Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3381га, яка розташована на території Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, держаний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 071934 від 24.12.1999 року. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , якій на праві приватної власності відповідно до державного акту серії ІІІ-ЛВ № 071934 від 24.12.1999 року належала земельна ділянка площею 1,3381га, яка розташована на території Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Проте, в нотаріальному порядку вона не змогла оформили прийняття спадщини, а саме земельної ділянки, хоча фактично вступила у володіння спадковим майном, засаджує та обробляє земельну ділянку, вирощує врожай, оскільки втратився оригінал правовстановлюючого документу (державний акт на право приватної власності на вищезгадану земельну ділянку. Зазначає, що нотаріально вона не має можливості прийняти спадщину і володіти спадковим майном через відсутність у спадкодавця оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Позивач до суду не з`явилась подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач Лагодівська сільська ради Перемишлянського району до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Третя особа Перемишлянська РДА до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла - [INFO] . Згідно заповіту складеного 22.04.1997р. [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно Державного акту серії акту серії ІІІ-ЛВ № 071934 від 24.12.1999 року , [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 1,3381га, яка розташована на території Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Згідно довідки Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області № 57 від 24.101.2020 р., [PERSON] постійно проживала до дня смерті - [INFO] , в с.Лагодів Перемишлянського району Львівської області, після її смерті спадщину фактично прийняла її онука [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за заявою [PERSON] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку слідує, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,8355га кадастровий номер земельної ділянки 4623384200:04:000:0067), площею 0,3446га кадастровий номер земельної ділянки 4623384200:04:000:0196), площею 0,1578га кадастровий номер земельної ділянки 4623384200:02:000:0341). Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші осо би, в суді не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на земельну ділянку, позовні вимоги сторони визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3381га, яка розташована на території Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, держаний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 071934 від 24.12.1999 року.

Outcome: approved