Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його такою особою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона та її донька - [PERSON], її онук - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. У даній квартирі крім позивача та інших співвласників зареєстрований [PERSON] У 2010 році [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію. З того часу [PERSON] не проживав та не виконував обов'язків по утриманню означеної квартири. У квартирі відсутні особисті речі [PERSON] В 2012 році [PERSON] отримав громадянство РФ і став постійно проживати та зареєструвався в Російській Федерації за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються довідкою ЖЕК від 13.08.2014 р. та паспортом гром. РФ на ім'я [PERSON] Відповідач не має наміру проживати в Україні за вище вказаною адресою, згідний знятися з реєстрації, проте не має змоги у добровільному порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, оскільки [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає більше року, не сплачує кошти за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним. [PERSON] особисто не бажає знятися з реєстрації, а органи реєстрації осіб не можуть зняти особу без його звернення, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила визнати відповідача такою особою, що втратив право на користування житлом. Відповідач [PERSON] позов визнав, звернувшись із заявою про те, що погоджується на зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частина 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права призваної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 9 Житлового кодексу, у разі припинення сімейних відносин з власником житлового будинку колишні члени його сім'ї не втрачають права користування займаним ними жилим приміщенням. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають. Судом встановлено, що [PERSON] та її донька - [PERSON], її онук - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що свідоцтвом про право власності на житло. У даній квартирі крім позивача та інших співвласників зареєстрований [PERSON] У 2010 році [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію. З того часу [PERSON] не проживав та не виконував обов'язків по утриманню означеної квартири. У квартирі відсутні особисті речі [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що у 2012 році [PERSON] отримав громадянство Російської Федерації, зареєструвався в Російській Федерації за адресою: [ADDRESS], де постійно проживає. Дані обставини підтверджуються довідкою ЖЕК від 13.08.2014 р. та паспортом громадянина РФ на ім'я [PERSON] При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави для визнання позовних вимог щодо визнання відповідача такою особою, що втратила право користування житлом наявні.

Outcome: approved