Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації в Харківській області, борівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон, обґрунтувавши свої вимоги наступним. 27 січня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 157437, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 27.01.2009 р. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2014 року по справі № 614/1160/14-ц. Від шлюбу з відповідачем має спільну дитину - малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -НО № 280991, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 12.08.2009 року. За рішенням суду, місце проживання дитини - малолітньої доньки [PERSON], [INFO], після розлучення, визначено разом з нею. В даний час дитина проживає разом з нею за адресою : Харківська область, Борівський район, с. Богуславка, вул. Залізнична, буд.14. При цьому, дитина знаходиться на повному її утриманні. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. На початку березня 2016року їй надійшло усне запрошення від її двоюрідного брата [PERSON], який проживає в Російській Федерації за адресою: [ADDRESS], відвідати його та відпочити. З огляду на цю обставину, вона має намір в квітні 2016 року, разом з донькою, відвідати свого брата і інших своїх родичів в Російській Федерації та відпочити. На її думку, така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її брат і інші родичі, вона матиме можливість оздоровити доньку в кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Однак, відповідач [PERSON] відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з нею за кордон для відвідування рідних та відпочинку. Про це він повідомив її у телефонній розмові на початку березня 2016 року, але коли вона знову намагалася з ним зв»язатися і запропонувати йому приїхати до неї і у нотаріуса оформити письмове клопотання про дозвіл обох батьків на виїзд дитини за кордон, він вже на її дзвінки не відповідає. На її думку, він просто поміняв номер свого телефону. Крім того, м. Горлівка Донецької області, де мешкає відповідач, на теперішній час знаходиться в зоні АТО, а тому у відповідача і через цю обставину також немає можливості приїхати до неї. Просить суд: -надати дозвіл матері, [PERSON], 07лютого [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка проживає за адресою: [INFO] на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітній [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], строком дії до досягнення дитиною повноліття; -надати дозвіл матері, [PERSON], 07лютого [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка проживає за адресою: [INFO] на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, [PERSON], строком до 01 червня 2016 року в Російську Федерацію. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якої просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Крім того, у попередньому судовому засіданні представник позивача уточнив другу позовну вимогу, а саме надати дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, [PERSON], строком до 01 вересня 2016 року в Російську Федерацію. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представники третіх осіб в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги по даній справі підтримали, просили розглянути дану справу на підставі наявних матеріалів та винести законне та обґрунтоване рішення, заперечень по справі не мають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 27 січня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 157437, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 27.01.2009 р. (а.с.9) Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2014 року по справі № 614/1160/14-ц. (а.с.11) Від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -НО № 280991, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 12.08.2009 року. (а.с.10) На підставі вказаного рішення Борівського районного суду Харківської області, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], залишено на виховання позивачці [PERSON] В даний час дитина проживає разом з позивачкою за адресою : Харківська область, Борівський район, с. Богуславка, вул. Залізнична, буд.14, що підтверджується довідкою № 422 від 18.03.2016 року, виданої Богуславським сільським головою. (а.с.12) На теперішній час в [PERSON] виникла потреба оформити свій виїзд та виїзд своєї неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон, а саме до родичів в Російську Федерацію. Однак, відповідач [PERSON], який проживає в [INFO], відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачем за кордон для відвідування рідних та відпочинку, не обґрунтовуючи свою відмову. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаного Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини, тобто визначена рівність прав та обов»язків батьків відносно дитини. Згідно вимог ст.ст. 7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.16 Закону України « Про охорону дитинства», дитина та її батьки для возз»єднання сім»ї мають право на вільний в»їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім»ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними та зобов»язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в»їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 вказаного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно п.п.17,18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини», проїзний документ дитини, при наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved