Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 3,19 га, що розташована на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, та складається із ріллі 1,9 га - кадастровий номер 7425584000:06:000:0220 і сіножаті 1,29 га - кадастровий номер 7425584000:04:000:1220, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту серії «ЧН» №036154, однак позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку в нотаріальній конторі, оскільки не зберігся оригінал Державного акту, а залишилась лише його копія, яку нотаріус не приймає як належний правовстановлюючий документ. До судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. /а.с.32/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. /а.с.30/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідачів у судове засідання не з'явився, від завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.29/ Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії « [NUMBER] /а.с.4/ За життя, 15.01.2002 р., [PERSON] зробила заповіт, за яким на випадок смерті все своє майно заповіла [PERSON], де б воно не знаходилось і з чого б не складалося. /а.с.14/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,19 га, яка складається із ріллі 1,9 га, кадастровий номер 7425584000:06:000:0220 та сіножаті 1,29 га, кадастровий номер 7425584000:04:000:1220, що належала спадкодавцю на праві власності, згідно Державного акту на право власності на землю серії «ЧН» №036154, виданого 30.05.2005 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.06.2004 р. №365, розташованої на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Держаний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №547. /а.с.9/ Належність [PERSON] вказаної земельної ділянки на праві власності підтверджується також витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівській області №420 і №421 від 27.11.2013 р., та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7400748592013 і №НВ-7400748742013 від 24.10.2013 р. /а.с.10-13/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач 14.02.2014 року прийняла спадщину [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище зазначену земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. /а.с.5/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальному порядку. Суд, зважає на положення ст.ст.81, 131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved