відкрито 21.04.2020, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, враховуючи відсутність відзиву на позов, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з договором дарування житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є. П. 02 березня 2020 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . За змістом договору дарування будинок належав [PERSON] на підставі рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року (а.с. 5-9). [PERSON] зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). З відповіді Начальника Куликівського відділення поліції від 14.04.2020 вбачається, що за заявою адвоката Переверзєва О. О. була проведена перевірка, за результатами якої було встановлено, що з 2017 року у будинку по [ADDRESS] проживає [PERSON] . У своєму поясненні [PERSON] зазначає, що в 2017 році їй стало відомо, що будинок за вище вказаною адресою продається. Знайшовши власника будинку по [ADDRESS] , яким на той час являвся [PERSON] , остання домовилася купити даний будинок за сорок тисяч гривень, та дані кошти у сумі сорок тисяч гривень вона віддала своєму співмешканцю [PERSON] для того, щоб він їх передав [PERSON] . Під час телефонної розмови [PERSON] пояснив, що на даний час він проживає в Київській області та жодних грошових коштів його колишня співмешканка йому не надавала та про даний випадок він взагалі вперше чує. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушень прав власника будинку. Але остання, пояснила, що так як вона у вище зазначеному будинку зробила ремонт, то вона звідти піде тільки після того, як власники відшкодують їй кошти, які вона витратила на ремонт. Також [PERSON] попереджена про матеріальну відповідальність за руйнування, демонтаж складових частин будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] відзиву на позов не надала, відомостей про склад своєї сім`ї, або інших відомостей, які мають значення для справи, та доказів їх існування не надала. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки договір купівлі-продажу між відповідачем та колишнім власником житлового будинку не укладено, відповідно, до [PERSON] не перейшло право власності на нього, тому [PERSON] , як власник будинку має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення відповідача, яка проживає у будинку без достатніх правових підстав. Витрачання коштів на ремонт будинку без згоди власника, якщо воно мало місце, не породжує права власності на об`єкт нерухомого майна. Будь-які дані про наявність родинних чи сімейних зв`язків [PERSON] з колишнім чи наявним власником житлового будинку відсутні. Зважаючи на те, що надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] без достатніх правових підстав, її належить виселити без надання іншого житлового приміщення, оскільки на позивача за обставинами даної справи не покладено обов`язку по забезпеченню [PERSON] житлом. На підставі викладеного та

Outcome: approved