Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 05.05.2009 року; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 612,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що сімейне життя з відповідачем останнім часом не складається, подружжя мають різні погляди на шлюб, сім`ю, вирішення побутових питань, сторони припинили подружні стосунки та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер та збереження шлюбу суперечать її інтересам. В частині вимог щодо стягнення аліментів позивач пояснила, що відповідач не надає належної допомоги на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , домовленості про спосіб виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину між сторонами не досягнуто, а тому позивач змушена звернутись до суду. 28.09.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] визнав позовні вимоги частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів у розмірі 4 612,00 грн відповідач пояснив, що погоджується зі своїм обов`язком утримувати неповнолітню дитину, проте заявлений позивачем розмір аліментів є невиправдано завищеним. На думку відповідача, розмір аліментів у сумі 1 500,00 грн відповідає вимогам розумності та співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини (а.с. 31). В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додала, що відповідач є не тільки співзасновником та керівником ТОВ ВКП «Укрекоенерго» та ТОВ ВКП «Житомирпромелектро ЛТД», але й ще зареєстрований як фізична особа - підприємець. А так як [PERSON] є директор зазначених товариств, то він може написати в довідках про заробітну плату фактично будь-яку суму. Позивач зазначила, що прожила із відповідачем приблизно 25 років і пам`ятає, що його оклад становив приблизно 12 тис.грн. на одному товаристві, і десь біля 2,5 тис. на іншому. До того ж чоловік вже віддав в якості сплати за аліменти 4 600 грн. за липень, і 4 000 грн. за серпень. Тоді ще донька писала розписки за цим фактом, однак надати їх позивач не може. На запитання суду [PERSON] пояснила, що особистого автомобіля [PERSON] у власності немає, проте на фірми зареєстровані автомобілі марки Газель, Nissan Qashqai та Mazda 5. Також на відповідача оформлене приміщення площею приблизно 180 кв.м по [ADDRESS] , але надати відповідні докази позивач не може, оскільки [PERSON] в БТІ не відніс необхідні документи та не зареєстрував право власності. Позивач критично послалася до тверджень відповідача щодо збитковості указаних вище товариств та перебування на його утриманні матері. За словами [PERSON] , дійсно 2019 рік був для ТОВ ВКП «Укрекоенерго» та ТОВ ВКП «Житомирпромелектро ЛТД» збитковим, однак в загальній сумі за балансом на кінець 2019-2020 року все одно існував нерозподілений прибуток. А мати відповідача оформлена на ТОВ ВКП «Укрекоенерго» комірником і отримує там мінімальну заробітну плату, що не може свідчити про її непрацездатність, хоча вона й пенсійного віку. Представник відповідача - адвокат Вірьовкін О.І. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів з підстав, наведених у відзиві. Визнав, що його довіритель є керівником ТОВ ВКП «Укрекоенерго» та ТОВ ВКП «Житомирпромелектро ЛТД», а також те, що за вказаними юридичними особами рахуються транспортні засоби. Проте, за словами адвоката, товариства на даний час є збитковими, а його довіритель не здійснює наразі діяльність як фізична особа - підприємець. Також на утриманні [PERSON] перебуває його мати, котрій 85 років та яка проживає разом із відповідачем. Суд, заслухавши пояснення позивача та представник відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №508 (а.с. 6). Також сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8), яка проживає із матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Внаслідок непорозумінь шлюб між сторонами існує формально, подальше його збереження є неможливим, так як сторони однією сім`єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та не бажають зберегти шлюб, а тому з огляду на встановлені судом обставини та визнання позовних вимог відповідачем у цій частині, наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. На час розгляду справи судом першої інстанції мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком від 6 до 18 років - 2 318 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до довідки ТОВ ВКП «Укрекоенрго-ЛТД» від 18.09.2020 року №18/09-02 вбачається, що сукупний дохід [PERSON] за 2019 рік становив 24 400,00 грн. та майже 1 690,50 грн. за кожен місяць (а.с. 33). Зі змісту довідки ТОВ ВКП «Житомирпромелектро ЛТД» від 18.09.2020 року №18/09-01 вбачається, що сукупний дохід [PERSON] за період із січня 2019 по серпень 2020 року склав 119 901,52 грн. (а.с. 32). При цьому судом звернуто увагу, що за кожен із двох останніх місяців, згаданих у довідці, «чистий» дохід відповідач склав майже 10 тис.грн., а саме 9 899,89 грн. Щодо довідки Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради від 29.09.2020 року за №141 про стан здоров`я відповідача, то суд вважає, що дана довідка не може свідчити про неможливість сплати [PERSON] аліментів у більшому розмірі, ніж у тому, що визнається відповідачем. Інші докази, які б свідчили про понесення відповідачем суттєвих витрат на лікування, та які б впливали на визначення розміру аліментів, в матеріалах справи відсутні. На підставі чого, визначаючи розмір аліментів, що забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено, оскільки матеріали справи належним чином підтверджено джерело та розмір доходу відповідача, а також враховуючи, що [PERSON] є працездатним, офіційно працевлаштований, законом на нього покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є ненабагато вищою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що визначений чинним законодавством України, і, на переконання суду, наявні у справі докази та встановлені судом обставини справи свідчать про достатність заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів саме у такому розмірі. Тим більше кінцевий строк виплати аліментів на дитину - до [INFO] . Вирішуючи питання про розплід судових витрат, судом враховано, що відповідачем визнано позовні вимоги про розірвання шлюбу, за пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., а тому,

Outcome: partial