Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] зареєстрованого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 03.12.2011 року, актовий запис № 1364. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 03.12.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки шлюбні відносини припинені з червня 2019 року, у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб і сім`ю. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна не має. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу позивач просить їй залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 03.12.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1364. Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 301. Судом також встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved