Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в частці від заробітку (доходу). В обрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 03.09.2000 року, який в грудні 2010 року між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 25.12.2004року народження. Відповідач не виконує обовязку по утриманню дитини ні в грошовій, ні в натуральній формі, у звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частки від заробітної плати (усіх видів доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала письмову заяву про те, що позов вона підтримує повністю, і просить справу слухати у її відсутності. Відповідач, також подав письмову заяву в якій зазначив, що він позов визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову і просить слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії рішення суду від 07.12.2010 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 03.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області , актовий запис №17 - розірваний . З копії свідоцтва про народження дитини серія І-ЕГ № 002832, виданого 21.02.2005 року відділом РАЦСу по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області актовий запис №18 вбачається, що [PERSON], народилась 25.12.2004 року, батьками якої є сторони по справі. Згідно ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди - кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Оскільки відповідач працює в Руденському психоневрологічному інтернаті та має регулярний заробіток, про що свідчить позивачка в позовній заяві, а тому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) слід присудити у частці від його доходу. У відповідності до ч. 2 с. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, вимоги позивачки та визнання заявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ?? частки від заробітної плати (усіх видів доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 09.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.3 ст. 81 та ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved