Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 13 листопада 2012 року у відділі державної реєстрації актів реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1866, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Примак», а також просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач у позовній заяві зазначила, що 13 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1866. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб їх з відповідачем розпався тому, що вони не розуміють один одного, від цього часто виникають сварки та скандали. Примиренням між сторонами неможливо. Шлюб сторони розривають вперше. По домовленості син залишається проживати разом з позивачем. Добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача та утримання сина відповідач не надає, хоча згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Аліменти відповідач нікому не платить. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 13 листопада 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1866, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Примак», а також просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 10.11.2016 року з проханням розглянути справу без її участі, у повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Також позивач у поданій заяві просить у разі визнання позову відповідачем, розглянути справу та ухвалити рішення під час попереднього судового засідання ( а.с. 20 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 07.11.2016 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також у поданій заяві відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач не заперечує щодо розгляду справи в попередньому судовому засіданні ( а.с. 17 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 073649, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 13.11.2012 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 13 листопада 2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 1866. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 129226 встановлено, що [PERSON] народився 02 листопада 2012 року в м. Чернігів, його батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7 ). З довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Городнянської міської ради Чернігівської області від 06.10.2016 року за № 7283, встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO] та має наступний склад сімї : чоловік [PERSON], син [PERSON], 2012 р.н.( а.с. 8 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем не розуміють один одного, від чого виникають сварки та скандали. У звязку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, в звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сімї позивача, з огляду на відсутність у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачем в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved