Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі з її згоди зареєстровано місце постійного проживання її невістки (дружини сина) [PERSON] та їх доньки - малолітньої [PERSON] Насправді у вказаній квартирі вони ніколи не проживали, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймали, на час звернення до суду місце знаходження відповідачів позивачу невідоме, оскільки фактичні шлюбні відносини з сином позивачки давно припинилися, у нього інша сім'я, донька [PERSON] залишилася разом з матір'ю. Тому позивач в своєму позові просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа - Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду лист, в якому вважає притягнення його в якості третьої особи безпідставним. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області - Вареник Я.Є. не заперечувала проти позовних вимог відносно відповідача [PERSON], але вважала, що малолітня [PERSON] має право користування спірною квартирою, оскільки в ній зареєстровано місце постійного проживання її батька [PERSON] тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог відносно малолітньої дитини. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є знайомою позивачки з 1989 року та з того часу тісно спілкується з нею, ходить до неї в гості. В квартирі [ADDRESS] позивачка завжди проживала сама з двома дітьми. Син позивачки [PERSON] одружився в 2013 році, у нього народилася донька [PERSON], але подружжя ніколи не проживало у вказаній квартирі, знімали інше житло. Приблизно через рік їх шлюб фактично припинився, де зараз проживає відповідачка з дитиною свідок не знає. На час розгляду справи в суді у вказаній квартирі проживає одна позивачка, інколи приїжджає її донька з дитиною. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідами позивачки [PERSON], у квартирі [ADDRESS] вона проживала разом з сином та донькою. Свідки знають, що в 2013 році син позивачки одружився, у нього народилася донька, але ні він, ні його дружина та донька у вказаній квартирі з того часу ніколи не проживали, відповідачів свідки взагалі ніколи не бачили. На час розгляду справи в суді у вказаній квартирі проживає позивачка, також до неї недавно приїхала донька з дитиною. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Згідно довідки ОСББ «Жовтий будинок» та відповідних довідок Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі на протязі строку, що перевищує один рік. Доказів поважності причини їх не проживання у цьому житловому приміщенні до суду надано не було. Таким чином, відповідачі втратили право користування квартирою [ADDRESS]. При цьому суд вважає безпідставними доводи представника органу опіки та піклування, оскільки у відповідності до ст.ст.160, 161 СК України, дитина, яка не досягла 10 років, може за згодою батьків або за рішення суду проживати з обома батьками або з одним з них. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що в квартирі [ADDRESS] на протязі кількох років не проживає жоден з батьків малолітньої [PERSON] За таких обставин, збереження права дитини, не позбавленої батьківського піклування, на користування таким житловим приміщенням, діючим законодавством не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved