Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про повернення боргу шляхом визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору недійсним. Просила з метою повернення грошових коштів, даних в борг, [PERSON] визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована в [ADDRESS] та визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) від 26.10.2005 р., посилаючись при цьому на те, що вона позичила[PERSON] коштив сумі 145000 грн., який в свою чергу обіцяв їх повернути до 03.09.2012року. В разі невиконання цієї домовленості [PERSON] зобов'язався віддати їй квартиру [ADDRESS]. На підтвердження чого він особисто написав розписку. Вказана квартира належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання (догляду) від 26.10.2005 р. Договір укладено між [PERSON] та [PERSON] В порушення умов розписки [PERSON] кошти у вказаний строк не повернув та до теперішнього часу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надійшла письмова заява в якій він проси справу розглядати без його участі. У заяві також зазначено, що позовні вимоги він визнає, з наслідками встановленими законом ознайомлений. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази: розписки від 03.05.2012 р., паспортів [PERSON], [PERSON], [PERSON], договір довічного утримання (догляду) від 26.10.2005 р. та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 03.05.2012 р. відповідач [PERSON] взяв позику в сумі 145000 грн. на термін до 03.09.2012р. у позивача [PERSON] В разі невиконання цієї домовленості відповідач [PERSON] зобов'язався передати позивачу [PERSON] квартиру [ADDRESS]. На підтвердження чого відповідач [PERSON] особисто написав розписку. Вказана квартира належить відповідачу [PERSON] на підставі договору довічного утримання (догляду) від 26.10.2005 р. Договір укладено між [PERSON] та відповідачем [PERSON] В порушення умов розписки відповідач [PERSON] кошти у вказаний строк не повернув та до теперішнього часу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно змісту ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором позики, тому за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на вищевказану квартиру в рахунок повернення грошових коштів, а також визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) від 26.10.2005 р. на підставі якого відповідачу [PERSON] і належить на праві власності вказана квартира. На підставі викладеного,

Outcome: approved