Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за минулий час з 10.06.2011 по 10.06.2014 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, а також з дня пред'явлення позову та до повноліття дітей по 800,00 грн. щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначала, після розлучення у грудні 2010 року вона разом із дітьми переїхала на постійне місце проживання до Київської області, відповідач є батьком дітей, однак ухиляється від обов'язку щодо їх утримання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги. За весь час з моменту розлучення він сплатив на утримання дітей близько 1500,00 грн. На її вимогу 25.03.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.02.2011. Даний наказ знаходився на примусовому виконанні у Комінтернівському ВДВС ХМУЮ, відповідач [PERSON] постійно ухилявся від виконання судового рішення, аліменти не сплачував, тому державним виконавцем було ініційовано подання заяви до правоохоронних органів про порушення кримінальної справи. Після цього [PERSON] було подано заяву про скасування згаданого судового наказу, 08.11.2013 ухвалою суду судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей було скасовано. При цьому позивач вважає, що були відсутні підстави для скасування даного наказу, тому вона звернулась із даним позовом. За її інформацією відповідач працює, отримує нерегулярний і мінливий дохід, досить високий, на її думку, який він витрачає на свої потреби, аліменти нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, неповнолітніх дітей в нього не має. Натомість їх спільні діти потребують нормального харчування, одягу, позивач самостійно не здатна в повній мірі це забезпечити. Позивач зазначає, що нею вживались всі можливі заходи по стягненню аліментів, а тому вважає, що є підстави для присудження до стягнення аліментів з відповідача за минулий час. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила до суду телеграму із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він не відмовлявся ніколи від надання своїм дітям матеріальної допомоги, на прохання позивача направляв грошові кошти, однак підтверджень цього в нього не зберіглося. Також відповідач вказував, що він не знав про наявність судового наказу, а лише після зустрічі із працівниками міліції він дізнався про судове рішення, яким присуджено до стягнення з нього аліментів, він ознайомився із текстом наказу та скористався правом на подачу заяви про його скасування. Відповідач не вважає, що він ухилявся від сплати аліментів, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Також відповідач вказував, що на теперішній час він має постійного місця проживання, перебуває на утриманні своєї цивільної дружини, жодних доходів не отримує, а тому не може сплачувати аліменти в розмірі, що заявлений позивачем. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень Відділу реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 25.08.2005 зроблено відповідний запис за № 466 (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). У свідоцтві про народження малолітнього [PERSON] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [INFO] народилась [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень Комінтернівського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22.08.2009 зроблено відповідний запис за № 550 (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). У свідоцтві про народження малолітньої [PERSON] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. 06.12.2010 заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 2-5311/2010 за позовом [PERSON] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 25.03.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова по заяві [PERSON] у справі № 2н-675/2011 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. 08.11.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова за заявою [PERSON] у справі № 641/11717/13-ц судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів скасовано з підстави, що обоє з батьків та діти зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS], а тому наявний спір про право. 16.06.2014 [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2013 укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], Відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою з 04.04.2013 (а.с. 17, 20). Позивач [PERSON] та малолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зняті з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], з 09.04.2013, вибули до м. Києва, Україна (а.с. № 16). Позивачем до суду надано копію акту обстеження житлово-побутових умов, з якого вбачається, що на дату його складання, а саме 04.10.2013, [PERSON], [INFO], разом із дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають за адресою: [ADDRESS], діти відвідують школу та дитсадок у м. Києві (а.с.12). Малолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються у спеціалізованій школі з поглибленим вивченням англійської та італійської мов № 130 ім. Данте Аліг'єрі м. Києва (а.с. 6,7). Викладені вище обставини підтверджують факт того, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері - позивача у справі [PERSON], відповідач не заперечує того факту, що його діти мешкали після розлученні із дружиною разом із матір'ю, на його постійному утриманні не перебували. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ст.. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 184 Сімейного кодексу України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 сімейного кодексу України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем [PERSON] представлені суду достатні докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та до правоохоронних органів. Відповідачем [PERSON] суду надано копії квитанцій про переказ грошових сум в період жовтень 2013 року - липень 2014 року, які відповідач вважає як аліменти на утримання дітей, однак суд не може прийняти цей доказ як належний на підтвердження не ухилення ним від сплати аліментів, оскільки саме в цей період розмір аліментів судом не був визначений. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги обґрунтовані, підлягають частковому задоволення, оскільки суд вважає за необхідне з урахуванням майнового стану відповідача визначити розмір аліментів, що мають стягувати з відповідача на утримання обох дітей в розмірі 500,00 грн. на кожного щомісячно. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial