Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] в якому просить визначити боржнику [PERSON] розмір заборгованості за аліментами на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 03.10.2019 року в сумі 17309 грн. 59 коп. і станом на 11.02.2020 року в сумі 15309 грн. 59 коп.; Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, станом на 11.02.2020 року в сумі 15309 грн. 59 коп.; Стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина, за період з 01.01.2018 року по 03.10.2019 року в сумі 17 309 грн. 59 коп.; Стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, у розмірі 2500 гривень на місяць, який щоквартально підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21 лютого 2020 року до припинення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 2/287/2002, згідно якого позивач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 18.09.2012 року до його повноліття у відповідності до якого виникла заборгованість. Син сторін є студентом 3 курсу денного відділення Петрівського аграрного коледжу зі строком закінчення навчального закладу у 2021 році. Грошові доходи позивачки не можуть покрити необхідні для сина витрати на придбання засобів до навчання. Відповідач після досягнення сином повноліття не надає позивачці або сину матеріальну допомогу на утримання сина на час його навчання, є фізично здоровим та працездатним, має об`єктивні можливості для отримання доходів на утримання себе та своєї дитини. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення розміру заборгованості за аліментами та її стягнення, стягнення пені за прострочення сплати аліментів та аліментів на час навчання. Позивач у судове засідання не з`явилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі (а.с. 31). Третя особа на стороні позивача: [PERSON] у судове засідання не з`явився до матеріалів справи додав заяву про визнання позову і розгляд справи за відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 30). Відповідач у визначений в ухвалі суду від 05.03.2020 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать оголошення про виклик до суду, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 02 березня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одесі та області не значиться (а.с. 24). Подальший виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 21 жовтня 2000 року Фрунзівським відділом ЗАГС Одеської області та розірваний актовим записом за № 6 від 09 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, про що у паспорті позивачки є відповідні відмітки (а.с. 4, 15). Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого на підставі запису за № 59 від 29 жовтня 2001 року відділу реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, в якому сторони вказані його батьками (а.с. 5). Відповідно до виконавчого листа № 2/287/2002 виданого 18.10.2002 року Фрунзівським районним судом Одеської області, відповідач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з 18.09.2002 року до його повноліття. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, яким були складені наступні розрахунки заборгованості по аліментах: за період з січня 2011 року по грудень 2013 року заборгованість станом на 01.01.2014 року становила 1217,89 грн. (розрахунок від 21.01.2014 року); за період з січня 2014 року по червень 2015 року заборгованість станом на 01.07.2015 року становила 3030,89 грн. (розрахунок від 30.06.2015 року); за період з липня 2015 року по грудень 2017 року заборгованість станом на 01.01.2018 року становила 18316,39 грн. (розрахунок від 01.10.2019 року); за період з січня 2018 року до повноліття сина [INFO] заборгованість станом на 03.10.2019 року становила 15309,59 грн. (розрахунок від 11.02.2020 року) (а.с. 6-9). В останньому розрахунку була допущена арифметична помилка, оскільки заборгованість станом на 03.10.2019 року фактично становила 17309,59 грн., а з урахуванням погашення боржником по 1000 грн. у грудні 2019 року і у січні 2020 року розмір заборгованості станом на день складення розрахунку 11.02.2020 року становив 15309,59 грн. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 196 СК (у редакції, яка набрала чинності з 08.07.2017 року), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно доданого розрахунку, визначено розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 року по 03.10.2019 року, який становить 1 228 457 грн., проте підлягає стягненню в межах 100 відсотків заборгованості, тобто 17309,59 грн. (а.с. 13-14). Дитина сторін проживає та виховується разом з позивачкою, а також перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою № 6861 від 22.10.2019 року Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області (а.с. 10). Згідно довідки Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області № 7093 від 13.11.2019 року, позивачка з 01.02.2016 року не працевлаштована (а.с. 11). Засобом до матеріального існування позивачки з сином є випадкові та такі, що не обліковуються, заробітки позивачки. Син досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років і є студентом 3 курсу денного відділення Петрівського аграрного коледжу зі строком закінчення навчального закладу у 2021 році, що підтверджено довідкою Петрівського аграрного коледжу від 16.09.2019 року за № 581 (а.с. 12). Зазначає, що грошові доходи позивачки не можуть покрити необхідні для сина витрати на придбання засобів до навчання, одягу, взуття та предметів першої необхідності, а також оплати проїзду з місця проживання до місця навчання, тому позивачка та син сторін у зв`язку з продовженням навчання потребують матеріальної допомоги. Відповідач після досягнення сином повноліття не надає позивачці або сину матеріальна допомогу на утримання сина на час її навчання. Відповідач є працездатним і має задовільний стан здоров`я, утримань з його доходів за виконавчими документами станом на день подання цього позову немає і у нього відсутні інші особи, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до закону. Отже, виходячи з сімейного та матеріального стану позивачки, працездатності відповідача, наявних у нього доходів та мінімальних потреб сина сторін, а також рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, позивач вважає, що відповідач має можливість надавати сину матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень на місяць. Однак дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки вказана матеріальна допомога є дещо перебільшеною та може бути не в повній мірі підйомною для відповідача, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина кошти у розмірі 2000 грн. на місяць, які щоквартально підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 21 лютого 2020 року до припинення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено на 2020 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень. Згідно положень статей 199 і 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частинами 1 і 2 статті 184 цього Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, враховуючи, що відповідно до чинного законодавства, повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має право на її утримання, якщо потребує такого утримання та не взмозі самостійно отримувати заробіток, а також враховуючи матеріальне становище обох сторін, зокрема майнове становище позивача на утриманні якої перебуває повнолітній син, відсутність будь-яких доказів щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу у виді сплати аліментів, тому позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача на утримання сина у розмірі 2000 грн. на місяць, який щоквартально підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21 лютого 2020 року до припинення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,20 гривень.

Outcome: partial