Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі з 27.10.2007 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 14. Вказує, що спільне життя між ними не склалося, так як вони втратили почуття любові один до одного, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя та виховання дитини. На даний час спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у виховані сина та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, при тому, що є працездатним, має регулярні доходи. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх доходів. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. \~\~\~\~ У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 27.10.2007 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується\~\~свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ № 119650 від 21.07.2017 року (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилася одна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 258930 від 21.07.2017 року (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 20.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. При стягненні з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, суд враховує в першу чергу інтереси дитини, матеріальне становище сторін, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб та має можливість сплачувати аліменти. Суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача в дохід держави 640 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved