Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та надання права на спадкування разом з спадкоємцем першої черги за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що з 2003 року по 20.03.2019 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки один перед одним. В зареєстрованому шлюбі позивач не перебувала, так як є вдовою, її чоловік [PERSON] загинув ще в 1999 році. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 2003 року та по 20.03.2019 року постійно мешкав разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, причиною смерті став абсцес легені. За життя [PERSON] сильно хворів на туберкульоз легенів, який в нього прогресував з часом та призвів до смерті через абсцес легені. У період з 26 січня 2017 року по 31.01.2018 року та з 03.12.2018 року по час смерті [PERSON] з приводу наявного в нього захворювання був визнаний інвалідом 2 групи. Через стан здоров`я [PERSON] в період проживання з позивачем не працював, крім періоду з 18.07.2012 року по 09.09.2013 року, коли в нього малася ремісія стану здоров`я. В той час, як позивач [PERSON] весь період проживання з [PERSON] працювала та фактично самостійно забезпечувала утримання родини, крім того їх родина отримувала також дохід від ведення садівництва та городництва на належній [PERSON] ділянці у садівничому товаристві. Також, син [PERSON] - [PERSON] надавав позивачці та померлому матеріальну допомогу. Через наявність захворювання на туберкульоз легенів [PERSON] останні три роки життя потребував постійного підтримуючого лікування, більш вимогливого режиму життя та складу харчування, іноді придбання ліків та медичних засобів за власний кошт, надання йому допомоги в облаштуванні життя, обслуговуванні, догляду, потребував матеріального утримання. І позивач забезпечувала йому все ці умови та потреби, так як [PERSON] через хворобу не міг бути повністю самостійним. Він потребував постійної опіки та допомоги, бо часто відчував слабкість, запаморочення, а останній рік стан здоров`я [PERSON] дуже сильно погіршився та фактично він перебував у безпорадному стані через фізичні страждання, які зазнавав від хвороби. 19.03.2019 року [PERSON] був госпіталізований до КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР та ним опікувалася позивачка, у тому числі несла витрати на медикаментозне забезпечення. Відповідач по справі, який є сином [PERSON] , ніколи не надавав жодної допомоги батьку, ані фізичної, ані матеріальної, ані навіть моральної підтримки та за життя вони майже не спілкувалися, на прохання позивачки допомогти хоча б чим-небудь батькові відповідач завжди ігнорував це. [INFO] [PERSON] помер. Витрати на поховання [PERSON] понесли позивач та відповідач. Позивачем було придбано одяг для поховання [PERSON] на суму 3404 гривень, сплачено ще за послуги моргу, а решту витрат на поховання сплатив відповідач. Після смерті [PERSON] , відповідно, відкрилася спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках, об`єкти нерухомого майна - квартира за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частка будинку за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] сам успадкував дане майно лише 05.02.2019 року, крім деяких депозитних рахунків, спадщина на які була оформлена 28.09.2018 року, а отже розпорядитися чи використати його на свою користь не зміг. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом було заведено спадкову справу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є його син - відповідач [PERSON] , який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 18.09.2019 року позивач [PERSON] також звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С. із заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та визнати за нею право на спадкування після його смерті разом з спадкоємцем першої черги за законом. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О. від 10 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 07.04.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував та посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Надання світлин про спільний відпочинок та перебування в лікарні перед смертю [PERSON] не є належним доказом їх спільного проживання. Крім того обставини щодо безпорадного стану та необхідності у сторонній допомозі спадкодавця спростовуються долученими до позову копіями свідоцтв про спадщину за законом та іншими документами, що свідчать про активний спосіб життя спадкодавця який особисто звертався до нотаріальної контори, особисто укладав договори з банками. Особисто отримував свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері, яка померла [INFO] . Крім того, за життя [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю та сестрою за адресою: [ADDRESS] . Просив в задоволені позову відмовити. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року заяву представника відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді Сарат Н.О. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Перекопська Ірина Степанівна про встановлення факту, що має юридичне значення та надання права на спадкування разом з спадкоємцем першої черги за законом задоволено. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Папариги В.А. від 20 липня 2020 року після повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями прийнято до розгляду справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Перекопська І.С., про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні допитано свідків, зокрема [PERSON] суду пояснив, що є сином позивача [PERSON] .. Його мати з 2001 -2002 року проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] до 2016 року він також проживав разом з ними. [PERSON] хворів на туберкульоз легень, його стан був різний, періодично його стан був такий що він потребував сторонньої допомог. В зв`язку з хворобою він не працював. Позивач увесь час працювала та утримувала їх сім`ю. З 2016 року він працював та проживав на території Російської Федерації де працював та постійно допомагав матеріально матері. Наполягав на тому, що його мати та померлий [PERSON] тривалий час по день його смерті проживали як одна сім`я. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що перебуває в дружніх відносинах з позивачем [PERSON] з 1996 року. З 2003 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] , у них були дуже гарні відносини, як у чоловіка та дружини. [PERSON] дуже хворів, він не працював, в той час як [PERSON] працювала. Їй відомо, що в померлого була сестра, яка після смерті його матері, також проживала у [PERSON] , оскільки є хворою. Також їй відомо, що в нього є син, однак вони з ним не спілкувалися. Останні 2-3 роки перд смертю [PERSON] дуже хворів та потребував сторонньої допомоги. Також, допитана в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] .. З 2003 року [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , він дуже хворів і через стіну вона чула, як він кашляв, часто просив води, за станом здоров`я він не працював. [PERSON] за ним доглядала, інколи навіть її просила з ним посидіти. Знає, що матеріально їм допомагав син [PERSON] , вона також працювала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з дитинства спілкувався з [PERSON] , є хрещеним його сина - відповідача по справі, деякий час він орендував у нього квартиру. Позивача він знає, як жінку, яка періодично жила з [PERSON] , влітку 2018 року він перевозив речі [PERSON] з квартири [PERSON] на Божедарівку - в будинок його матері, йому відомо, що за пів року до смерті [PERSON] жив з іншою жінкою, саме в неї йому стало погано і його відвезли до лікарні, де він помер. Останній час, він з ним мало спілкувався, у них з ним були невеликі непорозуміння. Знає, що [PERSON] отримував пенсію, здавав квартиру оплатно, інколи він йому позичав гроші. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Юридичні факти встановлюються у судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки, зокрема права на спадщину. Якщо вбачається спір про право, то лише у позовному порядку. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення і можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було складено актовий запис за № 444 від 20.03.2019 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 26 т.1). Як слідує з копії лікарського свідоцтва про смерть за № 47 від 20.03.2019 року, причиною смерті [PERSON] , [INFO] , став абсцес легені (а.с. 27 т.1). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно та грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. 24.04.2019 року було заведено спадкову справу за № 64111706. З заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 62, 187-244 т.1 копія спадкової справи). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період часу з 01.10.2004 року по день його смерті - [INFO] , крім показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджується: Актом з місця проживання позивача, складеним зі слів сусідів, посвідченим директором ТОВ «Керуюча компанія ДОМ.КОМ» з якого вбачається що з 2003 року по березень 2019 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13 т.1). При цьому суд не може прийняти до уваги показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] останні пів року проживав з іншою жінкою, оскільки вказані показання спростовуються показаннями інших свідків допитаних в судовому засіданні, крім того сам свідок зазначав, що з [PERSON] він останнім часом спілкувався дуже рідко і конкретно з ким і де він проживав вказати не зміг. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період часу без реєстрації шлюбу, однією сім`єю більше п`яти років, до часу відкриття спадщини, з 01.10.2004 року до [INFO] , тобто по день його смерті, повністю доведений дослідженими у справі доказами. Стосовно позовних вимог позивача про визнання її спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , суд вважає, що у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] , який помер [INFO] , розпорядження з приводу належного йому майна не здійснив, тому його спадкоємці спадкують за законом. Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України, передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до Статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Стаття 1264 ЦК України, передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що відповідач має право на спадкування за законом у зв`язку зі смертю його батька та є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні, оскільки позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, відповідно до ст. 1264 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Посилання в позовній заяві на безпорадний стан, в якому нібито перебував [PERSON] і потребував обов`язкової сторонньої допомоги, так як постійно хворів на хворобу легень, що є підставою для застосування ст. 1259 ЦК України і надає позивачу право спадкування наряду зі спадкоємцем першої черги, суд не приймає до уваги з наступних підстав. Згідно з абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доводити факт перебування особи у безпорадному стані, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя та потребує стороннього догляду, допомоги та піклування можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки медичних установ та висновки судово-медичної експертизи. Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 12, 80 ЦПК України, Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів щодо безпорадного стану спадкодавця, його потреби в отриманні допомоги від позивача, в тому числі матеріальної допомоги. Як вбачається з наданої виписки з амбулаторної карти хворого [PERSON] , [INFO] він пройшов перекомісію фтизіатричної МСЕК - визнаний інвалідом 2 групи до 01.02.2020 року. Згідно висновку МСЕК стороннього догляду та допомоги не потребував ( а.с. 183 -184 т.1). У зв`язку з чим, суд безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, вважає недоведеним факт, що [PERSON] за життя перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду та допомоги Позивача, належними та допустимими доказами, а саме висновками відповідних медичних установ, інші докази надані позивачем в тому числі показання свідків не можуть бути належними доказами безпорадного стану спадкодавця. У зв`язку з чим, суд вважає, що підстави для зміни черговості одержання права на спадкування не доведено достатніми доказами, що є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог. На підставі викладного,

Outcome: partial