Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 4550,00 грн., а також пеню за несплату аліментів у розмірі 2080,00 грн. У зв'язку з частковим погашенням позовних вимог, представник позивача зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути пеню за несплату аліментів у розмірі 2080,00 грн. У обгрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1300,00 грн. щомісячно починаючи з 15.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що станом на 01.02.2014 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 4550,00 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає суму 2080,00 грн. У судовому засіданні представник позивача, зменшивши позовні вимоги, підтримав їх у повному обсязі на підставі викладених у позові обставин та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що погасив заборгованість по сплаті аліментів одразу, як виникла фінансова можливість, про що свідчить відповідна довідка про відсутність заборгованості, пояснивши, що має на утриманні ще одну дитину, яка на той момент хворіла та потребувала догляду, у зв'язку з чим у нього виникли додаткові витрати та тимчасові фінансові труднощі, які призвели к виникненню заборгованості. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що відповідно виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва у справі №2-5783 2013р., виданого 18.11.2013 року, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 1300,00 грн. щомісяця, починаючи з 15.10.2013р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа ( а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах вих.№1931/02-24/2 від 01.03.2014р., затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь позивача станом на 01 березня 2014 року становить 5870,00 грн. (а.с. 29). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах вих.№2903/02-24/2 від 13.05.2014р., затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь позивача станом на 01 травня 2014 року відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) і розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] має на утриманні ще одну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №141 Київської обласної дитячої лікарні [PERSON], [INFO], знаходився в інфекційному відділенні з 23.01.2014 року по 27.01.2014 року, отримавши відповідні рекомендації у вигляді лікування та харчування, що підтверджує необхідність у додаткових витрат з боку відповідача, на утриманні якого знаходиться хвора дитина, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Враховуючи те, що відповідачем, згідно його пояснень та наданої у судове засідання вищевказаної виписки, надані докази того, заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з хворобою та знаходженням на стаціонарному лікуванні його другої дитини, що було причиною прострочення сплати аліментів на утримання дитини, оскільки у відповідача виникла необхідність у додаткових витратах на лікування та харчування хворої дитини, суд вважає, що заборгованість по аліментам за період з 23.01.2014 року виникла не з вини відповідача. Оскільки відповідачем надано суду докази наявності у нього другої малолітньої дитини, яку він також утримує, що має істотне значення, з урахуванням вищенаведених обставин, матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд вбачає підстави для зменшення розміру пені за несплату аліментів за період з 15.10.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial