Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів: сусідів, що проживають [INFO], № 8 - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; бувшого голови Городенківської районної державної адміністрації [PERSON], начальника юридичного відділу райдержадміністрації [PERSON]; голови Городенківської районної ради [PERSON], юриста районної ради [PERSON]; начальника Городенківського відділення поліції [PERSON], слідчих Городенківського відділення поліції [PERSON], [PERSON], поліцейського [PERSON], участкового [PERSON], працівника Городенківського відділення поліції [PERSON]; працівників Держзему [PERSON], [PERSON]; голови сільської ради с. Котиківка [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], працівників сільської ради [PERSON], [PERSON], в якому ставить вимоги до всіх відповідачів розслідувати справу стосовно того, що її бє [PERSON], а участковий та [PERSON] на це не реагують. Вона надала участковому карту огороду, яку «сфабрикувала Коломия БТІ» на замовлення [PERSON] квартал 169 і площу земельної ділянки [PERSON], але у 1985 р. ні позивачка ні [PERSON] не були власниками цієї землі, тоді власниками були: мама позивачки [PERSON] і сусідка [PERSON]. За результатами фотозйомок з літака в 1954 р. межі йшли згідно книги за 1954 р., а сфабрикували незрозуміло по якій книзі і вказано фальшиві проміри. Позивачка вимагає створити державну комісію і обміряти всі землі, огороди сусідів суміжників і співставити теперішні огороди і ті, що бувші сусіди мали, і повернути їй украдену землю у 8,08 сот. Книга за 1954 р. є в архіві, і з неї повинні були робити схему кварталу 169; а книги із 1970 по 2000 роки обліку земель с. Котиківка украв міський голова [PERSON]. В суді позивачка просить спитати голову сільської ради с. Котиківка [PERSON], землеміра [PERSON] та [PERSON] навіщо вони один метр на довжину пускають на дорогу Вітовського, таким методом крадуть в них огород і заставляють позивачку підписувати брехливі документи на [PERSON], роблять останніх власниками землі позивачки, не відповідаючи куди поділась її земля, яка без рішень зменшилась на 8,08 сот. У 1954 р. у них було 35 сот., а в 1946 р. мали 3,37 га, що залишив їм тато, який пропав безвісті у війні 1944-1945 р.р. Також у позові зазначила, що справу слід розглянути у її присутності і присутності всіх відповідачів, із доказуванням документами, як слідчий Швайчук поховав [PERSON], а [PERSON] зробив спадкоємицею, у кого і скільки землі та отримала, про що він написав у постанові від 28 жовтня 2013 р. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Пояснила, що вона проживає в [INFO]. Після смерті її матері [PERSON], яка померла 17.09.1996 р., вона за законом успадкувала земельну ділянку, документу про це немає, він їй непотрібен, тому що на момент смерті проживала з своєю мамою, а її батько загинув на війні. Вона переконана, що в користуванні матері в 1954 р. було 35 сотих землі, в користуванні сусідки [PERSON] була 31 сота землі, а тепер в користуванні позивачки є тільки 26 сотих, тому суд повинен вияснити, куди ділась земля, і звідки взялась земля в [PERSON], чи «не впала з неба». З МБТІ прийшло повідомлення, що за її господарством числиться 26 сотих, з цим не згідна, так як в 1985 р. користувачами суміжних земель були її мама [PERSON] і сусідка [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зявились в судове засідання, - позов не визнали. Інші відповідачі в судове засідання не зявились повторно. В судовому засіданні 26.09.2017 р. [PERSON], спеціаліст-землеворядник Котиківської сільської ради пояснив, що в 2016 р. Котиківська сільська рада зверталась до Коломийського МБТІ з проханням надати інформацію по інвентаризації земельних ділянок по вул. Вітовського № 6, № 8, № 10, № 12 в с. Котиківка, звідки отримали відповідь про площу земельних ділянок, які перебувають в користуванні: в тому числі № 10 ([PERSON]) - 2692 кв.м, № 6 - 720 кв.м, № 8 -1253 кв.м., на цій основі були проведені обміри. Крім того, за позовами [PERSON] їй неодноразово було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо розкрадання її земельної ділянки, про повернення 8 соток присадибної земельної ділянки, щодо не вирішення питання про проведення обмірів земельної ділянки, що перебуває в її користуванні, про що надав суду судові рішення. Стосовно підтвердження користування [PERSON] земельною ділянкою 1253 кв. м по вул. Вітовського,8 в с. Котиківка, надав рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради № 107 від 02.03.1995 р. та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.08.1994 р., яким посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з господарськими прибудовами по вул. Вітовського, 8 в м. Городенка, який належав померлій 02.01.1993 р. [PERSON]. В судовому засіданні 26.09.2017 р. [PERSON] пояснив, що він зареєстрований [INFO], хоча фактично там не проживає. Позивачку ніколи не чіпав, не штовхав, не бив, не сварився, на її територію на вул. Вітовського, 10 в с. Котиківка ніколи не заходив. По сусідству з позивачкою проживають його батьки [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON]. Йому невідомі розміри земельної ділянки, якою користуються його родичі. Від Городенківської РДА до суду 07.11.2017р. поступила заява про розгляд справи у відсутності державних службовців, до яких заявлений позов, та їх повноважних представників, в заяві зазначено, що позовні вимоги не визнають. Секретар Котиківської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні 07.11.2017р. суду пояснила, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. За час діяльності Котиківської сільської ради не приймались рішення ні про вилучення в позивачки земельної ділянки 8 сотих ні про надання їй земельної ділянки. По акту передачі сільській раді були передані погосподарські книги, і вони зберігаються в сільській раді. Комісії неодноразово виходили для обмірів земельної ділянки позивачки, але вона завжди не згідна. [PERSON] в судовому засіданні 07.11.2017 р. зазначив, що під час приватизації були проведені обміри земельної ділянки [PERSON] згідно документів та встановлені межові знаки - металічні труби. По своїй волі [PERSON] відступили від обочини дороги - вул. Вітовського приблизно трохи менше як на 1 м і поклали огорожу так, що їх земельна ділянка обгороджена менша, ніж йому фактично належить. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.11 ЦПК України закріплено принцип, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO]. В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка [PERSON] вказувала на порушення своїх прав, як землекористувача земельної ділянки за адресою її місця проживання. Позивачкою не подано правовстановлюючих документів, які б посвідчували її право власності чи право користування земельною ділянкою. Копія аркуша погосподарської книги за 1954р. арк. 12, номер господарства 98, голова сімї [PERSON] [PERSON], [INFO], син [PERSON] 1935 р.н.та дочка [PERSON], 1938 р. містить відомості про розмір присадибної ділянки 0,35 (а.с. 9, 125). Із наданого позивачкою Акту від 09.09.2009 р. розгляду заяви гр. [PERSON], складеного комісією в складі сільського голови с. Котиківка [PERSON], спеціалістів управління Держкомзему [PERSON], [PERSON], [PERSON] по питанню відновлення меж її присадибної ділянки згідно матеріалів квартальної зйомки 1984 р., виготовленої Коломийським МБТІ було встановлено, що власником будинковолодіння є її чоловік [PERSON]. Згідно доданої до акта схеми, попередньою назвою вулиці Вітовського була вул. 30-річчя Перемоги, площа земельної ділянки, яка перебуває в користування [PERSON] - 2692 кв.м., спірною є ділянка площею 6,3 що знаходиться в користуванні [PERSON] згідно рішення міськвиконкому № 107 від 02.03.1995 р. Враховуючи те, що вздовж межі між при садибами [PERSON] і [PERSON] ростуть декоративні дерева віком приблизно 30-40 років, комісія прийшла до висновку, що скарги [PERSON] є безпідставними; рекомендовано Котиківській сільській раді розглянути даний акт на сесії сільської ради і закріпити за будинковолодінням земельну ділянку в межах фактичного землекористування (а.с.7, 122-123). Позивачка обгрунтовує свої вимоги тим, що в користуванні її матері [PERSON], яка померла 17.09.1996 р., перебувала земельна ділянка площею 0.35 га., яку після смерті матері вона успадкувала за законом, але документу про це не має. Також в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 1253 кв. м по вул. Вітовського,8 в с. Котиківка (колишня вул. 30-річчя Перемоги,8, Вітовського,8 в м. Городенка) перебуває в користування [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради № 107 від 02.03.1995 р. та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.1994 р., яким посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з господарськими прибудовами по вул. Вітовського, 8 в м. Городенка, який належав померлій 02.01.1993 р. [PERSON] (а.с. 81-84). Згідно Постанови Верховної Ради України від 15.11.1996 р. N 519/96-ВР було вирішено виділити з меж міста Городенка Городенківського району Івано-Франківської області територію колишнього села Котиківка в окремий населений пункт і відновити йому найменування - село Котиківка. Стаття 14 ЦПК України визначає: судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч.3 згаданої статті - обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Згідно положень ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Постановою Городенківського районного суду від 02.11.2015 р. по справі № 905/2142/2012, яка залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, і набрала законної сили 11.05.2016 р., було відмовлено в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до голови Котиківської сільської ради [PERSON], до бувшого голови районної державної адміністрації [PERSON], до начальника юридичного відділу райдержадміністрації [PERSON] про притягнення до відповідальності про невирішення питання самозахвату присадибної ділянки у кількості 8 сот землі сусідами і покриття крадіжки землі керуючими урядовцями. Згадана постанова містить посилання на Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року, яким [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо самозахвату 8 соток землі її сусідами (а.с. 89-90, 93-94). Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року по цивільній справі № 342/1898/13-ц, залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області, яке набрало законної сили 18.03.2014 р., було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до посадових осіб Городенківської міської ради: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про повернення 8 соток присадибної земельної ділянки та визнання недійсним рішення № 107 Городенківської міської ради від 02.03.1995 року (а.с. 95-99). Вищенаведене спростовує вимоги позивачки щодо належності їй земельної ділянки площею 0,35 га по вул. Вітовського,8 в с. Котиківка, та свідчить про відсутність підстав для повернення їй «украденої землі» розміром 8,08 сот та для повторного обміру земель суміжників по вул. Вітовського в с. Котиківка. Посилання позивачки на те, що надана нею участковому поліції карта її огороду (а.с. 7) була «сфабрикована» Коломийським БТІ на замовлення [PERSON], так як у 1985 р. користувачами землі були мама позивачки [PERSON] і сусідка [PERSON], а не позивачка і [PERSON], спростовується матеріалами цивільної справи. Зокрема, схема господарств по вул. 30-річчя Перемоги (вул. Вітовського) та перелік господарств за № 6, № 8, № 10, № 12 в с. Котиківка, отримані в 2016 р. з Коломийського МБТІ у відповідь на звернення Котиківської сільської ради, надана суду спеціалістом-землеворядником Котиківської сільської ради [PERSON], не містить прізвищ землекористувачів, містить порядкові номери господарств, результати промірів земельних ділянок, будинків, господарських споруд (а.с.78-80). До наданого позивачкою суду Акту від 09.09.2009 р. про розгляд її заяви по питанню відновлення меж її присадибної ділянки, додана схема господарств по вул. 30-річчя Перемоги та перелік господарств за № 6, № 8, № 10, № 12 в с. Котиківка, в якій крім тих даних, що містяться в схемі, наданій Коломийським МБТІ, зазначено: «присадиба [PERSON]Ю.», «присадиба [PERSON]Ю.», заштрихована спірна земельна ділянка, позначена на схемі буквами «Д», «В», «Е» та результати обмірів комісії (а.с.7, 122-123). Оскільки згідно положень п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а вимога [PERSON] щодо розслідування справи що її бє [PERSON] стосується вчинення процесуальних дій у звязку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, тому така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Додана до позовної заяви Постанова слідчого Городенківського відділення поліції від 28.10.2013 р. свідчить про те, що [PERSON] зверталась до органу досудового розслідування з приводу захвату частини її земельної ділянки суміжниками; кримінальне провадження було закрите в звязку з відсутністю події кримінального правопорушення. Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що доводи позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 116, 152 ЗК України,

Outcome: dismissed