Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , укладений 31 серпня 2019 року, зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 348. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 31 серпня 2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у позивачки з відповідачем не склалося, стосунки погіршились, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. Позивачка також зазначила, що на даний час її з відповідачем, окрім спільної дитини, нічого вже не пов`язує, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин та проживають з 02.09.2020 року окремо. Причиною цього вказала, що відповідач пішов з родини та живе окремо. Вважає, що їх сім`я розпалась і зберігати шлюб немає сенсу, оскільки примирення між ними неможливе. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона з дитиною проживає у м. Генічеську, відповідач проживає окремо. Просила шлюб розірвати, оскільки разом з відповідачем проживати не може. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, також вважає за неможливе зберегти шлюб. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). Статтею 24 СК України передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 31 серпня 2019 року, який зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 348. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , однак тривалий час проживають окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинено. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, що вони підтвердили у судовому засіданні. Тому позовні вимоги суд задовольняє.

Outcome: approved