Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з відповідача кошти в розмірі 9914,55 грн., з обліком трьох відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, моральний збиток у розмірі 12 000 грн., покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування у позові вказано, що 05.12.2012 року [PERSON] одержав від позивача кошти в борг в розмірі 6000 грн., які обіцяв повернути протягом двох місяців, що підтверджується розпискою. 13.12.2012 року відповідач одержав від відповідача в борг 2000 грн., які обіцяв повернути в строк до 02.07.2013 року, 16.01.2013 року знов взяв в борг 350 грн. строком на п'ять днів, про що написав відповідні розписки. 16.01.2013 року відповідач написав розписку, в якій обіцяв кошти повертати частинами по 1000 грн. Станом на 05 лютого 2014 року умови договору позики не виконано, борг не повернуто. На неодноразове прохання про добровільну сплату боргу, відповідач лише обіцяв повернути, або ж взагалі не відповідав. На сьогоднішній день відповідач будь-якого контакту з позивачем уникає. Вказано, що сума боргу за договорами позики становить 8350 грн., 3 % річних станом на 05 лютого 2014 року від цієї суми складають 530 грн. 05 коп., сума з врахуванням інфляції складає 1034 грн. 50 коп., разом: 9914 грн. 55 коп. Через неповернення коштів в обумовлений термін позивач змушена була робити додаткові зусилля для організації свого життя. Постійні телефонні дзвінки відповідачу з проханням повернути борг виснажили її. В зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання позивачка зазнала душевних страждань, що вплинуло на її здоров'я. Вважає, що через завдані страждання з відповідача потрібно стягнути моральну шкоду. Позивач до початку судового засідання надала заяву, якою підтримала позовні вимоги в частині стягнення боргу в повному обсязі, уточнила позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та остаточно просила стягнути 6000 грн. моральної шкоди. Просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач, також надав до суду заяву, якою з урахуванням уточнених позовних вимог, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 05.12.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 грн. та зобов'язався повернути зазначені грошові кошти протягом двох місяців. Факт отримання відповідачем вказаної суми підтверджується його розпискою від 05.12.2012 року. 13.12.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн. та зобов'язався повернути зазначені грошові кошти в строк до 02.07.2013 року. Факт отримання відповідачем вказаної суми підтверджується його розпискою від 13.12.2012 року. 16.01.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 350 грн. та зобов'язався повернути зазначені грошові кошти протягом п'яти днів. Факт отримання відповідачем вказаної суми підтверджується його розпискою від 16.01.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Взяті на себе зобов'язання за договором позики відповідач не виконує. Відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що відповідач взяті на себе обов'язки по договору позики (розписці) не виконав, грошові кошти за договором не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму боргу за договорами позики від 05.12.2012 року в розмірі 6000 грн., від 13.12.2012 року в розмірі 2000 грн., від 16.01.2013 року в розмірі 350 грн. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем, відповідно до якого сума інфляційних витрат складає 1034 грн. 50 коп. та сума 3% річних становить 530 грн. 05 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляційні втрати є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, визнаються відповідачем, відтак підлягають задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 1167 ЦКУ України, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 6000 грн. моральної шкоди, тим паче, що дана вимога визнається відповідачем, а в силу ч. 2 ст. 174 ЦПК України це також є підставою до задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 463 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved