Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовною заявоюдо Дергачівської державної нотаріальної контори, в якій просить скасувати постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та зобов`язати видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що на підставі рішення Харківської міської ради від 09.12.2015 № 750 [PERSON] , [INFO] , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім - [PERSON] . В зв`язку з тим, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, [PERSON] звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Була відкрита спадкова справа № 58372164. У вересні 2018 року нотаріус запросила позивача для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, у вказаний день нотаріус повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується, оскільки вона встановила, що на спадкове майно накладено арешт. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналась, що на майно боржника [PERSON] накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Після чого позивач звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до АТ «Акцент-банк», Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області про зняття арешту з майна. 17.12.2019 позов задоволено, арешт з майна, що належить [PERSON] , який помер [INFO] , знятий. На початку березня 2020 року позивач звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Однак, 04.03.2020 вона отримала від державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Якименко О.І. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії став той факт, що на спадкове майно накладено арешт. Вважає даний висновок державного нотаріуса безпідставним; державний нотаріус неправомірно відмовила у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на неї обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Заслухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що 12.11.2015 Комінтернівським районним судом м. Харкова [PERSON] 1980 року народження, позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначено опікуном [PERSON] його двоюрідну бабусю [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №750 від 09.12.2015 [PERSON] , [INFO] , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 3). 17.12.2019 рішенням Дергачівського районного суду Харківської області знято арешт, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 46752896, виданої 11.03.2015 Ленінським ВДВС ХМУЮ на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , що зареєстрований на праві власності за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.13-16 ). Згідно листа Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) №51351 від 06.04.2020, 31.01.2020 державним виконавцем винесена постанова про зняття арешту з майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення суду від 17.12.2019 (а.с.21). 25.02.2020 [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до Дергачівської державної нотаріально контори Харківської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, після померлого [PERSON] Постановою від 04.03.2020 державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , мотивуючи відмову тим, що на спадкове майно накладено арешт, у зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови. Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як спадкоємець за законом, [PERSON] має право на отримання спадщини після смерті свого батька. Як судом встановлено раніше, 31.01.2020 державним виконавцем знято арешт з майна, а отже підстави для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва на спадщину немає. Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставною відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому суд вважає, що позов в частині скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки оспорювана постанова нотаріуса є немотивованою. Щодо вимоги про зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтво на спадщину, суд виходить з наступного. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено ст. 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - ст. 68 Закону України «Про нотаріат». В той же час, суд не може зобов`язати державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» при подачі відповідних документів, тому у задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] слід відмовити. Суд також враховує пояснення позивача в судовому засіданні, що вона не подавала нотаріусу документи, що підтверджують зняття арешту. Зі змісту ст. 15 та ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. При цьому, за аналізу вказаних статтей вбачається про можливість захисту лише свого права або інтересу та лише у разі його порушення. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. За вказаних обставин, задоволення вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є захистом прав на майбутнє, що не відповідає способу захисту прав, визначених ст. ст. 15 та 16 ЦК України. При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися до нотаріуса повторно із наданням всіх необхідних документів. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial