Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому просить зобов'язати ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» укласти з нею договір про відступне у відповідності пункту 4.1 договору безстрокової цільової позики № 236/15 від 27.10.2015 року, яким передбачено, що Позичальник повертає Позикодавцю до 01.02.2016 року частину позики шляхом передачі Позикодавцю відступного у вигляді квартири [ADDRESS]. Решту позики повертає з 01.02.2016 року по 01.11.2035 року щомісячно рівними частками шляхом здійснення Позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника та зобов'язати відповідача прийняти частину позики і зарахувати зустрічні однорідні вимоги протягом п'яти календарних днів з дати підписання договору про відступне. У зв'язку з умовами договору вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням укласти договір про відступне, на виконання п. 4.1 Договору, але без належних на її думку підстав відповідач відмовляється прийняти її квартиру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини викладені в позові та пояснила, що відповідач, як сторона договору, у відповідності до п. 4.1., зобов'язаний укласти з позивачкою договір про відступне, на умовах якого вона повинна передати належну їй квартиру. Вважає, що відмовляючись від укладення з позивачкою договору про відступне, відповідач порушує істотні умови договору позики, а тому просить зобов'язати ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» укласти зі [PERSON], у відповідності до п. 4.1. договору безстрокової цільової позики, договір про відступне та прийняти частину позики у вигляді квартири [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у запереченні на позовну заяву. 14.10.2016 року, відповідач надав заперечення проти позову, де зазначив, що відповідно до п. 4.1. Договору, позивач зобов'язалась повернути частину позики шляхом передачі відступного у вигляді квартири [ADDRESS], до 01.02.2016 року. Проте, у зазначений термін, частина позики у вигляді відступного не була повернута, а 01.02.2016 року лише була здійснена оцінка блок-цекції позивача. До 28.03.2016 року жодних звернень від [PERSON] до уповноважених осіб ВП ЮУ АЕС, з приводу передачі відступного, не надходило. При цьому, позивач звертає увагу, що вартість житлового приміщення належного позивачу, у двічі більша вартості, аналогічного приміщення, яке було прийняте ВП ЮУ АЕС в рахунок повернення частки безвідсоткової позики, наданої іншому працівникові АЕС. Вказує, що на третьому поверсі блок-секція була оцінена в 230 500 грн., а блок-секція на сьомому поверсі належна [PERSON] оцінена в 447 200 грн.. Прийняття житлового приміщення від позивачки за такої оцінки свідчило б про беззаперечні ознаки корупційного діяння та призвели б до збитків державного підприємства. У зв'язку з порушенням позивачем умов договору, 17.05.2016 року було прийняте спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету за №77, про внесення змін до договору безвідсоткової цільової позики № 236/15 від 27.10.2015 року, у відповідності до п.п. 4.5. 5.2, 6.1 вказаного договору. На підставі цього, [PERSON] була направлена додаткова угода №2 до договору, яка вступила в силу 16.06.2016 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 27-29). З письмових матеріалів справи вбачається, що 15.10.2015 року Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВП ЮУ АЕС за №199, вирішено надати [PERSON], техніку І категорії ЗВ, цільову безвідсоткову позику для придбання 2-кімнатної квартири на вторинному ринку житла м. Южноукраїнська, у розмірі 547 400 грн. (а.с. 41). 27.10.2015 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого діяв генеральний директор ВП ЮУ АЕС [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір безвідсоткової цільової позики №236/15 та 08.12.2015 року підписана Додаткова угода №1 до договору (а.с. 6-8). Пункт 4.1. вказаного Договору наголошує, що Позичальник повертає Позикодавцю до 01.02.2016 року частину позики шляхом передачі Позикодавцю відступного у вигляді квартири [ADDRESS], яка належить йому та (чи) членам його сім'ї на умовах, встановлених договором про відступне. Зарахування зустрічних однорідних вимог здійснюється Позикодавцем протягом п'яти календарних днів з дня підписання ним договору про відступне. Решту позики Позичальник повертає Позикодавцю з 01.02.2016 року по 01.11.2035 року щомісячно рівними частками шляхом здійснення Позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника, якщо він знаходиться в трудових відносинах з Позикодавцем, а в інших випадках - у спосіб, визначений Позикодавцем та Позичальником за додатковою угодою. Як встановлено в судовому засіданні, 01.02.2016 року було складено звіт про незалежну оцінку майна власником якого є [PERSON]. Відповідно до Висновку експерта про вартість майна, об'єкт оцінки: двокімнатна квартира загальною площею 44.3 кв.м, що являє собою двокімнатну секцію з санвузлом і коридором, загальною кухнею, передпокоєм і балконом, оцінена, без врахування ПДВ - 447 200 грн. (а.с. 34-35). При цьому відповідачем була долучена до матеріалів справи копія звіту від 22.01.2016 року, про оцінку вартості аналогічної блок-секції, належної іншому працівникові ВП ЮУ АЕС, згідно якого вартість майна склала 230 500 грн. (а.с. 37-38). 05.02.2016 року та 01.03.2016 року, за згодою власника помешкання, були складені акти обстеження житла - двокімнатної секції в сімейному гуртожитку загальною площею 44.3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 38-40). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору від 27.10.2015 року, 25.03.2016 року відповідач на адресу позивача направив повідомлення №56/4161, відповідно до якого вважав за доцільне запропонувати останній повернути частину позики шляхом продажу належної їй блок-секції №89 в будинку [ADDRESS] внести грошові кошти у касу або на банківський рахунок підприємства (а.с. 43). 28.03.2016 року [PERSON] повідомила, що порушення строку передачі відступного дійсно мало місце, але не лише з її вини. 19.12.2015 року вона придбала квартиру. Починаючи з 23.12.2015 року зібрала всі необхідні документи, але у січні нотаріуси не займалися своєю діяльністю. 01.02.2016 року вона замовила оцінку майна, а 03.02.2016 року виписалась з блок-секції. Після оформлення всіх необхідних паперів, надала їх до ВСР. 05.02.2016 року та 01.03.2016 року були створені комісії по обстеженню та прийняттю в неї житла, але житло на погашення позики прийняте не було. Тому вважала, що порушень строку подачі документів з її боку не було, оскільки зібрала і зробила все вчасно. У зв'язку з тим, що ВП ЮУ АЕС не погоджується з завищеною оцінкою майна, дає свою згоду на оцінку своєї квартири будь-яким іншим сертифікованим оцінювачем на розсуд атомної станції (а.с. 44-45). 16.05.2016 року [PERSON] повторно звернулась до ВП ЮУ АЕС з листом, в якому зазначила, що з незрозумілих їй причин Позикодавець не прийняв в неї колишнє її житло. У ситуації яка склалась, вона згодна на будь-яку іншу незалежну оцінку її колишньої квартири та згодна сплатити вартість послуг оцінщика (а.с. 16). Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету від 17.05.2016 року за №77, внесено зміни в пункт 3 додатку 2 «Додатковий список висококваліфікованих працівників ВП ЮУ АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» для надання позик на придбання квартир на вторинному ринку житла в м. Южноукраїнську в 2015 році», затвердженого спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВП ЮУ АЕС від 15.10.215 року№198, шляхом виключення умови щодо погашення [PERSON] частки позики шляхом передачі підприємству займаного жилого приміщення №89 в сімейному гуртожитку [ADDRESS] (додаток 1 до цього спільного рішення) (а.с. 42). 03.06.2017 року, [PERSON] повідомила, що не згодна зі спільним рішенням №77 від 17.05.2016 року, так як з її сторони не було порушень з приводу виконання умов договору №236/15 від 27.10.2015 року. А прийняте рішення в односторонньому порядку та внесення змін до договору без її згоди є порушенням Законодавства України (а.с. 9-10). Положенням про напрямки та порядок поліпшення житлових умов працівників ДП НАЕК «Енергоатом» передбачено своєчасне укладення іпотечного договору між працівником та ВП Компанії (пункт 4.7.5.5. Розділу 4.7 Відповідальність в процесі надання та повернення позик), (а.с. 46-71). Ухвалою суду від 20.03.2017 року, за клопотання позивача, у справі була призначена судова оціночна експертиза ( а.с. 130). 09.08.2017 року на адресу суду надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи №17-315 від 03.08.2017 року. Згідно висновку експерта, ринкова вартість квартири [ADDRESS], на дату оцінки складає: 369 994 грн. (а.с. 154-167). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 27.10.2015 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого діяв генеральний директор ВП ЮУ АЕС [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір безвідсоткової цільової позики №236/15 та 08.12.2015 року підписана Додаткова угода №1 до договору за яким [PERSON] отримала безвідсоткову цільову позику у розмірі 547 400.00 грн. (а.с. 6-8). Таким чином, суд вважає, що даний договір був укладений у відповідності з вимогами ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Положеннями ч.1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вказаної норми зобов'язання може бути припинене за погодженою волею сторін, що знаходить своє відображення в договорі яким воно припиняється. Цивільний кодекс України передбачає окремі способи, за допомогою яких сторони за згодою між собою можуть змінити або розірвати договір, зокрема, положення ст. 600 ЦК України передбачають припинення зобов'язання наданням замість виконання відступного. Відповідно до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Судом також встановлено, що пунктом 4.1. Договору №236/15 від 27.10.2015 року передбачено, що Позичальник повертає Позикодавцю до 01.02.2016 року частину позики шляхом передачі Позикодавцю відступного у вигляді квартири [ADDRESS], яка належить йому та (чи) членам його сім'ї на умовах, встановлених договором про відступне. Зарахування зустрічних однорідних вимог здійснюється Позикодавцем протягом п'яти календарних днів з дня підписання ним договору про відступне. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами правочину про припинення зобов'язання внаслідок передання боржником кредиторові відступного визначені в ч.1 ст.600 ЦК України, зокрема: умови про розмір; строк і порядок передання відступного. Згідно умов Договору №236/15 від 27.10.2015 року, Позичальник зобов'язалась повернути Позикодавцю до 01.02.2016 року частину позики шляхом передачі відступного у вигляді квартири [ADDRESS], а Позикодавець - зарахувати зустрічні однорідні вимоги протягом п'яти календарних днів з дня підписання ним договору про відступне. При цьому, жодні істотні умови про припинення зобов'язання, передбачені ст. 600 ЦК України, в договорі не зазначені. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як було встановлено в судовому засіданні сторони уклали договір безвідсоткової цільової позики 27.10.2015 року. Згідно п. 4.1 вказаного Договору Позичальника - [PERSON], зобов'язалась повернути частину позики шляхом передачі Позикодавцю відступного у вигляді квартири, в строк до 01.02.2016 року. Проте, в порушення умов договору, позивач не повернула частину позики у вигляді квартири в строк до 01.02.2016 року, а лише замовила оцінку майна, про що зазначала в своїх листах до відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд погоджується з думкою відповідача з приводу того, що позивач, порушила умови договору, прострочивши виконання зобов'язання, у строк встановлений договором, адже умовами договору (пункт 4.1. Розділ 4. Порядок повернення позики), саме на позивача покладено обов'язок повернути Позикодавцю частину позики у вигляді квартири, в строк до 01.02.2016 року. З моменту підписання договору - 27.10.2015 року до передачі відступного в строк до 01.02.2016 року, позивач мала час понад трьох місяців, для виконання умов договору, проте не вжила належних заходів, щодо виконання зобов'язання. А тому, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про зобов'язання виконання вимог договору та вчинити певні дії, задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed