overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В позові вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач - її син, який зареєстрований у вказаному будинковолодінні з 07.06.2007 року. [PERSON] після чергового конфлікту з нею, з травня 2016 року переїхав жити до свого батька - [ADDRESS] , проте не бажає знятись з реєстрації в спірному будинку. Про факт не проживання відповідача в спірному будинку та відсутність в будинку його особистих речей, свідчать комісійні акти складені з участю сусідів за період з травня 2016 р. по квітень 2019 року. Відповідач витрат на оплату комунальних послуг не несе, будинком не цікавиться, вселитись до нього не намагався. Реєстрація відповідача у спірному будинку створює їй, як власнику будинку, відповідні перешкоди, порушується її право на володіння та розпорядження власністю. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного вирішення справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду відзив, у якому просив суд розглядати справу без його участі, повідомив, що з травня 2016 року він живе у батька по [ADDRESS] . Зніматись з реєстрації за адресою [ADDRESS] не бажає Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Її син [PERSON] зареєстрований у вказаному будинковолодінні, однак не проживає у ньому. Про факт не проживання відповідача в спірному будинку та відсутність в будинку його особистих речей, свідчить акт від 08.04.2019 року, складений з участю сусідів. Крім того, відповідач у письмовому відзиві від 17.05.2019 року повідомив суд, що з травня 2016 року він живе у батька по [ADDRESS] . Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач більше одного року не проживає у спірному будинку без поважних причин, а тому втратив право користування ним. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 29 в будинку № 7 по вулиці Гірників у м. Комсомольську Полтавської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1987 року по 31 травня 1999 року. На підставі рішення комісії з розподілу житла Будівельно-монтажної проектно-промислової орендної фірми «Інкомбуд від 26 грудня 1992 року, їй, як працівнику підприємства, на сім»ю, була надана 1-кімнатна квартира [ADDRESS]. На час подачі заяви до суду в спірній квартирі зареєстровано 2 особи вона та відповідач. Однак фактично проживає лише вона. Місце знаходження відповідача їй не відоме. Квартира належить до житла державного житлового фонду. Відповідач в квартирі не проживає понад шість місяців, комунальні послуги не сплачує та не несе інших витрат пов»язаних з утриманням спірної квартири. Отримання рішення їй необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Позивач у судове засідання не з»явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши докази вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 5) Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.05.1999 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 6) На підставі рішення комісії з розподілу житла Будівельно-монтажної проектно-промислової орендної фірми «Інкомбуд від 26 грудня 1992 року, їй, як працівнику підприємства, на сім»ю, була надана 1-кімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно довідки КЖРЕП без номеру від 12.11.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до акту від 22.09.2015 року [PERSON] не проживає в [INFO] з 2003 року. (а.с. 9) Згідно копій квитанцій про сплату комунальних послуг за період з 2009 року по 2015 рік платником є [PERSON] Згідно\~ст. 71 ч.1 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд проаналізувавши надані письмові докази, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідача [PERSON] в спірній квартирі понад встановлені\~ст.71 ЖК України\~строки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 21.12.2015 року № 4862 Житлово - експлуатаційною конторою № 6, у даній квартирі зареєстровані троє людей: [PERSON], донька [PERSON] та [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.03.2010 року по справі № 2-1622/10 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу не проживав та не проживає на теперішній час, своїх речей в даному житловому приміщенні він не має, однак з реєстрації не знявся. Відповідач в квартирі не проживає вже більше одного року, підтвердженням цього є акт МКП «ЖЕК № 6» від 14.12.2015 року, договору про користування даним житловим приміщенням [PERSON] не укладав З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, згідно з заявою вона просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири власником квартири [ADDRESS] Даний факт підтверджується договором купівлі продажу від 16.03.2004 року та реєстраційним посвідченням ВООБТІ від 25.03.2004 року. Згідно акту МКП «ЖЕК № 6» 14.12.2015 року [PERSON] в житловому будинку № 17 не проживає з 2010 року. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача, а саме судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21.01.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], однак, сім'я фактично розпалася. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні 20.01.2014 року позивачка позов та викладене у ньому підтримала, просила шлюб з відповідачем розірвати, на запитання суду додатково пояснила, що примирення із відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 21.01.2014 року позов визнав, з причиною припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу погодився, просив суд не надавати часу на примирення подружжя; вважав примирення з позивачкою неможливим. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 21.01.2011 року. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки позивачка вказала на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб, суд вбачає підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] вказуючи, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Крім цього поросить стягнути з відповідача на її користь витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 500 (п'ятсот) грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, просить суд розглянути справу за її відсутності. Згодна на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. В судове засідання відповідач двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено зворотніми поштовими повідомленнями про отримання ним судових повісток, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивачки, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів, матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 08 грудня 2009 року. Згідно довідки Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, № 1313 від 25 грудня 2014 року, до складу сім'ї позивачки входять: мати - [PERSON], брат - [PERSON], брат - [PERSON], донька - [PERSON] Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - ст. 191 СК України. Судом встановлено, що дитина виховується і утримується позивачкою, потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] вказуючи, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. На розгляд справи позивачка не з'явилася, в позовній заяві вкавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач двічі на розгляд справи не з'явився, хоча був викликаний належним чином, про що свідчать зворотні повідомленні про отримання ним судових повісток. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 2012 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - ст. 191 СК України. Судом встановлено, що дитина виховується і утримується [PERSON], потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] В судове засідання позивачка не з'явилась, проте попередньо написала заяву, в якій пояснює, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки у матеріалах справи. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи не надавав. Суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2010 року, є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої Фрунзівською селищною радою Фрунзівського району Одеської області за №5754 від 27.11.2014 року, до складу сім'ї [PERSON] входить: чоловік - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 183 ч.1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2008 року, який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 7 вересня 2018 року було розірвано. У шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом з позивачем, а відповідач участі в утриманні та виховані спільної дитини не приймає. Також зазначає, що дочка сторін здобуває освіту у позашкільному закладі «АЛСКО», відповідно до контракту про навчання слухача на умовах повного відшкодування витрат на навчання від 1 вересня 2020 року, за умовами якого щомісячно батьки повинні сплачувати 3040 грн. Вказує, що відповідач в змозі нести додаткові витрати, пов`язанні зі здобуттям їх дочкою освіти. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і не надає матеріальну допомогу, просила стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви в суд. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини, щомісяця в розмірі 3040 грн. Ухвалою від 2 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 16 лютого 2021 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заява з додатками за адресою фактичного місяця проживання, а 17 лютого 20121 року - за адресою місця реєстрації, однак не подав у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов. У зв`язку з цим, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( в паспорті «[PERSON]» з однією літерою «С», в свідоцтві про реєстрацію шлюбу з двома літерами «С»), в якому зазначила, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.05.1993 р. Протягом 15 років у сторін була хороша сім»я. Вони виховували доньку [PERSON], [INFO]. Але, на протязі останніх п»яти років сімейне життя поступово погіршувалось. Донька виросла і виїхала в іншу країну на навчання, а подружжя втратило інтерес один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає зберегти шлюб з відповідачем. Відповідач проти позову заперечує, після надання судом строку на примирення, пояснив, що він остаточно рішення не прийняв, а позивачка після розірвання шлюбу може ставити питання про звільнення ним квартири. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] ( в паспорті прізвище «[PERSON]» зазначене з однією літерою «С», в свідоцтві про реєстрацію шлюбу - з двома літерами «С») знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.05.1993 р. Протягом 15 років у сторін була хороша сім»я. Вони виховували доньку [PERSON], [INFO]. Але, на протязі останніх п»яти років сімейне життя поступово погіршувалось. Донька виросла і виїхала в іншу країну на навчання, а подружжя втратило інтерес один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка категорично не бажає зберегти шлюб. Суд надавав сторонам строк на примирення. Але, позивачка у судовому засіданні пояснила, що примирення не сталося, сім»я не відновилась. З пояснень відповідача суд приходить до висновку, що його більш турбують питання розподілу майна та квартири, ніж збереження шлюбу. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]В про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 01.08.2006 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №1766. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Цимбалюк» на прізвище чоловіка «Андрущенко». Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Подальше перебування в шлюбі не можливе, з огляду на відмінність характерів та поглядів на життя. Примирення та збереження шлюбу неможливо з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved