Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, [PERSON], про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 08 жовтня 2013 року помер її чоловік, з яким вони перебували в цивільному шлюбі [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Ломоносова, 17 в смт. Королево та земельної ділянки площею 0,15 га за цією ж адресою. Право власності чоловіка на дане майно також підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.02.1981 року та Свідоцтвом про право власності на земельну ділянку від 11 березня 2013 року. Покійний чоловік мав доньку [PERSON], [INFO], яка на час його смерті була повнолітня, не проживала з батьком та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Така не заперечує в усному порядку про одноосібне прийняття позивачем спадщини за чоловіком. Відповідно до довідок [PERSON] селищної ради № 3212, 3213, 3232 на даний час позивач проживає у спадковому будинку одна, покійний [PERSON] проживав та був зареєстрований в цьому ж будинку, і на день його смерті з ним проживала тільки [PERSON] сама, вела з ним спільне господарство з 1976 року. Отже, позивач вважає, що вона в цілому успадкувала жилий будинок та земельну ділянку, оскільки жодний із спадкодавців не звертався із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до договору від 21.04.1978 року встановлено, що позивач придбавала спадковий будинок разом з цивільним чоловіком. [PERSON] посилається на те, що вона, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району. Дана обставина також підтверджується відміткою про її зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті громадянина України. На даний момент, оригінал Договору купівлі-продажу на жилий будинок від 24.02.1981 року та оригінал Свідоцтва про право власності на землю втрачено попереднім власником, у скрині документів вона такі знайти не змогла, тільки копії в органах БТІ та Держземагенстві. Відповідно до листа відмови нотаріуса, видати свідоцтва про право на спадщину не вдається можливим, позаяк відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до чинного законодавства, яке діє на час звернення до суду, ані дублікату договору купівлі-продажу, ані свідоцтва про право власності на померлих осіб не видаються, тому позивачу було усно рекомендовано звернутися до суду із вказаною вимогою. На підставі наведеного вище, просить суд встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу позивачки з покійним [PERSON] в період з 1976 року по 2013 рік.; визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, загальною площею 118,6 кв. м., житлова площа 64,4 кв. м. та право власності в цілому на земельну ділянку кадастровий номер 2121255600:03:006:0003, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, адреса Виноградівський район, смт. Королево, вул. Ломоносова, 17. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Виноградівського району в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву із проханням справу розглянути за його відсутності, оскільки селищна рада не претендує на вищевказану власність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте надіслала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивачка проживає в [INFO]. Вони познайомились, коли народились їх доньки у 1977 році. [PERSON] проживала разом із [PERSON] і старшою донькою. Вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, виховували дитину, спільно разом будувались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача знає з народження з 1953 року, вона проживала з матірю, потім побудувалась в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17 разом з чоловіком [PERSON] та донькою. Вони разом вели спільне господарство, спільно будувались. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Отже, за наявності інших спадкоємців попередньої черги спадкування, на підставі ст. 1264 ЦК України, спадкують інші. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 08 жовтня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №160177 виданим виконкомом [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 08 жовтня 2013 року, актовий запис про смерть №82 (а.с.8). Згідно листа завідуючої Виноградівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області від 13.12.2017 року №505/01-16 видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], який помер 08 жовтня 2013 року, немає можливості, оскільки не представлено документів, що стверджують родинний зв'язок з померлим (а.с.17). Окрім того, відповідно до листа завідуючої Виноградівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області від 26.01.2018 року №26/01-16 суду надано копію незакінченої спадкової справи (а.с.31-32), згідно до якої підтверджується факт звернення позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно матеріалів незакінченої спадкової справи, за оформленням спадщини після смерті [PERSON] звернулась лиш позивач [PERSON], проте по справі існують інші спадкоємці по закону, а саме дочка померлого, яка в судовому засіданні відмовилась від своєї частки в спадковому майні, про що подала заяву. Позивач [PERSON] з 1976 року по 2013 рік та безпосередньо на день смерті [PERSON], була зареєстрована та проживала в [INFO]. Вони вели спільне дворогосподарство, що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №3232 від 27.11.2017 року (а.с.10, зворот). Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений дослідженими в судовому засіданні доказами, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Таким чином докази, на які посилається позивач, щодо підтвердження факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 1976 року до 2013 рік знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і суд вважає їх достатніми для прийняття рішення щодо факту проживання однією сім'єю позивача і спадкодавця без реєстрації шлюбу в період з 1976 року до 2013 рік. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази на які посилалися сторони, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо задоволення позову в цій частині, а саме встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 1976 року до 2013 рік. Згідно до договору купівлі-продажу від 24 лютого 1981 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] селищної Ради депутатів трудящих Виноградівського району Закарпатської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №17, [PERSON] придбав цілий житловий будинок, що знаходиться в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17 (а.с.14-15). Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №757 від 19.10.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району, Закарпатської області будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на жовтень 2017 року становить - 185361 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 118,6 кв.м., в тому числі житлова площа 64,4 кв.м. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт. Королево по вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району, Закарпатської області зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] селищною радою від 24.02.1981 року №17 (а.с.11-13). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ломоносова, 17, смт. Королево, Виноградівського району, кадастровий номер 2121255600:03:006:0003 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, являється [PERSON] (а.с.16). Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, установлених статтею 1259 Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До спадкоємці в другої черги законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (с. 1263 ЦК України). І лише до четвертої черги законодавець відніс особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, про що свідчить незавершена спадкова справа №29/2014, заведена 13.02.2014 року (а.с.30-32), постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в смт. Королево, вул. Ломоносова, 17, Виноградівського району. Дана обставина також підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті громадянина України [PERSON] серії ВР 451696 виданого Виноградівським РВ УМВС України 23.03.1998 року (а.с.5-7). Оскільки, оригінал договору купівлі-продажу на жилий будинок від 24.02.1981 року та оригінал свідоцтва про право власності на землю\~ втрачено попереднім власником, позивач була вимушена звернутися до суду із вказаною вимогою. Відповідно до п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на житловий будинок та земельну ділянку також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням задоволення позову, а також того, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.02.2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати, що складаються з 2910 гривень 81 копійки судового збору (352 грн. 40 коп. за вимогу щодо встановлення факту + 1853 грн.61 коп. за вимогу щодо визнання права власності на житловий будинок + 704 грн. 80 коп. за вимогу щодо визнання права власності на земельну ділянку) слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved