Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в частці від заробітку (доходу) на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час перебування в шлюбних стосунках з відповідачем був народжений син. З причини конфлікту поглядів вона з дитиною кілька місяців проживає окремо від чоловіка. Відповідач не виконує батьківських обов`язків, передбачених сімейним законодавством України, щодо утримання своєї дитини. Вона особисто має невеликі грошові надходження, що не дозволяють належно виховувати їх малолітнього сина. Чоловік має постійну роботу і, маючи регулярні доходи, здатний надавати на потреби дитини кошти навіть у невеликій сумі. Він не має ніяких обмежень за станом здоровя, а тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, якому була направлена судова повістка на адресу, за якою він зареєстрований, особисто її не отримав, однак відповідно до ст.74 ЦПК України він вважається повідомленим належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з наявними у справі письмовими матеріалами, відповідач від отримання судової повістки відмовився, про що співробітником пошти зроблено відповідний запис. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про предмет правового спору, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення у відповідності до\~ст. 224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Судом встановлено, що під час перебування позивача та відповідача в шлюбних стосунках 02.06.2011 року був народжений їх син [PERSON]. З причини конфлікту поглядів вона з дитиною кілька місяців проживає окремо від чоловіка. Відповідач не виконує батьківських обов`язків, передбачених сімейним законодавством України, щодо утримання своєї дитини, оскільки з хибних міркувань не надає матері дитини грошові кошти на утримання їх сина, який проживає з матірю. Доходи позивачки не дозволяють їй самостійно належно виховувати їх малолітнього сина. З її слів вбачається, що чоловік має постійну роботу і, маючи регулярні доходи, здатний надавати на потреби дитини кошти. Він не має ніяких обмежень за станом здоровя, а тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статею 181 Сімейного кодексу України передбачається, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з урахуванням доводів позивача стосовно матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що вимога позивача є правомірною і її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved