Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], який помер 26 квітня 2013 року, відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з тих підстав, що в період з 2002 року по 2010 рік вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу із чоловіком [PERSON], [INFO], по вул. Орачівська (стара назва - Жданова), буд. 11, в с. Варварівка Карлівського району Полтавської області. За час проживання однією сімєю у них народились двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 21 липня 2003 року та 09 листопада 2004 року заявниця зареєструвала народження синів у виконкомі Варварівської сільської ради Карлівського району Полтавської області. Їх імя та по-батькові у Книзі реєстрації народжень було записано за її вказівкою, згідно з ч. 2 ст. 55 КпШС України та ч. 1 ст. 135 СК України відповідно. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дітей, приймав участь у їх вихованні, щомісяця надавав заявниці матеріальну допомогу на їх утримання та обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе їх батьком. Весною 2010 року [PERSON] у звязку з труднощами, повязаними з утриманням та вихованням дітей, припинив з заявницею сімейні стосунки і переїхав до своєї матері в с. Іванівка Семенівського району Полтавської області, де проживав без реєстрації місця проживання до дня своєї смерті 26 квітня 2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,880 га, яка розташована на території Харківецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини на дітей. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився. Від Харковецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі. В судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснила, що заявниця є її сусідкою. З 2002 року по 2010 рік вона проживала однією сімєю з [PERSON] За час спільного проживання у них народилось двоє синів. Останній радів народженню дітей, забирав заявницю з дітьми з пологового будинку, дбав про дітей, робив все, що мають робити всі нормальні батьки. Свідок [PERSON] дала покази аналогічні показам [PERSON] Суд, вислухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України, який діяв на час народження старшої дитини, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. В ч. 3 ст. 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, діючої на час народження молодшої дитини, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини визначається за рішенням суду. Згідно ч.\~1\~ст.\~130\~СК України,\~у разі\~смерті чоловіка,\~який не\~перебував у\~шлюбі з\~матірю дитини,\~факт його\~батьківства може\~бути встановлений\~за рішенням\~суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В ст. ст. 76, 77 ЦПК України зазначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. А доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Спільне проживання та ведення спільного господарства в даному випадку може підтверджуватись наявністю обставин, характерних для сімейних відносин проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матірю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Крім показів свідків, які підтвердили факт спільного проживання з 2002 року по 2010 рік заявниці та [PERSON] та народження за цей час у них дітей, про яких останній піклувався як батько, заявлені вимоги підтверджуються: копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6); копією свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 26 квітня 2013 року (а.с. 7). Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство до моменту народження дітей [PERSON] та [PERSON], за життя батьки спільно виховували і утримували їх. [PERSON] ставився до дітей як батько, що свідчить про визнання ним батьківства щодо них, а відтак, на думку суду, достатньо правових підстав вважати, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved