Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 03.04.2010 року, який заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.03.2015 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.03.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісяця. Зазначає, що за час окремого проживання відповідач з сином перестав спілкуватися, хоча позивач проти цього не заперечувала. Син постійно проживає з нею. Батько дитини після розлучення не приходив до дитини взагалі, ухиляється від обов`язку по сплаті аліментів. Дитиною не цікавиться, не вітає зі святами, з днем народження, не дзвонить телефоном, не листується, не спілкується через Інтернет, дарунків не пересилає. Вказує на те, що за час навчання сина у КЗ «Дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №158, батька [PERSON] вихователі бачили лише одного разу, коли той прийшов на новорічне свято, організоване для дітей закладу. За роки перебування [PERSON] у школі, батько жодного разу не виявив цікавості щодо навчання та досягнень сина. Відповідач жодним чином не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним та розумовим розвитком, самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, така поведінка відповідача свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , у зв`язку із чим [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.06.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, згідно яких Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради підтримує позовні вимоги [PERSON] , просить справу розглядати без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2018 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] після чого взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». З матеріалів позову вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.03.2015 року. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1064 від 05.10.2018 року, наданою КНП «Міська дитяча поліклініка №14» . Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , року народження в розмірі 800 гривень від усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно пояснень представника позивача відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. Не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до неї та її внутрішнього світу. Вказані обставини підтверджуються показами [PERSON] допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який в судовому засіданні показав, що позивачка є його дружиною з 2018 року, однак вони проживають разом з нею та її сином [PERSON] вже більше п`яти років. Відповідача знає, останній був у шлюбі з позивачкою, під час вказаного шлюбу у них і народився [PERSON] . Відповідач не спілкується з [PERSON] взагалі. Після того, як позивач та відповідач перестали жити однією сім`єю, їх син залишився проживати з матір`ю. Перші пів року після розлучення, батько тільки декілька разів брав сина до себе на вихідні, однак син після цього повертався додому засмучений. На питання матері, що сталося [PERSON] відповідав, що батько ним не цікавився і хлопчик постійно вимушений був дивитися телевізор. На даний час, відповідач взагалі перестав приймати участь у вихованні [PERSON] . Також, свідок зазначив, що [INFO] , в день народження, син відмовився відповідати на дзвінок батька, пояснивши це тим, що не бажає спілкуватися з ним. З самим відповідачем, свідок бачився кілька разів під час того, коли він приїжджав до нього на роботу та починав сварку з приводу їх розтавання з позивачкою, жодних конфліктів з приводу дитини та місця її проживання між свідком та відповідачем, ані між позивачем та відповідачем за весь час не було. Протягом всього часу [PERSON] називає батьком саме його. Відповідно до довідки вих №119 від 08.10.2018 року, наданої завідувачем КЗ «ДНЗ№158» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] був зарахований з вересня 2013 року в комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №158 комбінованого типу ХМР» відвідував його по травень 2016 року. За час перебування хлопчика у закладі мати [PERSON] цікавилась життям дитячого колективу групи, інтересами дитини. Хлопчик завжди був чистий, охайним. Спілкування матері і дитини завжди проходило в доброзичливій атмосфері. Батька [PERSON] вихователі групи бачили тільки один раз на новорічному святі. Також мав місце інцидент, коли у перенесений день напередодні 8 березня [PERSON] налякав чергового вихователя, прийшовши до закладу у суботу вранці де сподівався знайти сина. Батько, зі слів вихователя, був в стані алкогольного сп`яніння, відштовхнув її, увірвався в зачинені двері групи, погрожував виховательці. Хлопчика в цей день в закладі не було. Для роз`яснення недопустимої поведінки чоловіка в дошкільному закладі було викликано матір хлопчика [PERSON] . Згідно інформації, наданої директором КЗ «Харківська гімназія №169 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] , [INFO] , учень 3-А класу комунального закладу «Харківська гімназія №169 Харківської міської ради Харківської області». Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина, усіма способами забезпечує належний рівень життя та розвитку дитини. За роки перебування [PERSON] у школі, батько жодного разу не виявив цікавості щодо навчальних досягнень сина. З довідки №1064 від 05.10.2018 року, наданої головним лікарем КНП «Міська дитяча поліклініка №14» ХМР вбачається, що [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в поліклініці з народження. За медичною допомогою [PERSON] до поліклініки звертається його мати - [PERSON] , яка піклується про хлопчика та в разі потреби знаходиться з ним під час стаціонарного лікування. Батько хлопчика - [PERSON] , станом здоров`я сина у лікарів поліклініки не цікавиться, до поліклініки з цього приводу не звертався. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Згідно висновку №184 від 26.02.2019 року, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, який діє від імені органу опіки та піклування в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно свого сина та ухиляється від їх виконання по вихованню дитини, а тому, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище, з урахуванням обґрунтованого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved