Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів, на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року, а саме шляхом визначення розміру аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року були стягнуті із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 605 гривень 00 копійок, та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій \~ \~ \~ \~ грошовій сумі в розмірі 486 гривень 00 копійок, починаючи стягнення з 06 березня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного судового рішення були видані виконавчі листи. Зазначає, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, значно змінився матеріальний стан родини позивача. Так, малолітній син [PERSON] , [INFO] , пішов до школи та набув статус учня, а тому розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Крім того, матеріальне становище позивача погіршилось, у зв`язку зі зменшенням доходів. В теперішній час вона працює у відділі освіти Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на посаді бібліотекаря та отримує заробітну плату за неповний робочий день (0,5 ставки) від мінімальної заробітної плати. Зазначає, що з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечувати потреби дітей, Більш того, розмір аліментів, встановлений рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року, визначався за критеріями встановленого розміру прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», та не теперішні час є вкрай низьким. Вважає за необхідне зазначити, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки постійно працює та отримує регулярний дохід. Крім того, він щорічно отримує орендну плату за передану в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Промінівської сільської ради від Приватного підприємства «Могучий», яка в теперішній час значно виросла. З огляду на викладене та враховуючи положення чинного законодавства позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, … з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У призначене судове засідання позивач не з`явилась, до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі просить суд їх задовольнити. . Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, відзив до суду не надав, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 13 ЦПК України).\~\~ Згідно ст. 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 605 гривень 00 копійок, та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій \~ \~ \~ \~ грошовій сумі в розмірі 486 гривень 00 копійок, починаючи стягнення з 06 березня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного судового рішення 11 червня 2013 року та 24 липня 2013 року мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області були видані виконавчі листи. Згідно довідки про склад сім`ї № 78 виданої 01 лютого 2019 року Промінівським сільським головою [PERSON] [PERSON] зареєстрована та проживає на території Промінівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] донька; [PERSON] , [INFO] листопада 2011 року син. Згідно довідки про доходи, [PERSON] працює у Відділі освіти Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на посаді бібліотекаря та за період з 01 вересня 2018 року по 31 січень 2019 року загальна сума її доходу без врахування аліментів становить 10\~935, 75 грн.. Відповідач сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 486, 00 гривень та 605,00 гривень щомісячно, є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Підставою звернення [PERSON] з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дітей. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, немає. Положеннями ст.\~180\~СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину. У відповідності до ч. 2\~ст. 182 СК України\~(в ред. від 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Вищенаведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки. Згідно з п.\~23\~Постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181\~СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 183\~СК України,\~\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, 486, 00 гривень та відповідно 605,00 гривень аліментів не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 486, 00 гривень та відповідно 605,00 гривень, щомісячно, на 1/3 частину від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved