Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, визначення місця проживання доньки, мотивуючи тим, що 22 жовтня 2008 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1638. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх трьох років сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних відносин не підтримують. Стосунки між сторонами суттєво погіршились фактично після народження дитини, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти та суперечки, які й не уможливили подальше спільне проживання та перебування у шлюбі. Відповідач інтересами сім'ї не живе, коштів на утримання доньки на надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву за змістом якої, просить розгляд справи провести без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву за змістом якої позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 жовтня 2008 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1638. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень позивачки, які відповідач не заперечує, сторони відносин не підтримують, шлюб їх існує формально, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та відсутності доказів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, який визначений позивачкою. Щодо визначення місця проживання дитини, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі ? СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідач погодився на те, щоб дитина залишились проживати з позивачкою. З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити: шлюб між сторонами розірвати, малолітню доньку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матір'ю, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання доньки, в розмірі по 1 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову в суд і до досягнення донькою повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за подання до суду заяви позову про стягнення аліментів, тому судовий збір, за вимогу про стягнення аліментів, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 157, 161, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved