Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що з 22.02.2002 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 13.11.2007 року було розірвано шлюб між сторонами, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Позивач є інвалідом 3 групи, отримує допомогу від держави в розмірі 2000 гривень щомісячно. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, спроможний брати участь в утриманні дитини, а тому позивач покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 2500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у зв`язку з тим, що позивач 10.09.2019 року надсилала відповідачу лист-вимогу про сплату аліментів за минулий період - тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини за минулий період 2014-2019 років в розмірі 32184 гривень. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кумановський Л.М. підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково і не заперечував сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позову просив відмовити. Зазначив, що він офіційно ніде не працює, однак щомісячно завжди сплачував кошти на утримання їх дитини [PERSON] від 2500 до 3000 гривень. На даний час він не сплачує кошти, оскільки позивач відмовляється надавати дитину для спілкування, налаштовує дитину проти нього. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.02.2002 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 13.11.2007 року було розірвано шлюб між сторонами, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання довічно та їй протипоказані фізичні навантаження, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серія АВ № 0261998 (а.с. 9). Відповідач є працездатною здоровою людиною, на утриманні інших осіб не має, офіційно не працює, однак тривалий час надавав кошти на утримання їх дитини та надалі спроможний брати участь в її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму визначений для утримання дитини відповідного віку, стан здоров`я позивача, відповідача, стан здоров`я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, той факт, що впродовж останніх років відповідач спроможний був та сплачував на утримання дитини від 2500 до 3000 гривень щомісячно, а тому суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в такому розмірі. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки стороною позивача не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. А вимога про сплату аліментів за минулий час від 10.09.2019 р. не є таким доказом. Також суд приходить до висновку, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial