Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України за кордон та повернення до України без дозволу батька у супроводі матері до досягнення дитиною повноліття, в якому вказано, що 22 грудня 2009 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. 07 липня 2014 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З того часу донька - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з дитиною не спілкується, про доньку не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу - тобто створює умови, які шкодять інтересам дитини. Дитина не знає свого батька. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, в добровільному порядку аліменти на її утримання не сплачує. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, саме вона купляє одяг, та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її продуктами споживання, а також необхідним для дитини соціальним розвитком. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Позивачка намагається забезпечити своїй дочці достатній рівень життя, для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку має намір виїхати з донькою за кордон, для підтримки родинних зав'язків із родичами, що мешкають у м. Москва Російської Федерації. Також, враховуючи ситуацію яка склалась на сході України, просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України та повернення до України, а також на виготовлення проїзного документу, [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи- Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради - Гончарова Н.М., в судове засідання не з'явилась,про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 року № 231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду громадянина, який не досяг 16-річного віку за кордон, а лише встановлено певний порядок його виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В судовому засіданні було встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Луганської області, [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 76. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 липня 2014 року, шлюб зареєстрований 22 грудня 2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 638, розірвано. Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 13.03.2015 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON], [INFO], яка перебуває на її повному утриманні. Таким чином, оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзних документів, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон України буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти його всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за межі України неповнолітньої доньки [PERSON] без згоди батька [PERSON] та дозволити неповнолітній [PERSON], виїзд за кордон України за відсутності згоди її батька [PERSON] до досягнення [PERSON] шістнадцятирічного віку у супроводі матері - [PERSON].

Outcome: partial