Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності № 8286042 від 21.08.2013 року вона є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0.1909 га., що розташована по вул. Польовій ,б/н в с. Терново Тячівського району. Суміжним власником земельної ділянки, площею 0,1262 га., по вул. Польовій в с. Терново є відповідачка [PERSON]. Незважаючи на те, що відповідачка знала та знає, як проходить межа між їх земельними ділянками, встановила свою огорожу, яка перешкоджає позивачці належним чином використовувати свою власну земельну ділянку. У звязку з цим вона неодноразово зверталась до відповідача та просила її перевстановити існуючу огорожу з своєї земельної ділянки на межу, яка фактично проходить відповідно до правоустановчих документів, однак відповідачка відмовляється це зробити. З метою встановлення конкретної частини площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідачки, вона звернулася до спеціалістів геодезичної фірми ДП «Закарпатгеодезцентр», які здійснили геодезичної зйомки і надали їй схематичне розміщення земельних ділянок, де вказана частина земельної ділянки площею 108,40 кв.м., яка накладається на її земельну ділянку і повинна знаходитись у її власності та частина самовільно встановленої огорожі, що знаходиться на її земельній ділянці довжиною 52 м. 50 см. За вказані дії державним інспектором був складений протокол та притягнено відповідачку до адміністративної відповідальності. Однак, незважаючи на це, відповідачка існуючу огорожу не перенесла та надалі перешкоджає їй користуватися частиною земельної ділянки. В ході судового розгляду позивачка уточнила і збільшила позовні вимоги посилаючись на те, що на час розгляду справи відповідачка відчужила земельну ділянку своєму синові [PERSON], який обізнаний про існування перешкод, так як проживає з відповідачкою в одному будинку, а тому просить зобовязати відповідачів [PERSON] і [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні частиною земельної ділянки, площею 108.40 м.кв., шляхом знесення самовільно встановленої огорожі довжиною 52 метри 50 сантиметрів, що розташована на належній позивачці [PERSON] в с. Терново по вулиці Польова, б\\н, Тячівського району та не чинити перешкод у користуванні цією частиною земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка і її представник позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задоволити. Відповідачі і їх представник в судове засідання не зявилися неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст..ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності № 8286042 від 21.08.2013 року є власником земельної ділянки площею 0.1909 га., що розташована по вул. Польовій, б/н в с. Терново Тячівського району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) а.с. 7)). Відповідач [PERSON], яка являється суміжним землекористувачем, самовільно зайняла частину належної позивачці земельної ділянки площею 108.4 м.кв. та встановила огорожу протяжністю 52.5 метра, що стверджується даними фото таблиці розташування земельної ділянки, дійсність якої визнали в судовому засіданні сторони, даними акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.02.2016 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 23.02.2016 року, постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.03.2016 року, схемою розміщення земельних ділянок сторін (а.с. 8, 39 42, 54-61, 67-69). А згідно до договорів дарування від 21 квітня 2017 року відповідачка [PERSON] відчужила належну їй зазначену земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок своєму синові [PERSON]Ю.( а.с.123-126). За змістом ст.ст. 125 , 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа , що посвідчує право власності та його державної реєстрації.Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі( на місцевості) , одержання документа , що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом повернення самовільно зайнятих земельних ділянок і приведення у придатний для користування стан ( ст. 212 ЗК України ). Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, поданих відповідно до цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON], будучи власником земельної ділянки площею 0.1909 га., що розташована по вулиці Половій б/н, с. Терново Тячівського району, а відповідач [PERSON], будучи суміжним землекористувачем, самовільно зайняла частину належної позивачці земельної ділянки площею та встановила огорожу. А в подальшому відповідачка відчужила вказану земельну ділянку відповідачу [PERSON] Зазначені обставини відповідачами і їх представником в судовому засіданні не спростовані. Враховуючи наведене, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту, в межах заявлених і підтриманих в судовому засіданні вимог, шляхом зобовязання відповідачів знести огорожу, яку встановлений на належній позивачці земельній ділянці. Судові витрати в частині стягнення сплаченого судового збору покласти на відповідачку.

Outcome: approved