overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 28.09.2018 року від 10.04.2018 р. позов задоволено, стягнуто з [PERSON] [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] [INFO] проживаючої за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] [INFO], проживаючого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] [INFO] проживаючої за адресою: [ADDRESS] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 09.08.2018 року до 18.11.2020 року. Однак, в зазначеному рішенні не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених при вирішенні судом справи про стягнення аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення. Суд розглядає справу без виклику учасників справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, а рішенням суду від 28.09.2018 р. заявлені позивачкою позовні вимоги було задоволено, за таких підстав необхідно ухвалити додаткове рішення з вирішенням питання про судові витрати із зазначенням у резолютивній частині суми судового збору яку необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що в їхній сім`ї немає злагоди, взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя, подальше спільне життя між ними не можливе. В даний час стосунки між ними фактично припинено, близько двох місяців вони проживають нарізно, їхній шлюб існує лише формально. Представник позивачки адвокат Примакова В.В., в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 23 листопада 2002 року. Шлюб зареєстровано у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, за актовим записом № 1674. За час спільного проживання мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] [INFO] , які проживають разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що вони стали фактично чужими один для одного людьми, мають різні погляди на життя та майбутнє сім`ї, вона зрозуміла що вони не зійшлись характерами, вони не проживають разом з січня 2020 року. Представник позивачки адвокат Зубань О.О., в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 14.08.2012 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, за актовим записом № 12. За час спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що між ними постійно виникають суперечки та сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Представник позивачки адвокат Ускова С.Е. , в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд заслухавши думку представника позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, та наполягає на розгляді справи, ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача, який неодноразово був повідомлений про розгляд справи, однак в судове засідання не з`явився. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 14 жовтня 2016 року. Шлюб зареєстровано у Немирівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 70. Від сумісного проживання подружжя дітей немає. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є донькою позивачки та зареєстрована у вищевказаній квартирі, проте, тривалий час, а саме з 2014 року у ній не проживає та на теперішній час проживає на території Російської Федерації. Позивач здійснює догляд за квартирою, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по її збереженню. Відповідач у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачеві реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищенаведеного, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивачка є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом (а.с.13), договором купівлі-продажу (а.с.14), витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.15) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16). Відповідач є донькою позивачки та зареєстрована у вищевказаній квартирі, проте, тривалий час, а саме з 2014 року у ній не проживає (а.с.6) та на теперішній час мешкає на території Російської Федерації (а.с. 11). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації більше шести місяців, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.07.1989 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2014 року. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним, оскільки у кожного з сторін своє особисте життя. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Строк для примирення просила не надавати. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Строк для примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 28.07.1989 року Щастинською міськрадою Жовтневого району м. Ворошиловграда, актовий запис №72, 28 липня 1989 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 02 грудня 2006 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2015 року. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. На підставі вищенаведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1 ЕД № 040969, виданого 02.12.2006 року Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, актовий запис №5, 02 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6,7,8). Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дітей на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дітей на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 06 квітня 2010 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені тривалий час. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. На підставі вищенаведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1 ЕД №103316, виданого 06 квітня 2010 року виконавчим комітетом Щастинської міської ради, актовий запис №9, 06 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище [PERSON] (а.с.4). Спір про сумісно нажите майно на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені тривалий час, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Відповідно до приписів ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи приписи ст. 113 Сімейного кодексу України та бажання позивачки відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині позову, відновити дошлюбне прізвище позивачці. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved