Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові зазначила, що 13.07.2013 році був укладений шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб від 13.07.2013, актовий запис №283, серії [NUMBER], виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області. Спільних дітей немає. Шлюбні відносини не підтримують протягом останніх кількох років, починаючи з серпня 2015 року, коли позивачка переїхала до Запорізької області через військові дії в Луганській області. В заяві позивачка вказує, що у них різний погляд на сімейне життя та на сімейні цінності, ведення спільного господарства, виховання дітей, було втрачено почуття любовіта поваги. Вважає збереження шлюбу неможливим і недоцільним, таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного майна на данний час не має, проте в разі виникнення такого спору, позивачка залишає за собою право вирішити його в судовому порядку пізніше. На примирення позивачка не згодна і тому наполягає, що шлюб необхідно розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №283 (а.с.4). Від спільного шлюбу дітей не має. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються протягом останніх кількох років, починаючи з серпня 2015 року, коли позивачка переїхала до Запорізької області через військові дії в Луганській області. В заяві позивачка вказує, що у них різний погляд на сімейне життя та на сімейні цінності, ведення спільного господарства, виховання дітей, було втрачено почуття любовіта поваги. Вважає збереження шлюбу неможливим і недоцільним, таким, що суперечить її інтересам. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачки, суд вважає, що сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved