Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом , в якому просить визнати право особистої приватної власності на квартиру № 15 в будинку №11 в провулку Лермонтовському в місті Одеси, придбаної [PERSON] в період шлюбу з громадянином [PERSON] В обґрунтуванні позовних вимог Позивачка зазначила наступне. 17 березня 2001 року Позивачка та Відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Центрального районного управління юстиції міста Одеси, про що зроблений актовий запис № 90. 08 травня 2008 року шлюб було розірвано, про що у Книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №118 від 08 травня 2008 року. Під час шлюбу, а саме 27 грудня 2007 року [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27 грудня 2007 року, за реєстраційним номером №929, була придбана чотирьохкімнатна квартиру під № 15 у будинку під № 11 по провулку Лермонтовському в місті Одесі, право власності було зареєстровано за громадянкою [PERSON]. Позивачка також зазначила, що незважаючи на той факт, що шлюб був розірваний 08 травня 2008 року, станом на 27 грудня 2007 року громадян [PERSON] та громадянка [PERSON] довгий час проживали роздільно у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, та спірна квартира була придбана виключно за кошти Позивачки. Однак, оскільки квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу між нею та відповідачем, то на сьогоднішній день у Позивачки виникають труднощі в самостійному розпорядженні майном. В звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. В якості доказів по справі Позивачкою було надано нотаріально засвідчену заяву Відповідача по справі, [PERSON], від 27 листопада 2014 року, зареєстрована в реєстрі за №1778, засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в якій [PERSON] підтверджує факт роздільного проживання з громадянкою [PERSON] станом на 27 грудня 2007 року ( момент придбання квартири [PERSON]О.). Також він підтверджує, що джерелом набуття згаданої квартири на той час були не спільні сумісні кошти. В заяві [PERSON] вказав, що у разі звернення [PERSON] до суду з позовом, він не заперечує проти визнання судом квартири під № 15 у будинку під № 11 по провулку Лермонтовському в місті Одесі особистою приватною власністю гр. [PERSON]. Також цією заявою просив суд справу слухати у його відсутності. Представником Позивача до суду також була надана заява якою він підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх , справу слухати в його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягаю задоволенню з наступних підстав. П.3, ч.1, ст. 57 Сімейного кодексу України зазначає , що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Ч.6 ст. 57 Сімейного кодексу України передбачає, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. В нотаріально посвідченій заяві відповідача по справі, наданої до суду, їм визнається факт роздільного проживання з громадянкою [PERSON] станом на 27 грудня 2007 року ( момент придбання квартири [PERSON]О.). та те що джерелом набуття Позивачем спірної квартири були не спільні сумісні кошти подружжя та не заперечував проти визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на спірну квартиру. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги доведеними та такими що підлягають задоволенню,

Outcome: approved