Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 25.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис за № 3534. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння. Відповідач зловживає алкоголем, влаштовує скандали в присутності дитини та сторонніх осіб. Подальше спільне життя та існування сім'ї за таких обставин вважають неможливим, а збереження шлюбу - недоречним і недоцільним. Спільне господарство не ведуть. В судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, в зв'язку з чим судом було надано строк для примирення. В подальшому в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис за № 3534, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2015 року. Від даного шлюбу у сторін є є малолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом вживались заходи щодо примирення подружжя та ухвалою суду від 19.01.2016 року сторонам був визначений строк на примирення, проте примирення сторонами після закінчення призначеного судом строку не було досягнуто. Згідно роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Частиною 1 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В ході судового розгляду батько не заперечував щодо проживання дитини з матірю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved