Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 19 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 9, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідачем подано зустрічний позов, який прийнято до спільного розгляду із первісним позовом, в якому [PERSON] просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін по справі [PERSON] та [PERSON] із відповідачем позивачем. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] заявлені до [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що орієнтовно з лютого 2015 року протягом 6 місяців сторони припинили подружнє життя, проживають окремо, спроби до примирення за цей час позитивних результатів не дали, посилається на ті обставини, що протягом тривалого часу між сторонами існують напружені стосунки. Позивач-відповідач вважає, що шлюб розпався через поведінку відповідача-позивача, який нехтує інтересами сімї. Крім цього, [PERSON] пояснила, що повністю займається утриманням неповнолітніх дітей, через що просить стягнути з [PERSON], який є працевлаштованим, аліменти у розмірі, вказаному у позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] позивач-відповідач не визнала повністю, пояснила, що з моменту припинення стосунків між сторонами по справі діти проживають із нею, за цей час батько дітей ними не цікавився, крім цього, позивач-відповідач вказувала на ту обставину, що діти не бажають проживати із батьком. Відповідач-позивач [PERSON] та представник відповідача-позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені до [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів не визнали, відповідачпозивач зазначив, що має намір зберігти сімю, через що просив надати максимально можливий строк на примирення. Вимоги про стягнення аліментів [PERSON] заперечив, посилаючись на те, що в достатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Одночасно відповідач-позивач підтримав власний позов, пояснив, що [PERSON] має певні психічні захворювання, внаслідок яких не може здійснювати догляд за неповнолітніми дітьми, через що просить визначити їх місце проживання із батьком, відмовивши, з огляду на ці обставини у вимозі про стягнення аліментів на користь [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Сарненської РДА [PERSON] вважає, що підстав для відібрання дітей від матері, [PERSON] із передачею їх батькові, [PERSON], не вбачається, а тому заперечує щодо заявлених відповідачем-позивачем вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наданим позивачем свідоцтвом про шлюб від 19 січня 2007 року, відповідно до якого [PERSON] вказаного числа зареєструвала шлюб із [PERSON] Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, посилаючись на відсутність взаєморозуміння. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має двох малолітніх дітей, а тому за клопотанням відповідача-позивача сторонам було надано строк на примирення, термін якого, визначений судом з урахуванням думки позивача-відповідача, яка категорично заперечувала щодо надання стоку на примирення в один місяць. За цей час примирення між сторонами не відбулось. Суд, враховуючи тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо та з огляду на пояснення сторін, із яких вбачається, що за час, наданий на примирення, стосунки між сторонами лише погіршились, є недоцільним продовження строку на примирення, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідачем-позивачем заявлено вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей із ним. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], 14 березня 2010 року, доводять, що їх батьками є сторони по справі. Сторони не заперечують, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, неповнолітні діти подружжя проживають із матірю, [PERSON] В обґрунтування заявленого зустрічного позову відповідач-позивач зазначав, що [PERSON] має проблеми зі здоровям, через що діти мають проживати саме із батьком. При вирішенні спору про місце проживання малолітньої дитини, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, судом беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вік дітей, які є малолітніми, а також ті обставини, що протягом тривалого часу діти проживають із матірю, підстав, які б свідчили про необхідність відібрання дітей від матері через неможливість їх проживання із позивачем-відповідачем в ході судового розгляду не встановлено. Так, частина 2 статті 161 СК України містить обмеження, при наявності яких орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з одним із батьків : відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами або який внаслідок своєї аморальної поведінки може зашкодити розвиткові дитини. Зазначених обмежень з боку [PERSON] не вбачається. Судом не приймається до уваги надана [PERSON] особиста переписка [PERSON], отримана ним з інтернет-сайту соціальних сетей, оскільки повнолітня особа, якою є позивач-відповідач, за умови, в даному випадку, припинення подружніх стосунків, має право на особисте життя, крім цього, вказана переписка жодним чином не впливає на розвиток дітей, не може завдати їм шкоди. В обґрунтування заявленого зустрічного позову [PERSON] вказував на наявність у [PERSON] психічного захворювання, яке може нанести шкоди дітям, на доведення чого надавав копії висновків по повідомленню [PERSON] від 24 червня 2016 року та від 28 червня 2016 року та копію виписки із медичної документації, а саме направлення до ЦПЗН, датоване 29 серпня 2014 року, із якого вбачається, що [PERSON] перенесла гострий психотичний розлад на грунті важких сімейних обставин. Зазначені обставини не заперечує сама позивач-відповідач, яка пояснила, що внаслідок трагічної загибелі сестри у неї були певні психічні розлади, які не відносяться до категорії стійких хронічних захворювань. Пояснення [PERSON] співвідносяться із дослідженими судом доказами. Відповідно до довідки №133 від 20 січня 2017 року за підписом головного лікаря КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» - [PERSON] проходила стаціонарне лікування в КЗ «РОЦПЗН» з 28 січня по 27 лютого 2015 року, 20 січня 2017 року оглянута ЛКК № 190, за станом психічного здоровя протипоказань для виконання батьківських обовязків не має. Із наданого суду висновку органу опіки та піклування Сарненської РДА №15/05-127 від 6 лютого 2017 року встановлено, що неповнолітні діти сторін по справі проживають із [PERSON] у задовільних умовах, всім необхідним для життя забезпечені, в звязкау з чим орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити дітей на постійне проживання із матірю. Вказаний висновок зроблено із врахуванням інформаційної довідки психолога Сарненського БДМ, повідомлення Сарненського РЦСССДМ № 29 від 19 січня 2017 року, актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін по справі від 5 січня, 13 січня, 23 січня 2017 року та характеристик, які долучені до висновку представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. При вирішенні питання місця проживання дітей, також судом враховується вік дітей та їх стать, ті обставини, що діти постійно проживають із матірю, а тому доцільним буде залишити дітей для проживання із позивачем-відповідачем, оскільки остання має самостійний заробіток (працює у КЗ «Сарненська ЦРЛ» на посаді лікаря-педіатра, що доводиться наданими нею копією довідки № 860 від 1 грудня 2016 року за підписом головного лікаря та копією посвідчення про присвоєння позивачу-відповідачу кваліфікаційної категорії), приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не має обмежень, встановлених ч.2 ст.161 СК України. Судом не приймаються до уваги надані сторонами фотознімки, на яких зафіксовано елементи побуту та сторони по справі, так як в цих фотознімках відсутня інформація щодо місця і обставин, у яких ці знімки зроблені. З огляду на наведене, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, в ході судового розгляду зясовано, що сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають із матірю. Вказані обставини не заперечуються відповідачем -позивачем, який, однак, зазначає, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є безпідставними, так як він надає допомогу на утримання дітей. На підтвердження заперечень [PERSON] надано квитанції, які доводять факт оплати за харчування в дитячому садочку [PERSON] за жовтень-грудень 2015 року та за лютий, квітень, червень 2016 року. Також відповідачем-позивачем надані квитанції про грошові перекази від 13 та 18 липня 2016 року на суми, відповідно, 2 800 грн. та 1000 грн. Однак, враховуючи надані докази, суд вважає, що матеріальна допомога, яку надає відповідач-позивач на утримання дітей носить несистематичний, вибірковий характер, а тому є доцільним стягнення з нього аліментів на користь позивача-відповідача. [PERSON] є працевлаштованим, що доводиться наданою ним довідкою № 2074 від 7 вересня 2016 року, виданою Сарненським РЦЗ, отримує стабільний заробіток, а тому доцільним буде визначення аліментів у частці від заробітку відповідача-позивача. При визначенні розміру аліментів судом враховуються ті обставини, що відповідач-позивач має іншу повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що встановлено судом із наданих копій посвідчень, що підтверджують пільги для багатодітних сімей, виданих на імя [PERSON], [PERSON] та довідки № 25742 від 6 вересня 2016 року, відповідно до яких [PERSON], яка є дочкою відповідача-позивача, навчається на денній формі навчання у «Київському національному економічному університеті імені [PERSON]», крім цього, судом приймається до уваги та обставина, що [PERSON], відповідно до поданих ним доказів, частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому розмір стягуваних аліментів слід зменшити. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112, 180, 183, 161 СК України,

Outcome: partial