Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON], звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вони із відповідачем зареєстрували шлюб 19.03.2015 року. Вказує, що у них народився син [PERSON], [INFO] Зазначає, що подружні стосунки вони із відповідачем [PERSON] не підтримують з червня 2017 року. Син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріального допомоги на утриманняя дитини не надає хоча може, оскільки він працездатний та інших утриманців немає. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утриманні сина [PERSON] у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки позивачка зараз перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до моменту досягнення сином трьохрічного віку, тобто до 04.01.2019 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, однак 06.02.2018 року через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.11). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак 16.02.2018 року подав до суду та позивачу відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає частково. Вказує, що на даний час він офіційно не працевлаштований, постійного заробітку немає, житлового будинку чи земельної ділянки також немає, проживає в господарстві батьків, а тому немає змоги сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Зважаючи на вищевикладене, просив стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 746 гривень щомісячно. У стягненні з нього аліментів на утримання позивачки [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку просив відмовити. (а.с.12-16) 23.03.2018 року представник відповідача [PERSON], [PERSON], подав до заяву в якій просив позов задовольнити відповідно до поданого відзиву на позов. Просив справу розглянути без його участі та участі відповідача (а.с.25) Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.03.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції у Чернівецькій області. (а.с.3) Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ № 220814.(а.с. 4). Згідно з Актом встановлення факту утримання малолітньої дитини, малолітній [PERSON], [INFO], дійсно на даний момент проживає із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до довідки №343 від 30.01.2018 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Кіцманської РДА, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку і отримує допомогу при народженні дитини на [PERSON], [INFO], інших видів державних соціальної допомоги не отримує. (а.с.6) Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 184 СК України \~суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч.2\~ст. 84 СК України, передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка посилалася на те, що відповідач являється працездатною та особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитни, яка проживає з нею та знаходиться на її п утриманні та на її утримання, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Суд також бере до уваги відзив відповідача на позов, факт відсутності у нього постійного доходу та нерухомого майна. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення дитиною повноліття, суд вважає по 800 гривень щомісячно, та по 500 грн. щомісячно на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 04.01.2019 року на утримання дружини. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial