Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що після смерті її батька, який помер 25 листопада 2009 року, відкрилась спадщина та позивачка звернулась до Рівненської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину у звязку з чим була заведена спадкова справа № 251/2012. 22 травня 2012 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад з належними відсотками, нарахуваннями, які знаходяться у банківській установі. Вказує, що на момент оформлення спадщини їй не було відомо, що її померлому батькові на праві власності належать земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 1,0832 га, розташована на території Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, кадастровий номер 5622286600:09:000:0674, державний акт серії ЯА № 035659 від 24 січня 2006 року та земельна ділянка площею 0,6588 га, розташована на території Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, кадастровий номер 5622286600:12:000:0720, державний акт серії ЯБ № 604603 від 24 січня 2006 року. Посилаючись на норми ст. ст. 1218, 317, 321 [PERSON] просить визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки. Позивачка у судове засідання не зявилась, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] 05 грудня 2018 року подав на адресу суду заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в особі сільського голови Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області подав на адресу суду заяву № 228 від 16 жовтня 2018 року про визнання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 085500, виданим Серницькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області від 27 листопада 2009 року, підтверджується факт смерті 25 листопада 2009 року [PERSON], про що зроблено актовий запис № 41. 22 травня 2012 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, де вказано, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер 25 листопада 2009 року є його дочка [PERSON], 14 лютого 1967 року позивачка по справі. Державним нотаріусом заведена спадкова справі № 251/2012 та зареєстровано в реєстрі за № 1-702. Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №604603 від 24 січня 2006 року та серії ЯА № 035659 від 24 січня 2006 року підтверджено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6588 га, розташована на території Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, кадастровий номер 5622286600:12:000:0720 та на земельну ділянку площею 1,0832 га, розташована на території Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, кадастровий номер 5622286600:09:000:0674. На запит суду за клопотанням представника позивачки у Першій Рівненській державній нотаріальній конторі отримано інформаційну довідку зі спадкового реєстру за параметрами запиту [PERSON], дата смерті 25.11.2009 року у якій вказано про наявність у реєстрі спадкової справи №251/2012 зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій під № 1-700. Вказане свідчить, що ніхто із спадкоємців, крім позивачки, не звертався, у встановлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1223\~ЦК України, право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1225\~ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З врахуванням того, що представник відповідача позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач має право на спадкування майна померлого батька [PERSON] за законом, за відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є доведеними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved