Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23 років, пені за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання сина. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] на період навчання в розмірі по 1/3 частині всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 09.09.2013 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років; стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1075,12 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь 31 498 гривень 00 копійок додаткових витрат на утримання сина та витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 гривень. В письмових запереченнях проти позову представник відповідача вказав, що статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок стягнення аліментів та у відповідності до якої саме державний виконавець визначає розмір заборгованості та разі наявності якої понад три місяці, звертає стягнення на майно боржника. Тому, за відсутності спеціальної норми щодо можливості стягнення заборгованості за аліментами, положення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» прямо вказує на необхідність державному виконавцю вчиняти виконавчі дії щодо нарахування та стягнення аліментів в примусовому порядку і одночасно не встановлює підстав для стягнення такої заборгованості в судовому порядку. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що 10 квітня 2006 року Здолбунівським районним судом прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 13 частки заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи стягнення з 28 лютого 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] її сину - [PERSON] виповнилося 18 років, він став повнолітнім. На даний час [PERSON] навчається в Одеській національній морській академії, потребує матеріальної допомоги. Останній раз від відповідача вона отримувала аліменти в липні 2012 року. В неї місячний дохід становить 1 100 гривень і вона не має змоги самостійно надавати матеріальну допомогу старшому сину. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2006 року Здолбунівським районним судом прийнято рішення про стягнення з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи стягнення з 28 лютого 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] сину позивачки - [PERSON] виповнилося 18 років, він став повнолітнім. На даний час син позивачки - [PERSON] навчається в Одеській національній морській академії факультету морського судноводіння. Навчається за контрактом. Ця обставина підтверджується довідкою від 15 січня 2013 року № 101. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який навчається, добровільно не надає. Відповідач працює, має постійний заробіток, а тому має можливість надавати достатнє матеріальне забезпечення для дітей. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] на період навчання в розмірі по ? частині всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 09.09.2013 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, що буде відповідати засадам розумності та справедливості. 14 вересня 2009 року між Одеською національною морською академією в особі ректора, що діє на підставі статуту (ОНМА) та [PERSON] як замовником було укладено договір № 383-09/СВ про навчання, за умовами якого виконавець здійснює навчання за денною формою за освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр, терміном навчання чотири навчальних роки за напрямком підготовки -морський та річковий транспорт, спеціальність - судноводіння на морських шляхах. Вартість навчання за чотири навчальних роки по договору становить 58 194 грн. 00 коп. За таких обставин, на підставі доказів, які були надані до суду встановлено, що у зв'язку з прийняттям сина на навчання до академії виникли додаткові витрати, що полягали в оплаті цього навчання; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), є обгрунтовані та підтверджує про наявність підстав для задоволення позову та стягнення 12 понесених позивачкою витрат у період навчання сина 29 097,00 грн. Стаття 185 СК України зообов'язує батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. В матеріалах справи є розрахунок заборгованості по аліментах відділу виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 21 02. 2014 року.. Як результат, станом із липня 2012 року по 09. 09. 2013 року, заборгованість по аліментах становила 3572 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На день звернення до суду 09. 09. 2013 року заборгованість в розмірі 3572 грн. 37 коп по сплаті аліментів виникла по вині відповідача Відповідно до розрахунку станом 09 вересня 2013 року, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів становить 1075 грн. 12 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1 500 гривень, то ця вимога до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу встановлюються законом. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, вказаним вище законом затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу в цивільній справі, якщо такі витрати несе сторона, і які не можуть перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи лише - у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у повідному судовому рішенні. Крім того, позивачем не було надано суду жодного розрахункового документу, на підставі якого ним була дійсно сплачена грошова сума коштів у розмірі 1500 грн. на користь його представника, адвоката [PERSON], як кошти за правову допомогу. На підставі ст.182, 185, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: partial