Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд визнати недійним договір дарування частини квартири укладеного 16.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] в частині «відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON]переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні» та зобовязати приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з додаткових відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності здійсненого 16.10.2014 року за № 7360692, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири № 91, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Східна, 66. На виконанні у державній виконавчій службі знаходиться виконавче провадження про вселення позивача у спірну квартиру. У ході здійснення виконавчих дій [PERSON] дізналась , що власником іншої 1/2 частини квартири є [PERSON] на підставі договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яка зазначила у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.10.2014 року за № 7360692 в додаткових відомостях, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні. Позивач зазначає, що [PERSON] не була стороною у справі та її не стосувалось рішення суду, а вона отримала в дар 1/2 частину квартири без будь-якого виділення в натурі та визначення з позивачем права користування та володіння майном, в результаті чого було порушено право власності [PERSON], яке підлягає захисту в судовому порядку, тобто шляхом виключення додаткових відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.10.2014 року за № 7360692. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, оскільки позивач вибрала невірний спосіб захисту порушеного права та має звернутись до суду з позовом про встановлення нового порядку користування квартирою. Також зазначив, що квартира перейшла у власність за договором дарування, а порядок користування попередніх співвласників є обовязковим для нових співвласників. Від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, доходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2011 року належало по 1/2 частині квартири № 91, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Східній, 66 (а.с. 6). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14.08.2014 року встановлено порядок користування квартирою № 91 по вул. Східній, 66 в м. Житомирі шляхом виділення в користування [PERSON] кімнати площею 17,2 кв.м., позначеної на плані квартири цифрою 5 з балконом 0,90 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату площею 10,7 кв.м., позначену на плані цифрою 4. Кухню площею5,5 кв.м., позначену на плані квартири цифрою 3, коридор площею 6,2 кв.м., позначений на плані квартири цифрою 1, ванну кімнату площею 2,9 кв.м., позначену на плані квартири цифрою 2 залишити у спільному користуванні сторін (а.с. 27-28). На підставі договору дарування частини квартири від 16.10.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] належну дарувальниці 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). У договорові дарування також зазначено, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухомого майно про реєстрацію права власності у додаткових відомостях приватний нотаріус [PERSON] зазначила, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні сторін (а.с. 9). Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12 цс13 судом зазначено, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить вимогам цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У позовній заяві позивач просить визнати недійсним договір дарування в частині, а саме: «відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні», однак з у п. 2 договору дарування частини квартири зазначено, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, шляхом виділення [PERSON] кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м. Кухня площею 5,5 кв. м., позначену на плані квартири цифрою 3, коридор площею 6,2 кв.м., позначений на плані квартири цифрою, ванну кімнату площею 2,9 кв. м.., позначену на плані квартири цифрою 2 залишено у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Таким чином позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України. Зазначення нотаріусом у договорі дарування змісту резолютивної частини рішення суду не може бути підставою визнання недійсним договору дарування в цій частині. Вимога позивача про зобовязання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з додаткових відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності здійсненого 16.10.2014 року за № 7360692, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні» задоволенню також не підлягає, оскільки відомості про порядок користування квартирою зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно при первинній реєстрації прав власності на імя [PERSON] Відповідно до п. 6.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року у договорі про відчуження одним з учасників спільної часткової власності належної йому частки майна порядок володіння та користування конкретними його частинами може бути вказаний лише за наявності відповідного договору між учасниками спільної часткової власності про порядок володіння та користування майном або за їх письмовою згодою чи за наявності судового рішення про порядок володіння та користування майном (конкретними його частинами). Враховуючи, що суд відмовив позивачу у визнанні недійсним договору дарування частини квартири, вимога позивача про зобовязання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з додаткових відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності здійсненого 16.10.2014 року за № 7360692, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5113/13-ц, 2/296/649/14 від 14.08.2014 року встановлено порядок користування, а саме [PERSON] переходить у користування кімнати площею17,2 кв.м., позначеною на плані квартири цифрою 5 з балкон 0,090 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату залишити у спільному користуванні» задоволенню не підлягає, оскільки є похідною та відомості в реєстр були внесені на підставі договору дарування частини квартири.

Outcome: dismissed