Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 25 лютого 2015 року з позовом до публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди. Просить стягнути 20100 гривень банківського вкладу та 1804,04 гривень нарахованих процентів та судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 14 жовтня 2014 року між банком та нею укладений Договір строкового банківського вкладу на 91 день з 14 жовтня 2014 року по 13 січня 2015 року, відповідно до умов якого банку передані грошові кошти в сумі 20100 гривень. Вона звернулась до банку з заявою про повернення коштів, проте повернення вкладу не було здійснено. В звязку з чим просить стягнути в примусовому порядку суму вкладу та проценти. Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.224 ЦПК України, судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14 жовтня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» (Банк) та [PERSON] (Вкладник) був укладений Договір № 016786/142 про строковий банківський вклад з виплатою процентів в кінці строку (далі Кредитний договір). Згідно п.1.1 договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний рахунок, а Вкладник вносить на цей рахунок кошти в сумі 20100 гривень на умовах визначених договором. Відповідно п.1.3 договору вклад залучається на 91 календарний день з14 жовтня 2014 року по 13 січня 2015 року включно. Згідно п.1.4 договору процентна ставка за користування Вкладом складає 26% річних. (а.с.7-8). 14 жовтня 2014 року Вкладником внесені на рахунок банку кошти в розмірі 20100 (двадцять тисяч сто) гривень (а.с. 8). 23 січня 2015 року [PERSON] звернулась до банку з письмовою заявою про повернення вкладу. Проте, зазначені кошти не були повернені вкладнику. В порушення умов договору Позичальник не здійснює повернення коштів. Таким чином, сума неповерненого вкладу та процентів публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» [PERSON] складає: сума вкладу за договором строкового банківського вкладу № 016786/142 від 14.10.2014 року 20100 (двадцять тисяч сто) гривень; проценти за договором у розмірі 1302,92 гривні у розрахунку наданому позивачкою (20100 грн. Х 26% : 365 дн. Х 91 день (період з 15.10.2014 року по 13.01.2015 року). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплатити проценти. Таким чином, Позичальник ПАТ«ФІНБАНК» істотно порушив норми Закону та умови договору строкового банківського вкладу не виконавши взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками, передбаченими Договором, ці грошові кошти підлягають стягненню. Вимоги позивачки про стягнення процентів за час з 14 січня 2015 року по день подання позову до суду в сумі 501,12 грн. з розрахунку 26% річних не підлягають задоволенню, оскільки така процентна ставка була застосована на підставі договору на час його дії - 91 день з 14.10.2014 року по 13.01.2015 року включно. Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В статті 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони в судове засідання не зявилась, тому суд розглянув справу за наявними доказами. Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, [PERSON] на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial