Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про видачу обмежувального припису. Свої вимоги мотивувала тим, що з кінця 2014 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від стосунків вони мають сина, [PERSON] , [INFO] .. Останнім часом у неї з [PERSON] виникають конфлікти, останній почав вчиняти відносно неї протиправні, насильницькі дії, а саме ображати, психологічно тиснути, а згодом завдавати тілесні ушкодження. По даному факту вона звернулась до поліції та зняла побої. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020170110001083 від 01.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] .; заборонити [PERSON] вести листування, телефоні переговори з нею та дитиною, або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні заяви, про що надала письмову заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Згідно ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.09.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали заяви та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з кінця 2014 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від стосунків вони мають сина, [PERSON] , [INFO] , як повідомляє заявник, останнім часом у неї з [PERSON] виникають конфлікти, останній почав вчиняти відносно неї протиправні, насильницькі дії, а саме ображати, психологічно тиснути, а згодом завдавати тілесні ушкодження. По даному факту вона звернулась до поліції та зняла побої. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020170110001083 від 01.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців (ст.350-6 ЦПК України). Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. У розумінні приписів статті першої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не мають правового значення мотиви, з яких вчиняється насильство, не є обов`язковою також наявність у діях кривдника ознак адміністративного чи кримінального правопорушення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Заявником надані докази, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, постанову про призначення судово-медичної експертизи, які на думку суду є достатніми для підтвердження існування юридичних фактів, з якими Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує можливість видачі обмежувального припису, оскільки містять об`єктивні дані щодо наявності фактів можливого вчинення [PERSON] дій відносно [PERSON] , визначених ст.1 цього Закону, а тому є підстави для застосування обмежувального припису. Суд відзначає, що заявником не було надано достатніх доказів, які б свідчили про вчинення домашнього насильства відносно сина [PERSON] та необхідність у зв`язку з цим обмежувати права батька на участь у виховані дитини. Враховуючи встановлені судом обставини та з огляду на положення ч.3 ст.26 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017, відповідно до якої рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву [PERSON] та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial