Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач, Курахівська міська рада, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, за наявними матеріалами справи проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Позивачка вказує, що в квітні 2006 року придбала житловий будинок за адресою [ADDRESS] у громадянки [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Ністратовою Р. І. та зареєстровано в реєстрі за № 788. Після проведення ремонтних робіт вона з сім`єю переїхала до будинку, де й мешкала до травня 2014 року. В травні 2014 року під впливом ситуації, яка склалася в Донецькій області та почала загострюватися, зокрема в місті Донецьк який знаходиться на відстані 50 км. від міста Курахове, побоюючись за своє життя та життя членів своєї сім`ї, вона з сім`єю вимушена була виїхати в інший регіон України. В 2018 року позивачка прийняла рішення повернутись до дому в м. Курахове, під час вимушеного переїзду, вони вивезли з собою частину речей та всі документи, як особисті, так і стосовно майна. Наприкінці минулого року при упорядкуванні документації виявилось, що правовстановлюючі документи на будинок, а саме оригінал договору купівлі-продажу, відсутній. Позивачка звернулась до БТІ, де зберігаються копії документів для отримання дублікату, але отримала відмову, їй було рекомендовано звернутись до суду. Так, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 10625198, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 788 від 28.04.2006 року., посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Ністратовою Р. І. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 238666010, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до правил ст.ст.\~15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Отже, суд приходить до висновку, що у випадках, коли вимога про визнання права власності є передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети позову, а саме, отримання офіційного підтвердження свого права відповідними правовстановлюючими документами, задля реалізації абсолютних прав на спірне майно, суд не повинен відмовляти в задоволенні такого позову з тих підстав, що відповідачі не претендують та не оспорюють право власності позивача, щодо нерухомого майна. Звернення його до суду з даним позовом є єдино вірним та можливим для позивача способом вирішення питання щодо поновлення правовстановлюючого документу. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved