Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що [INFO] у м.Луганськ помер [PERSON], що народився [INFO] в смт.Оловянна-4, Олов'янінського району, Читинської області, РСФСР та був зареєстрований і мешкав в [ADDRESS]. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №155 від 30.01.2016 року за формою №106/у, виданим судово-медичним експертом Державної установи «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи «Луганської Народної Республіки» Третяк М.В. Згідно вказаного лікарського свідоцтва про смерть №155 від 30.01.2016 року та довідки про причину смерті (до форми №106/у №155) смерть [PERSON] настала в м.Луганськ на кв.Якіра поміж домами №7 та №8. Причина смерті - не уточнена причина смерті. Тобто, смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території в м.Луганську, а судово-медична експертиза встановити причину смерті не змогла. Померлий [PERSON] був її рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.10.1976 року селищною радою Оловянна-4 Читинської області, актовий запис №138. Вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] були зареєстровані та проживали в [ADDRESS], що підтверджується записами в паспортах та будинковій книзі для прописки громадян. Після початку АТО в перших числах липня 2014 року вона з чоловіком була змушена переїхати до старшого сина [PERSON], який мешкає по [ADDRESS]. Син [PERSON] залишився мешкати в м.Луганськ та доглядати за майном, що залишилось. Як особа, яка перемістилась з тимчасово окупованої території, вона була взята на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради. [INFO] помер її чоловік [PERSON] Про смерть свого сина [PERSON] їй стало відомо з телефонного дзвінку їх сусіда по дому [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], який і повідомив про факт смерті [PERSON] чергову частину Жовтневого РУВС МВС ЛНР, що підтверджується листом №42/с-427 від 29.01.2016 року. Похованням [PERSON] займалась вона разом із старшим сином [PERSON] Після поховання 09.02.2016 року вона звернулась до Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції з проханням зареєструвати смерть сина та видати відповідне свідоцтво про смерть. Однак, в зв'язку із невідповідністю виданого їй на тимчасово окупованій території лікарського свідоцтва про смерть №155 від 30.01.2016 року за формою №106/у зразку документів відповідно до вимог наказу Міністерства охорони здоров'я України №545 від 08.08.2006 року, їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про смерть, про що надано відповідну відповідь від 10.02.2016 року. В зв'язку з цим та посилаючись на те, що отримані нею на тимчасово окупованій території документи не породжують для неї ніяких правових наслідків, в той час, як отримання свідоцтва про смерть сина необхідно їй для оформлення спадкових прав, як спадкоємця за законом, заявниця просила суд встановити факт смерті [PERSON] [INFO] в м.Луганськ, причина смерті - не уточнена причина смерті. В судовому засіданні [PERSON] підтримала подану заяву та, посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити останню. Представник заінтересованої особи - Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає вирішенню судом розглядаємого питання. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] народився [INFO] в смт.Оловянна-4, Олов'янінського району, Читинської області, РСФСР та був зареєстрований і мешкав в [ADDRESS]. Вказане підтверджується відповідними копіями паспорту серії [NUMBER], виданим на ім'я останнього 01.10.1997 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 15.10.1976 року селищною радою Оловянна-4 Читинської області, актовий запис №138 (а.с.7-8,15). Також згідно вказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON], [INFO] та заявниця [PERSON], [INFO], які згідно повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.04.1965 року, актовий запис №119 (а.с.21). З довідки від 04.11.2014 року №120200154 вбачається, що [PERSON] на теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS], була взята на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Кіровського району м.Дніпропетровська як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.20). [INFO] від сусіда [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], заявниці стало відомо про смерть її сина [PERSON] Факт смерті останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні: лікарським свідоцтвом про смерть №155 від 30.01.2016 року за формою №106/у, виданим судово-медичним експертом Державної установи «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи «Луганської Народної Республіки» [PERSON], згідно якого смерть [PERSON] настала в м.Луганськ на кв.Якіра поміж домами №7 та №8. Дата смерті [INFO]. Причина смерті - не уточнена причина смерті (а.с.16). Окрім цього факт смерті [PERSON] та його поховання підтверджується наданими до заяви копіями: довідки Жовтневого РУВС МВС ЛНР від 29.01.2016 року щодо реєстрації заяви [PERSON] про смерть [PERSON]; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30.01.2016 року, виданої КП «Ритуальна служба м.Луганську» та свідоцтвом №505 від 31.01.2016 року вказаного комунального підприємства про поховання [PERSON] 31.01.2016 року на кладовищі «Острая Могила» в м.Луганську, ділянка [NUMBER], ряд [NUMBER], місце [NUMBER] (а.с.27,28,29). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що він є старшим братом померлого [PERSON] Про смерть останнього вони дізнались у вечорі [INFO] після дзвінка сусіда у м.Луганську [PERSON], яким і виявлено було труп [PERSON] біля будинку. 29.01.2016 року разом із матір'ю [PERSON] вони вирушили до м.Луганську, де в приміщенні бюро судово-медичної експертизи впізнали [PERSON], забрали труп останнього та в подальшому поховали на кладовищі «Острая Могила» в м.Луганську. З листа Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.02.2016 року за вих.№22/10.5-07 вбачається, що 09.02.2016 року [PERSON] звернулась до вказаного відділу з приводу реєстрації факту смерті [PERSON] та видачі відповідного свідоцтва про смерть, на що отримала відповідь про необхідність звернення до суду для встановлення факту смерті [PERSON], оскільки діяльність органів та посадових осіб на тимчасово окупованій території, які створені або призначені не у спосіб, передбачений законодавством України, є незаконною, а видані ними документи - лікарське свідоцтво про смерть №155 від 30.01.2016 року не відповідає формі документу, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров'я України №545 від 08.08.2006 року. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.18 вказаної Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. У відповідності до ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.1 глави 5 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 підставою для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно з п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4 ст.257-1 ЦПК України). Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявниця, знайшов своє підтвердження та його об'єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення в подальшому спадкових прав на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved