Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 12.08.2014 р. позивача було звільнено з посади головного лікаря Київської обласної Ради «Київський обласний центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом». Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. у справі № 752/14788/14-ц визнано незаконним звільнення [PERSON] з посади, позивача поновлено на посаді головного лікаря Київської обласної Ради «Київський обласний центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом», стягнуто з відповідача Комунального закладу Київської міської ради «Київський обласний центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 240 839 грн. 10 коп. та стягнуто солідарно з Київської міської ради, Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва не виконувалось відповідачем, внаслідок чого державним виконавцем накладались штрафи. Позивач отримала грошові кошти за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2017 р. по 14.06.2017 р. у грудня 2017 р. Разом з тим, позивач поновлена на роботі не була. У зв`язку із невиконанням рішення суду, Шевченківським районним судом м. Києва 05.09.2019 р. присуджено сплатити [PERSON] середній заробіток за період з 14.06.2017 р. по 05.09.2019 р. Але на роботі позивача так і не поновили. Станом на день подачі позову [PERSON] н працює, тому претендує на виплату середнього заробітку за період з 05.09.2019 р. по 08.11.2019 року. З огляду на те, що щоденний заробіток позивача становить 766,62 грн. [PERSON] просить стягнути на її користь з Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з Віл/СНІдом суму у розмірі 34 497,90 грн. Провадження у справі відкрито 12.11.2019 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення, виклику сторін. В подальшому від позивача надходили заяви про збільшення розміру позовних вимог, про зміну предмету позову, про заміну відповідача його правонаступником. Так, 09.09.2020 р. винесено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Так,29.09.2020 р. здійснено заміну відповідача Комунального закладу Київської міської ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІдом» на його правонаступника Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр громадського здоров`я». Так, як свідчать матеріали справи, [PERSON] остаточно просить суд, з підстав зазначених у позові у зв`язку із невиконанням рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 14.06.2017 р. в частині поновлення на роботі, стягнути з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр громадського здоров`я» середній заробіток за час невиконання рішення за період з 06.09.2019 р. по 29.11.2019 р. у сумі 45 997 грн. 20 коп. та за період з 29.11.2019 р. по 30.06.2020 р. у сумі 108 860,04 коп. Від представника КНП Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з АВЛ/СНІдом» надходив відзив на позовну заяву. Представником відповідача зазначено, що питання про поновлення позивача на посаді, з огляду Статут підприємства, не могло бути вирішено виключно підприємством. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 р. в справі № 640/963 відповідальність за невиконання рішення суду про поновлення позивача на посаді покладено на Київську обласну раду. Розпорядженням першого заступника голови Київської обласної ради від 02.12.2019 р. за № 437позивача поновлено на п осаді Головного лікаря Комунального закладу і у зв`язку із цим розпорядженням, 03.12.2019 р. Центром видано наказ № 344-К про поновлення [PERSON] на посаді. Отже, Комунальний заклад не порушував права позивача, т.я. не може вважатися власником чи уповноваженим ним органом, який вирішує питання про поновлення на посаді. Також позивачем не обгрунтовано проведено розрахунок середнього заробітку, виходячи з розміру середньоденого заробітку у розмірі 766,62 грн., оскільки за результатами економічної експертизи від 03.12.2019 р. за № 2906 розмір середньоденного заробітку позивача був визначений на рівні 330,63 грн. У відповідь на відзив [PERSON] зазначила наступне. Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвали апеляційного суду і постанови Верховного суду у справі № 752/14788/14-ц - головний лікар розглядався як єдиний керівник Центру. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 р. виконана не була, оскільки головою Київської ради відповідне розпорядження про поновлення позивача на посаді не видавалось. Розрахунок середнього заробітку робився на підставі розрахунків суддів першої, апеляційної та касаційної інстанції. В наданому відповідачем експертному висновку № 2906 від 03.12.2019 р. фактично переглянуті розрахунки суду. Представником Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр громадського здоров`я» заяви по суті справи не подавались, разом з тим відповідно до приписів ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у спосіб, передбачений ЦПК України. Вислухавши доводи сторони позивача, дослідивши матеріали справи. надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 по справі 752/14788/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2017 та постановою Верховного суду від 09.07.2018, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Київської обласної ради, Департаменту охорони здоров`я, Київської обласної державної адміністрації, Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», третя особа - [PERSON] ,зокрема, поновлено позивача на займаній посаді головного лікаря КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», відповідача Комунального закладу Київської міської ради «Київський обласний центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 240 839 грн. 10 коп. та стягнуто солідарно з Київської міської ради, Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Також під час розгляду справи встановлено, і також не оспорюється сторонами, що 07.12.2017 р. рішення суду Комунальним закладом Київської міської ради «Київський обласний центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом» в частині виплати середнього заробітку з час затримки розрахунку виконано, на рахунок позивача перераховані грошові кошти в сумі 240 842, 95 грн. За приписами ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, відповідно до положень ст. 236 КЗпП України. Оскільки рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. в частині поновлення позивача на посаді виконано не було , рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2019 р. у справі № 761/13894/19 частково задоволено позов [PERSON] до Комунального закладу Київської обласної ради «Київський центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом», Київська обласна рада про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення судів. Стягнуто Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2017р. по 05.09.2019 р. у розмірі 389209,09 грн. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 10120грн., а всього 399329,09 грн. 18.06.2020 р. Київським апеляційним судом у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційну скаргу Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 05 вересня 2019 року - без змін. Позивач, її представник зазначають, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. в частині її поновлення на роботі так і не було виконано, а тому права [PERSON] підлягають захисту обраним шляхом - стягненню середнього заробітку у зв`язку із невиконанням рішення суду за період з 06.09.2019 р. по 30.06.2020 р. в загальній сумі 154 857,24 грн. (за період з 06.09.2019 р. по 29.11.2019 р. у сумі 45 997,20 грн. та за період з 30.11.2019 р. по 30.06.2020 р. у сумі 108 860,04 грн.). В свою чергу у відзиві на позов вказано, що підстав для задоволення позову відсутні. 03.12.2019 р. на підставі розпорядження першого заступника голови Київської обласної ради від 02.12.2019 р. винесено наказ № 344-К про поновлення [PERSON] на посаді головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» з 13.08.2014 р. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи рішення по справі, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена та обставина, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва суду м. Києва в частині поновлення на роботі виконано належним чином. Суд критично ставиться до доводів відповідача викладених у відзиві та не може їх покласти в основу рішення з огляду на наступне. Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, 13.11.2019 р. Шостим апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою [PERSON] скасовано рішення Окружного адміністративного суду міст Києва від 02.09.2019 р. у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Київської міської ради про визнання протиправними дій, стягнення моральної шкоди. Ухвалено нове, яким позов [PERSON] задоволено частково, зокрема, зобов`язано Київську міську раду в особі голови Київської міської ради на виконання рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 14 червня 2017 року у справі № 752/14788/14-ц, видати розпорядження (наказ) про поновлення [PERSON] на роботі на посаді головного лікаря комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом». При цьому судом встановлено, що видання відповідного наказу чи розпорядження є компетенцією Голови обласної ради відповідно ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За таких обставин, підстави вважати, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. в частині поновлення позивача на посаді було виконано належним чином шляхом видачі розпорядження першим заступником голови Київської міської ради відсутні. Крім того, слід зазначити, що під час розгляду Апеляційним судом м. Києва апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року у справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу Київської обласної ради «Київський центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом», Київська обласна рада про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення судів було надано оцінку доводам представника Комунального закладу Київської обласної ради «Київський центр профілактики боротьби з ВІЛ/СНІДом» щодо відсутності повноважень поновлення [PERSON] на посаді, а тому Центр не повинен нести відповідальність за невиконання судового рішення, що не було враховано судом першої інстанції. Так, колегією суддів зазначено, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» є юридичною особою, засновником якої є Київська обласна рада. Також колегією судів вказано, що згідно із ч. 6 ст. 78 Господарського кодексу України та Статуту КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», затвердженого рішенням Київської обласної ради від 06 жовтня 2016 року, засновник не несе відповідальності за зобов`язанням комунального закладу. Так колегію суддів зазначено, що відповідно до платіжних доручень, на підставі яких були перераховані кошти [PERSON] на виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку, платником є КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», і КЗ КОР Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» є юридичною особою, з якою у позивачки виникли трудові відносини, через що доводи апелянта, що КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» не може бути відповідальним за невиконання рішення суду про поновлення на роботі позивача не спростовують обгрунтованих висновків місцевого суду в цій частині. В розумінні приписів ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. З огляду на вищенаведене, обставини встановлені судовими рішеннями, суд приходить до висновку що невиконанням рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. в частині поновлення позивача на роботі порушено право [PERSON] на працю, а тому вважає за необхідне поновити таке право шляхом обраним позивачем, а саме застосуванням положень ст. 236 КЗпП України. При цьому суд вважає за можливе стягнути на користь позивача середній заробіток за період з 06.09.2019 р. (з урахуванням періоду за який зазначено у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2019 р.) по дату зазначену позивачем - 30.06.2020 р. При обчисленні розміру середнього суд виходить з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженного Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995 року № 100. При цьому суд вважає за можливе покласти в основу рішення розрахунок наданий [PERSON] в частині визначення середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 766,62 грн. та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2019 р. по 29.11.2019 р. у сумі 45 997 грн. 20 коп. та за період з 29.11.2019 р. по 30.06.2020 р. у сумі 108 860,04 коп. При цьому, суд не погоджується з доводами представника відповідача викладеними у відзиві, що розмір середньоденного заробітку позивача становить 330,63 грн. за результатами економічної експертизи від 03.12.2019 р. № 2906, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2019 р. встановлено, що станом на 29.03.2019 р. такий розмір становить 766,62 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved