Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсною позовною заявою. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.10.1998р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Фактично шлюбні відносини вони припинили з 03.07.2015р. В шлюбі ними був придбаний автомобіль Nissan Maxima, державний номер [NUMBER]. Вона дізналась про намір відповідача продати автомобіль, що є об'єктом спільної сумісної власності. Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати автомобіль Nissan Maxima, державний номер [NUMBER] сумісною власністю подружжя, виділити відповідачу вказаний автомобіль та стягнути з відповідача в рахунок компенсації вартості ? частини автомобіля Nissan Maxima, державний номер [NUMBER] грошові кошти в сумі 57127 грн.. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позові. Стверджували, що автомобіль придбаний виключно за спільні кошти подружжя і позивач не заперечує проти стягнення з відповідача на її користь ? частини ринкової вартості спірного автомобіля, визначеної у звіті про оцінку транспортного засобу №02/08 від 23.08.2016р. Відповідач та його представник, [PERSON], позов визнали частково. Не заперечували, що спірний автомобіль був придбаний за час шлюбу, однак для його придбання, окрім спільних коштів подружжя, були використані, в тому числі 2300дол. США які були подаровані відповідачу батьком. Посилаючись на звіт про оцінку транспортного засобу від 23.08.2016р. вказали, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 22927грн. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне. 17.10.1998р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Палацом Шлюбів м.Кременчука Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів, актовий запис 1033(а.с.9). За час шлюбу сторонами по справі був придбаний автомобіль Nissan Maxima, 1997р.в, державний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру №5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області від 07.06.2016 р. за №2693 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(а.с.66). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя(правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 7 вересня 2016 року у справі 6-801цс16). Допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON] та [PERSON], підтвердили той факт, що батько відповідача за життя продав належний йому автомобіль. [PERSON] зазначила, що їй не відомо про те, чи передавав батько кошти від продажу даного автомобіля відповідачу. Стверджувала, що близько 10 років проживала в родині сторін та їй відомо, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя. Свідок [PERSON] повідомив, що йому достеменно не відомо за які кошти сторонами був придбаний автомобіль Nissan. З огляду на вищевказане, суд не приймає доводи відповідача з приводу того, що для придбання спірного автомобіля були використані, в тому числі, подаровані його батьком кошти, оскільки вказане твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Надана відповідачем виписка по картковому рахунку відповідача за період з 20.06.2010р. по 20.07.2016р., також не може слугувати доказом використання в придбанні автомобіля подарованих [PERSON] коштів. Таким чином, факт придбання автомобіля Nissan Maxima, 1997р.в. виключно за спільні кошти подружжя не був спростований в судовому засіданні відповідачем, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України частки [PERSON] та [PERSON] є рівними. Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу такого майна, зокрема те, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб(п.п. 23, 24). Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, оскільки при визначенні суми компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судом врахована ринкова вартість автомобіля Nissan Maxima, 1997р.в. яка становить 81203,80грн. та визначена експертом у звіті №02/08 про оцінку транспортного засобу від 23.08.2016р.. Отже, сума компенсації вартості ? частки автомобіля, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 40601,90 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 412,21грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial