Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до сина [PERSON] та колишньої невістки - [PERSON] та просила зокрема визнати угоду вчинену між нею та [PERSON] в інтересах [PERSON] про надання 5000 Є для придбання сторонами квартири [ADDRESS] дійсною, визнання частково не дійсним договору купівлі-продажу від 03.05.2007 в частині визначення покупцем лише [PERSON], визнати дійсним зазначення її [PERSON] покупцем квартири [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на 13 частку купленої квартири. Позивач в судовому засіданні підтримала висунуті вимоги, в супереч роз»яснення судом необхідності уточнення позовних вимог в частині яку саме угоду належить визнати укладеною між нею та [PERSON] в уточненій позовній заяві від 16.12.2013 року позовні вимоги залишила без змін. Позивач та її представник пояснили, що [PERSON] надала у борг своєму синові [PERSON] 5000 Є за умови визнання за нею права на частку квартири, права на проживання у придбаному житлі. За цих підстав позивач просила визнати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON], ( продавцем) та [PERSON] ( покупцем) частково не дійсним в частині зазначення покупця, визнати дійсним договір від 03.05.2007 року купівлі-продажу трикімнатної квартири , розташованої за адресою [ADDRESS] в частині зазначення покупцями квартири [PERSON] та [PERSON] та просила визнати за нею право власності на 13 частку квартири. Позивач послалась на те, що дізналась що не є співвласником квартири лише в квітні 2013 року та просила поновити їй строк звернення до суду з цим позовом. Позивач вказала, що син не повідомив її про те, що квартира оформлена лише на нього, на не знала, що як покупець вона повинна була бути присутньою при укладенні угоди. До нотаріальної контори для вкладення договору купівлі- продажу вона не приходила, підпис в договору не вчиняла, попередньо з сином подивилась квартиру і визначила для себе кімнату у ній. Представник позивача підтримав зазначені обставини на наполягав на задоволенні висунутих позивачем вимог, не міг вказати який саме договір належить визнати укладеним між позивачем та її сином. Відповідач [PERSON] вказав, що мати надала йому 5000 Є для купівлі квартири, обіцяв матері оформити договір і на неї та не зробив цього. До нотаріуса [PERSON] не запрошували. [PERSON] він не повідомляв про угоду між ним та матір»ю тому що не вважав це за потрібне. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважав позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] подала заяв про розгляд справи без неї ( заяви на а.с. 73, 101). Відповідач [PERSON] і її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вказали, що ні про які домовленості між [PERSON] та [PERSON] на момент укладення договору відомо не було. Квартира купувалась за гроші отримані в кредит від ПАТ «Дельта Банк» для створення спільної сумісної власності подружжя. Банк ніколи б не надав би [PERSON] кошти за умов, які зазначає позивач. Вважали, що про особу покупця позивач знала з моменту укладення договору, а тому підстав для поновлення строку позовної давності немає. Представник 3-ї особи ПАТ «Дельта Банк» заперечував проти задоволення позовних вимог, вказала на пропуск строку позовної давності, ст. 43 Закону України « Про нотаріат» згідно якої не опускається вчинення нотаріальної дії за відсутності осіб, її учасників або уповноважених представників. Позивач повинна була усвідомлювати, що всі правочини укладаються виключно в присутності особи з посвідченням її особи. Відповідно до п.19 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 року « про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними», помилка в наслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину не дійсним. Вимоги позивача суперечать ч.1 ст..203 ЦК України, оскільки се перчить вимогам ст.. 43, 54 Закону « Про нотаріат», ст.. 328, 334, 355 ЦК України. Внесення змін до договору купівлі продажу нерухомого майна порушать законодавчо закріплені за Банком, як іпотеко держателем права та інтереси. Крім того згідно договору розрахунок при укладенні договору купівлі-продажу відбувався в доларах США, тож з відсутності квитанції про купівлю валюти позивач та відповідач [PERSON] та їх представники не довели , що кошти надані позивачем дійсно пішли на оплату за договором купівлі-продажу. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснив, що продавав належну йому з дружиною квартиру. З»явився клієнт [PERSON], приходив з дочкою, дружиною, матір»ю. Вони домовились про купівлю квартири в кредит. Мати [PERSON] дала гроші за умови, що її буде частка квартири . Домовились, що вони будуть жити, а у мати [PERSON] буде частка квартир. Гроші вносили на рахунок. Розрахункова операція проходила при ньому: гроші вносив в касу [PERSON], решту купували в кредит. Сідок [PERSON], суду пояснив, що він був присутнім весною 2007 року в квартирі позивача при складанні договору про те, що [PERSON] надає своєму сину [PERSON] гроші на придбання квартири, а останній буде зобов»язаний матері частку в квартирі чи кімнату. [PERSON] при цьому присутня не була. Не може вказати для цього вкладався вказаний договір. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює разом позивачем і знає,що син просив у [PERSON] гроші на квартиру. Свідок була присутня при підписанні «соглашения» згідно якого позивач дає сину гроші на квартиру, а він зобов»язується виділити їй одну кімнату. При написанні документу [PERSON] присутня не була, гроші не передавались. Суд дослідив матеріали справи: - Квитанція з рахунку ( на ас. 5) ,згідно якої на рахунку ощадної книжки [PERSON] 13.02.07. було 5000Є - Квитанцію №2 ( на а.с. 6),згідно якої [PERSON] здійснив валютно-обмінну операцію 24.04.2007 року обміняв 5000Є та отримав 34200 гр-н. - Розрахунок заборгованості за договором кредиту( на а.с. 32),згідно якої на 21.10.2013 року сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту складає 19398 .68 доларів США по тілу кредиту та 351.77 доларів США по відсоткам, всього 157865 гр-н 35 коп. - Договір купівлі-продажу від 03.05.2007 року ( на а.с. 36),згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено 146450 гр-н, еквівалентну 29000доларам США, з яких станом на 03.05.2007 року по курсу НБУ 5.05 доларів США покупець передав продавцю в момент підписання даного договору, решту коштів покупець сплатить продавцю за рахунок коштів отриманих в кредит121200 гр-н, що станом на 03.05.2007 року еквівалентно 24000 доларів США. Сторони заявили, що у тексті договору зафіксовано всі істотні умови що стосуються купівлі квартири,будь-які інші домовленості, які мали місце до укладення цього договору, і не відображені в його тексті, не мають правового значення. Продавець та покупець стверджували, що договір не носить фіктивного та удаваного характеру, не приховують іншу угоду між ними, стверджують, що повністю усвідомлюють значення своїх дій, не помиляються що до обставин правочину, ні одна сторона не ввела іншу сторону в оману що до обставин правочину, договір відповідає дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки є волевиявленням їх справжньої волі, і не вчинено під впливом тяжких обставин. - витяг з реєстру прав власників станом на 18.05.2007 року ( на а.с. 37) згідно якого власником квартири [ADDRESS] є [PERSON],; - копію рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.02.2013 року ( на а.с. 39),згідно якого за [PERSON] визнано право власності на 12 частику квартири [ADDRESS], за [PERSON] визнано право власності на 12 частику квартири [ADDRESS]; - розписку ( на а.с. 40),згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 6000 доларів США завдатку за квартиру; - кредитний договір № 0307/0507/71-244 від 03.05.2007 року ( на а.с. 41-45), згідно якого АКБ «ТАС Комерцбанк» надав [PERSON] кредит в розмірі 24000 долари США до 02.05.2022 року зі сплатою 13% річних. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON]; - угоду ( на а.с. 105),згідно якої [PERSON] передала [PERSON] 5000Є для купівлі 3-х кімнатної квартири за адресою м. Кривий Ріг вул. Балакіна 14/95 з ціллю надання їй права спільної загальної власності та права власності на одну з кімнат біля кухні; - заяву на видачу готівки ( на а.с. 109), згідно якої [PERSON] 16.03.2007 року отримала з депозитного рахунку фізичних осіб 5000.20 Є еквівалентні 33 396.99 гр-ням. Оцінивши докази, суд вважає їх належними і допустимими і приймає їх. Вивчивши докази , суд встанови, що 03.05.2007 року було укладено договір купівлі- продажу ( на а.с.36) , згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено 146450 гр-н, еквівалентну 29000доларам США, з яких станом на 03.05.2007 року по курсу НБУ 5.05 доларів США покупець передав продавцю в момент підписання даного договору, решту коштів покупець сплатить продавцю за рахунок коштів отриманих в кредит121200 гр-н, що станом на 03.05.2007 року еквівалентно 24000 доларів США. Сторони заявили, що у тексті договору зафіксовано всі істотні умови що стосуються купівлі квартири,будь-які інші домовленості, які мали місце до укладення цього договору, і не відображені в його тексті, не мають правового значення. Продавець та покупець стверджували, що договір не носить фіктивного та удаваного характеру, не приховують іншу угоду між ними, стверджують, що повністю усвідомлюють значення своїх дій, не помиляються що до обставин правочину, ні одна сторона не ввела іншу сторону в оману що до обставин правочину, договір відповідає дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки є волевиявленням їх справжньої волі, і не вчинено під впливом тяжких обставин. Вказаний договір був засвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Укладення договору купівлі-продажу підтверджено кредитним договором № 0307/0507/71-244 від 03.05.2007 року ( на а.с. 41-45), згідно якого АКБ «ТАС Комерцбанк» надав [PERSON] кредит в розмірі 24000 долари США до 02.05.2022 року зі сплатою 13% річних, які були призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON]. Укладення договору купівлі-продажу підтверджено розпискою [PERSON] ( на а.с. 40), згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 6000 доларів США завдатку за квартиру 24.04.2007 року . Суд встановив, що [PERSON] мала на депозитному рахунку 5000 Є, які зняла 16.03.2007 року ( витяг з рахунку на а.с.5, заява на видачу готівки на а.с.109). [PERSON] 24.04.2007 року провів здійснення валютно-обмінної операції 5000Є і отримав 34200 гр-н. Документи про купівлю [PERSON] доларів США відсутні. 06.03.2007 року [PERSON] і [PERSON], в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] написали угоду про те, що [PERSON] передає [PERSON] 5000Є для придбання квартири за адресою [ADDRESS] з ціллю надання їй права спільної сумісної власності та права власності на одну з кімнат. Гроші при написанні угоди не передавались. [PERSON] при написанні угоди присутня не була. Відповідно до ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. Згідно ч.3 ст. 334 право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріальною дією. Отже на момент укладання договору та після передачі грошових коштів [PERSON] права власності на житлове приміщення не набула. Відповідно до ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі умови, що до яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди Згідно договору купівлі- продажу мало місце домовленість декількох сторін, що до його укладення. Зокрема домовленість подружжя що до придбання майна, домовленість між 3-ю особою ПАТ «Делта банком» та [PERSON] що до надання кредитних коштів в оплату предмету купівлі- продажу. Суд вважає, що в с переч вимог ст.60 ЦПК України, позивач та її представник не довели наявності домовленості всіх сторін, що до укладення договору продавця [PERSON], 3-ї особи Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» В період укладення договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі . Згідно Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.02.2013 року ( на а.с. 39) квартира [ADDRESS] визнана спільною сумісною власністю подружжя та в порядку вирішення спору про розподіл майна, за [PERSON], та [PERSON] визнано право власності на 12 частку квартири ( за кожним). Так відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ , набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 368 ЦК України, мано набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.2 ст. 30 ЦК України, цивільною дієздатністю фізичної осои єїї здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов»язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність за їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановленому законом. Так згідно ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно). Лише власник згідно ст. 317 ЦК України має право володіння , користування та розпорядження майном . При цьому суд відмічає, що на момент укладення угоди ( «соглашения» ) [PERSON] не був власником квартири [ADDRESS] і мав права представляти інтереси дружини [PERSON] , а , отже, не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для отримання у позивача грошових коштів та прийняття зобов»язань створення спільної сумісної чи спільної часткової власності. Отже , позивач та її представник не зазначили підстав для визнання угоди ( «соглашения») укладеного між [PERSON] та [PERSON] та не надали доказів в підтвердженняя своїх позовних вимог. Укладаючи 03.05.2007 року договір купівлі-продажу ( на а.с.36) , [PERSON] та [PERSON] стверджували, що договір не носить фіктивного та удаваного характеру, не приховують іншу угоду між ними, стверджують, що повністю усвідомлюють значення своїх дій, не помиляються що до обставин правочину, ні одна сторона не ввела іншу сторону в оману що до обставин правочину, договір відповідає дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки є волевиявленням їх справжньої волі, і не вчинено під впливом тяжких обставин. Вказаний договір був засвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно ст.. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов»язків є договори та інші правочини. Згідно ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно ( товар) у власність і сплатити за нього грошову суму. Позивач та її представник не довели, факту укладення позивачем правочину, що свідчить про передачу їй продавцем [PERSON] майна та прийняття позивачем майна та оплату за нього. Зокрема позивач та її представник не надали суду належних доказів укладення позивачем угоди купівлі-продажу. При цьому суд критично відноситься до пояснень свідків, визнає їх пояснення не допустимими доказами оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними способами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема згідно ч. 3 ст. 209 ЦК України, нотаріально посвідчений договір, що відповідає вимогам ст.. 203 ЦК України не може бути спростований поясненнями свідків чи простим письмовим договором. Крім того представник 3-ї особи ПАТ «Дельта Банк» подала заяву про застосування строків позовної давності та за цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ст.. 26 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. При цьому суд критично відноситься до посилання позивача на те, що про порушення свого права вона дізналась лише в квітні 2013 року, оскільки суд вважає, що порушення свого права позивач могла дізнатися з моменту укладення договору купівлі-продажу, тобто в 2007 році. З таких обставин суд вважає за можливе в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд приймає до уваги те, що при звернені до суду і уточнені позовних вимог позивач лише частково сплатила судовий збір, а тому в силу ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з позивача на користь держави додатково Так позивач висувала вимоги про визнання права власності на 13 частку квартири ( матеріальні вимоги сплаті підлягає - 1% від вартості частки квартири 146450: 3:100= 488 гр-н 16 коп та 2 не майнові вимоги сплаті підлягає 243гр-ні 60 коп за кожну. Всього належало сплатити 975 гр-н 36 коп, а сплачено 567 гр-н 50 коп. Отже з позивача на користь держави належить стягнути 407 гр-н 86 коп. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed