Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що 03.02.2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 116. У шлюбі народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося по тій причині, що в подружжя не було взаєморозуміння, постійно виникали сімейні конфлікти, була відсутня взаємна повага один до одного. З цих причин вони не проживали спільно з липня 2012 року. Малолітній син залишився проживати із матір'ю, [PERSON] Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не брав участі і не був зацікавленим ні у вихованні дитини, ні в її матеріальному забезпеченні як під час сумісного проживання подружжя, так і після його припинення. Позивачка самостійно утримувала сина, а також здійснювала усі побутові витрати. В результаті постійних суперечок з відповідачем щодо матеріальних коштів на дитину [PERSON] була змушена звернутися з позовом до суду 24 вересня 2012 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області винесено рішення, яким задоволено позов позивачки до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі однієї третини частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2012 року до досягнення сином повноліття. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2014 року і між [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03.02.2009 розірвано; сина - [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю, [PERSON] ([PERSON], після розірвання шлюбу за позивачем залишено прізвище [PERSON] 20 жовтня 2014 року Галицьким судом Івано-Франківської області винесено рішення щодо зміни розміру аліментів призначених [PERSON] за рішенням Галицького районного суду від 24.09.2012 року та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 550 грн. щомісячно, починаючи з 09.09.2014 року і до досягнення ним повноліття. Проте, з часу ухвалення даного рішення змінились деякі обставини: -По-перше з квітня 2014 року у зв'язку із нанесеними позивачці відповідачем [PERSON] тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми вона стала інвалідом III групи, про що свідчить Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №1100202. Згідно із Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 249 загальна тривалість перебування на інвалідності - з 2015 року -По-друге, з 31.12.2015 року позивачка не працює, що підтверджується копією трудової книжки. Таким чином, після ухвалення рішення від 20.10.2014 року матеріальний стан позивачки погіршився. На даний момент позивачка отримує пенсію по інвалідності, як інвалід III групи у розмірі близько 1452 грн. на місяць, що підтверджується довідкою Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 19.02.2018року № 121. Окрім цього, цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2014 року неодноразово змінювалась, а тому на теперішній час сплачувана відповідачем сума аліментів значно знецінилася та її не вистачає на забезпечення дитини в повному обсязі. Виходячи із вищеописаного, позивачка вважає що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я та зміною матеріального стану у неї наявні всі правові підстави для збільшення розміру аліментів до їх мінімальної суми - 930 грн. Позивачка також вказує, що незважаючи на присудження здійснювати в її користь щомісячну оплату аліментів на утримання сина, відповідач умисно ухилявся від виконання свого обов'язку внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджується Довідкою-розрахуноком Галицького районного відділу державної виконавчої служби від 19.02.2018 року № 829. Відповідно до неї, відповідач з квітня 2014 року по сьогоднішній не здійснює належно оплату аліментів, які стягнуто з нього за рішенням суду. [PERSON] було здійснено оплату аліментів лише декілька раз за чотири роки. У зв'язку з несплатою аліментів протягом такого тривалого періоду часу, позивачка змушена звертатись до суду з метою стягнення з відповідача неустойки у зв'язку з несплатою...аліментів. В судовому засідання позивач позов підтримала повністю, просила задоволити. Представник відповідача [PERSON] подала відзив на позов, в якому вказано, що відповідач та його представник визнають позов в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини до встановленого законом мінімуму, що становить 930 грн. Що стосується стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів то вважає, що в цій частині позов є необгрунтованим, а у задоволенні позову в цій частині слід відмовити з таких підстав. 03.02.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання в шлюбі в [PERSON] та [PERSON]. народився син [PERSON] [INFO] 24.09.2012 року Галицьким районним судом ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]. на утримання малолітнього сина [PERSON] Як видно з розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, які позивач додає до позовної заяви, заборгованість виникла у відповідача починаючи з травня 2014 р. та зберігається станом на момент подання позову. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року у кримінальному провадженні 344/11130/14-к до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено покидати житло з 12:00 год. дня до 09:00 год. ранку. А вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.08.2016 року по кримінальному провадженні № 344/11377, [PERSON] засуджено до двох років та шести місяців позбавлення волі, який 20.10.2016 року набрав законної сили. Станом на даний час [PERSON] відбуває покарання у Коломийській виправній колонії №41. Таким чином у весь період, за який позивачка хоче стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, діяли обставини які не залежали від волі [PERSON] Однак слід зауважити, що по мірі своїх можливостей, навіть під час дії обмеження запобіжного заходу та відбування покарання, відповідач [PERSON] рішення суду виконував та продовжує виконувати, що підтверджується довідками, Галицького районного відділу державної виконавчої служби № 457 від 13.09.2017 року, Коломийської виправної колонії №41 №4/1-2008 від 27.09.2017 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є дитини - син, [PERSON], [INFO]. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2012 року присуджено стягувати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі однієї третини частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2012 року до досягнення сином повноліття (а.с.6). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2014 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03.02.2009 розірвано; сина - [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю, [PERSON]., після розірвання шлюбу за позивачем залишено прізвище [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2014 року розмір аліментів призначених [PERSON] за рішенням Галицького районного суду від 24.09.2012 року збільшено та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 550 грн. щомісячно, починаючи з 09.09.2014 року і до досягнення ним повноліття (а.с.9-10). Суд також враховує те, що у зв'язку із нанесеними позивачці відповідачем [PERSON] тілесних ушкодженнь у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми вона стала інвалідом III групи, про що свідчить Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №1100202. Згідно із Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 249 загальна тривалість перебування на інвалідності - з 2015 року (а.с.11). Таким чином, після ухвалення рішення від 20.10.2014 року матеріальний стан позивачки погіршився. На даний момент позивачка отримує пенсію по інвалідності, як інвалід III групи у розмірі близько 1452 грн. на місяць, що підтверджується довідкою Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 19.02.2018року № 121 (а.с.15). Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суд позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного ст; погіршення або поліпшення стану здоров'я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XI1(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2.стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3. наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1. наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2. доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує також те, що незважаючи на присудження здійснювати користь позивачки щомісячну оплату аліментів на утримання сина, відповідач умисно ухилявся від виконання свого обов'язку внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджується Довідкою-розрахуноком Галицького районного відділу державної виконавчої служби від 19.02.2018 року № 829. (а.с.16). Відповідно до неї, відповідач з квітня 2014 року по сьогоднішній не здійснює належно оплату аліментів, які стягнуто з нього за рішенням суду. [PERSON] було здійснено оплату аліментів лише декілька раз за чотири роки. У зв'язку з несплатою аліментів протягом такого тривалого періоду часу, позивачка змушена звертатись до суду з метою стягнення з відповідача неустойки у зв'язку з несплатою аліментів. Відповідач в свою чергу подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини до встановленого законом мінімуму, що становить 930 грн. Що стосується стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів то вважає, що в цій частині позов є необгрунтованим, а у задоволенні позову в цій частині слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року у кримінальному провадженні 344/11130/14-к до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено покидати житло з 12:00 год. дня до 09:00 год. ранку. А вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.08.2016 року по кримінальному провадженні № 344/11377, [PERSON] засуджено до двох років та шести місяців позбавлення волі, який 20.10.2016 ре к набрав законної сили. Станом на даний час [PERSON] відбуває покарання у Коломийській виправній колонії № 41. Таким чином у весь період, за який позивачка хоче стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, діяли обставини які не залежали від волі [PERSON] Відповідач такоє вказує, що по мірі своїх можливостей, навіть під час дії обмеження запобіжного заходу та відбування покарання, рішення суду він виконував та продовжує виконувати, що підтверджується довідками, Галицького районного відділу державної виконавчої служби № 457 від 13.09.2017 року, Коломийської виправної колонії41 №4/1-2008 від 27.09.2017 року. Як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Верховним судом України в наслідок неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, прийнята постанова від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, в якій було роз'яснено яким чином розраховуються аліменти. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування в ілповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. ВСУ у своїй постанові зазначив, що з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховуєті суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додасть заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплати аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також різною. Тобто неустойки (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі спл аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в яі виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додаві нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати aліментів за період з квітня 2014 року по січень 2018 року включно становить 6137,70 грн. (шість тисяч сто тридцять сім гривень 70 копійок) У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківс материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь прострочення сплати аліментів. Ч. 2 ст. 20 Сімейного кодексу України передбачено, до вимог, що випливають із сімейні відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72 (застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя), частиною другою статті 129 (спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини), частиною третьою статті 138(право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка), частиною третьою статті 139 (спір про материнство) Сімейного кодексу України, а тому на правовідносини регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність. Таким чином, вимога позивачки про стягнення неустойки (пені) у зв 'язку з несплатою аліментів весь період є законною і підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 20, 180, 182, 184, 196 СК України та

Outcome: approved