Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј всіх видів доходів на утримання доньки [PERSON] , для її змоги продовжувати навчання для отримання вищої освіти, але не менше прожиткового мінімуму. В обґрунтування позову позивачка вказала, що сторони перебували в шлюбі, який 02.11.2006 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утримання. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2010 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки. На даний час [PERSON] закінчила загальноосвітню школу та продовжує навчання в Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова. Вимоги вказаного рішення відповідач не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 ст. 200 СК України зазначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.11.2006 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 21.03.2001 року. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №2616 від 03.10.2019 року, виданою Житлово комунальним підприємством Миколаївської міської ради «БРИЗ». Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2010 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки було стягнуто аліменти до досягнення дитиною повноліття. На даний час [PERSON] , [INFO] , навчається на 1 курсі факультету морської інфраструктури Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова на денній формі навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання №19/20-022 від 06.11.2019 року. Як вбачається з довідки про доходи №4929 від 02.12.2019 року, виданої ректором Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, [PERSON] дійсно навчається у НУК ім. адм. Макарова на денній бюджетній формі навчання. Загальна сума її доходу за період з 01.09.2019р. по 30.11.2019р., без урахування аліментів, становить 0 грн. 00 коп. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В той же час, позивачем не надано достатньо доказів та не доведено необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Однак, враховуючи, що на момент звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом - 26.04.2019 року, її дочка [PERSON] , [INFO] була неповнолітньою, суд приходить до висновку, що аліменти на дитину слід присудити від дня, коли [PERSON] виповнилось 18 років, тобто з [INFO]. Таким чином, враховуючи що повнолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, враховуючи положення статті 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня досягнення [PERSON] 18-ти річного віку, тобто з [INFO] , і до закінчення терміну навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial