overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що сторони, зареєстрували шлюб 18.10.2002 році у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 838, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 червня 2012 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №138. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки відповідача суду не відомі. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №138, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові -[PERSON], дружині - [PERSON]. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 серпня 2011 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №565. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки відповідача суду не відомі. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 серпня 2011 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №565, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові -[PERSON], дружині -[PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31 січня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31січня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що сторони зареєстрували шлюб 17.04.2007 року у відділі РАЦС по Соснівському району м.Черкаси, від шлюбу мають мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. З червня 2014 року сімейні відносини з відповідачем припинені. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, не приймає достатньої участі в матеріальному забезпеченні. Донька знаходиться на утриманні матері. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивачка в судове засідання скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний відповідача, який має молодий вік та не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина. При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. За згодою позивача ухвалюється рішення при заочному розгляді відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що сторони перебували в шлюбі, розірваному 22.05.2007 року, мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши поянення, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше передбаченого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину, який статею 182 СК України визначений в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До часткового задоволення суд приходить з урахуванням матеріального становища та стану здоров'я сторін, відповідач у працездатності не обмежений, має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні сина. Що стосується посилання на оплату додаткових освітніх послуг позивачкою для сина, з даного питання позивачка вправі звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини). При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що сторони проживали сім'єю без реєстрації шлюбу та мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] На даний час сімейні відносини з відповідачем припинені. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, не приймає достатньої участі в матеріальному забезпеченні. Син знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив не заперечував проти задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони проживали сім'єю без реєстрації шлюбу та мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] На даний час сімейні відносини з відповідачем припинені, син проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом № 158 обстеження умов проживання від 23.05.2014р. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліиментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний відповідача, який має молодий вік та не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина. При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що [PERSON] являється власником будинку, який їй відійшов відповідно договору дарування жилого будинку. Проте, в даному будинку залишилось зареєстроване місце проживання відповідача, її батька [PERSON], який фактично не проживає в ньому, будь-якої домовленості з відповідачем не було. На теперішній час позивач не бажає щоб у його будинку був прописаний (зареєстрований) відповідач [PERSON]. Самостійно виписати [PERSON] позивач не може, в звязку з чим звернулась до Чернігівського райсуду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить визнати [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Маяковського, 27. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності через похилий вік та стан здоровя, заявлені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи: копію договору дарування жилого будинку (а.с.8); довідка про склад сімї (а.с.6), довідка депутата селищної ради за підписами сусідів (а.с.7), приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі , з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником будинку розташованого за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Маяковського, буд.27. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в її домоволодінні. На даний час відповідач не проживає в будинку позивача понад 23 роки, що визнає сам та про що надано довідку депутата селищної ради за підписами сусідів. Стаття 71 ЖК України, вказує, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку понад 23 роки, право власності на будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування, отже враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved