Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати подання даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 22.09.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого в них 08.02.2010 року народилась донька [PERSON]. Дитину відповідач визнає. У свідоцтві про народження дитини він записаний батьком. Дитина носить його прізвище. [PERSON] мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач грошових коштів на утримання спільної дитини дає не регулярно і не в достатньому обсязі, у звязку з чим в позивача склалось тяжке матеріальне становище. Відповідач не надав позивачу інформацію про розмір свого заробітку (доходу), інформацією про наявність чи відсутність у відповідача інших утриманців позивач також не володіє. У судове засідання 11.05.2017 року сторони не зявились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Сторони надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у своїй заяві зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач у своїй заяві зазначив, що підтримує позов в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька,\~\~яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 14.02.2017 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 24.02.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія І-ЖС № 137258, актовий запис № 249 від 24.02.2010 року (а.с.3). Малолітня дитина [PERSON], мешкає з позивачем, що не заперечується відповідачем. За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, дитина знаходяться на матеріальному утриманні матері. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Виходячи з інтересів малолітньої дитини [PERSON], з метою її матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь особи, з якою проживає дитина, - на користь матері, позивача по справі. Згідно із частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1\~статті 367 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини пред'явлено 10.04.2017 року (а.с.1). Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з дня звернення, а саме з 10.04.2017 року до повноліття дитини. Також, у відповідності до частини 3\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved