Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивований, що [PERSON] є батьком їхньої спільної з позивачем дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-АМ №167064, виданим Виконкомом Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області. В звязку з тим, що відповідач не надавав жодної допомоги на утримання дитини та не приймав участі у її вихованні [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 08.06.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по справі №2-1950/06, яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, розмір аліментів, визначений рішенням суд 2006 року не дозволяє позивачу в повному обсязі забезпечувати потреби неповнолітньої дитини, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Згідно з його запереченнями за станом здоровя йому важко фізично працювати. Крім пенсії та присадибного господарства інших доходів не має, а тому й не може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] є батьком дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-АМ №167064, виданим Виконкомом Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області. В звязку з тим, що відповідач не надавав допомоги на утримання дитини та не приймав участі у її вихованні [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 08.06.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по справі №2-1950/06, яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції станом на день прийняття зазначеного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області), мінімальний розмір аліментів на одну дитину складав 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України від 17.05.2017 р. №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було викладено в новій редакції цитовану вище ч. 2 ст. 182 СК України, яка визначила мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим підвищивши державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №2857 від 11.05.2018 року, виданою ТОВ «Житлово-Єксплуатаційне Обєднання». На даний час розмір аліментів, визначений рішенням суду 2006 року, є занадто малим та не дозволяє позивачу в повному обсязі забезпечувати потреби неповнолітньої дитини. Відповідач інших утриманців не має, а тому на переконання суду, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. \~ \~ \~ \~В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. в справі №6-143цс13 висловлено правову позицію : «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). \~ \~ \~ \~При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». \~ \~ \~ \~Проте, враховуючи зміни в законодавстві, а також те, що розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України. \~ \~ \~ \~Судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved