Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок по вул.Дворецькій,19 с.Глушиця Сарненського району Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 13 грудня 2001 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, пояснила, що позивач має бажання на даний час оформити свої права на житловий будинок, розташований по вул.Дворецькій,19 с.Глушиця Сарненського району Рівненської області, в порядку спадкування після смерті матері. Представником відповідача, Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області, подано письмову заяву, відповідно до якої відповідач заперечень щодо позову [PERSON] не має. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що остання померла 13 грудня 2001 року. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем доводяться наданою останньою копією її свідоцтва про народження відповідно до якої матірю позивача була [PERSON]. Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері. Предметом позову, відповідно до позовної заяви, є майно, яке належало спадкодавцеві, тобто, було набуто [PERSON] за життя. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Надана представником позивача довідка № 2028 від 2 червня 2016 року, видана Люхчанською сільською радою Сарненського району, доводить, що будинок № 19 по вул.Дворецька с.Глушицьке Сарненського району Рівненської області згідно погосподарської книги № 20 (особовий рахунок № 05-1319 3) рахується за [PERSON]. Вказані обставини підтверджують, що спадкодавець дійсно за життя набула право на житловий будинок № 19 по вул.Дворецька с.Глушицьке Сарненського району Рівненської області. Однак, жодного доказу на підтвердження тих обставин, що по вул.Дворецькій,19 с.Глушиця Сарненського району Рівненської області розташовано на момент розгляду справи судом саме житловий будинок, набутий спадкодавцем, надано не було (так, в матеріалах справи відсутня будь-яка технічна документація, із якої суд міг би встановити час проведення забудови, адресу розташування житлового будинку, можливу наявність самочинного будівництва за вказаною адресою). Слід зауважити, що в довідці зазначено про населений пункт с.Глушицьке, в той час як позовна вимога стосується житлового будинку, розташованого у с.Глушиця. В обгрунтування заявлених позивачем вимог представник позивача посилалась на ті обставини, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері відповідно до чинного на момент відкриття спадщини законодавства, так як здійснювала догляд за спадковим майном. Відповідно до ст.549 ЦК 1963 року, чинного на момент смерті спадкодавця визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В порушення вимог ст.60 ЦПК України позивачем або її представником не надано жодного доказу, на підтвердження прийняття [PERSON] спадщини відповідно до наведеної вище норми закону. Як статтею 548 ЦК 1963 року, так і статтею 1268 ЦК України передбачено, що для набуття права на спадщину спадкоємець зобовязаний прийняти спадщину. Враховуючи надані позивачем докази, остання є такою, що не прийняла спадщину, а тому не може ставити питання про визнання за нею права власності в порядку спадкувння. Враховуючи наведені обставини, з огляду на надані суду докази, які не є достатніми для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом у задоволенні вказаного позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 328, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed