Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати будинок з земельною ділянкою по [ADDRESS] , автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150» автомобільний причіп марки «ПВА-1», автомобіль «Hyundai Accent» спільною сумісною власності подружжя та здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя між сторонами. В обґрунтування позову зазначає, що 27.07.2002 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Золотоніського міського управління юстиції Черкаської області. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2021 шлюб розірвано. За час спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано цінне майно, а саме :на ім`я відповідача, згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2008, квартиру за адресою: [ADDRESS] ; на ім`я відповідача, згідно договору купівлі-продажу будинку від 22.05.2009, будинок загальною площею 34,1кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; на ім`я відповідача, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2009, земельну ділянку площею 0,1000га за адресою: [ADDRESS] ;на ім`я відповідача, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12.01.2018 автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; на ім`я відповідача автомобільний причіп марки «ПВА-1», 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; на ім`я позивача автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . З метою захисту свого права на частку майна придбаного за спільні кошти подружжя, вимушена звернутись до суду з позовом про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Міщенко С.В. не з`явилися. До початку підготовчого судового засідання від адвоката Міщенка С.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 27.07.2002 сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Золотоніського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №113 від 27.07.2002. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06 лютого 2008 року укладеного між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., зареєстрованого в реєстрі за №575, за ціною 12000грн. придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу будинку від 22 травня 2009 року укладеного між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. , зареєстрованого в реєстрі за №1390 , за ціною 11500грн. придбано будинок загальною площею 34,1кв.м. за адресою : [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 травня 2009 року, укладеного між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., зареєстрованого в реєстрі за №1394, за ціною 14720грн. придбано земельну ділянку площею 0,1000га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу 7145/2018/783797 транспортного засобу від 12 січня 2018 року, укладеного між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, придбано автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я позивача [PERSON] , придбано автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі, набуте ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна. Відтак, виходячи з рівності часток та обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджені матеріалами справи, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 4813,31 грн.

Outcome: approved