Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати державні акти на земельні ділянки площею 2,19 га кожна серії ЯА № 470645 від 26.05.2005 року та серії ЯА № 470668 від 06.07.2005 року, видані Звенигородською райдержадміністрацією Черкаської області на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2005 року № 279. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, її син [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті її чоловіка [PERSON]. [PERSON], яка є матірю покійного, 18.02.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину, не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців. В звязку з цим позивач була змушена звернутися до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину № 279 від 18.02.2005 року, який було задоволено. Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] неможливо, оскільки на підставі свідоцтва про право на спадщину відповідачу [PERSON] Звенигородською райдержадміністрацією Черкаської області були видані державні акти про право власноті на землю. Державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину їй та її сину, а тому вона змушена звернутися із заявою до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали дану позовну заяву та просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2005 року № 279, виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області, спадщину після [PERSON], який помер 12.06.2004 року, прийняла його мати [PERSON] (а.с. 11-12). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 470645 від 26.05.2005 року та серії ЯА № 470668 від 06.07.2005 року на земельні ділянки площею 2,19 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Княжицької сільської ради Звенигородського району. Державні акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю (а.с. а.с. 26, 27). Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину задоволено та вирішено внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 18.02.2005 року № 279, вказавши, що вона є спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна [PERSON], який помер 12.06.2004 року (а.с.7-8). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеної державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки площею 2,19 га кожна, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому [PERSON], який помер 12.06.2004 року, неможливо в звязку з тим, що свідоцтво про право на спадщину вже видане [PERSON] та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2005 року за № 279 Звенигородською райдержадміністрацією Черкаської області видані державні акти на її імя (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно з вимогами ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, в тому числі, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами, а також за рішенням суду. Стаття ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з положенням ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Судом встанволено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] та має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна. Разом з тим, позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, оскільки відповідач на підставі раніше отриманого свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно отримала два державні акти на право власності на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON], який помер 12.06.2014 року. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним та його можна захиснити шляхом визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих Звенигородською РДА на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2005 року № 279, та скасування їх державної реєстрації. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1300 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 87 ЗК України,

Outcome: approved