Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням доповнень, просила: встановити факт, що [PERSON], котрий помер [INFO], визнавав себе її батьком; встановити факт прийняття нею після смерті [PERSON] спадщини; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори на 03.04.2015 року для [PERSON] після смерті [PERSON] В обґрунтування позову зазначала, що вона народилась [INFO]. У свідоцтві про народження відсутній запис про батька, яким являється [PERSON], котрий ще до її народження та після цього спільно проживав з її матір'ю, утримував та виховував її коли вона була неповнолітньою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» с. Кустівці Полонського району розміром 4,52 умовних кадастрових гектарів. До шести місяців з дня смерті батька вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. В квітні 2016 року звернулась до державного нотаріуса з питання оформлення своїх спадкових прав, де дізналась що [PERSON], яка є сестрою [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну батьку земельні частку (пай), що змусило її звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, вказавши, що вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження та що нею пропущено строк звернення до суду з позовом. Представник сільської ради [PERSON] позов визнала, пояснила, що покійний [PERSON] за свого життя визнавав себе батьком [PERSON], вони разом проживали однією сім'єю. Після смерті батька позивачка здійснювала його поховання, стала обробляти земельну ділянку, доглядала за будинком. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], яка народилась [INFO], відсутній запис про батька. Позивачка з часу свого народження проживала в с. Кустівці Полонського району в одному домогосподарстві з [PERSON] та її матір'ю [PERSON]. [PERSON] за свого життя визнавав, що він є батьком [PERSON], що стверджується поясненнями позивачки, представника сільської ради, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також даними довідки № 139 від 08.04.2016 року, виданої Кустовецькою сільською радою, котрі вказують на те, що [PERSON] та матір [PERSON] - [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, після народження позивачки [PERSON] визнавав себе її батьком та надавав утримання для неї. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтями 7, 8 Указу Президії Верховної ради Української РСР від 29 грудня 1969 р. N 2476-VII «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР», який підлягає застосуванню для даних правовідносин, в разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди. При встановленні батьківства у порядку, передбаченому статтею 7 цього Указу, діти мають ті ж права і обов'язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі між собою. У цих випадках взаємні права і обов'язки між дитиною, яка народилася до 01 жовтня 1968 року, і батьком, а також родичами батька вважаються такими, що виникли з моменту народження дитини. Таким чином, для встановлення факту визнання батьківства закон вимагає наявність двох умов: утримання батьком дитини та визнання ним за життя свого батьківства. Оскільки наведені вище докази підтверджують вказані обставини, тому суд вважає доведеним факт визнання [PERSON] свого батьківства щодо позивачки. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, зокрема, на вищезгадану земельну частку (пай). [PERSON], як дочка, згідно положень ст.529 ЦК УРСР 1963 року, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є спадкоємницею за законом першої черги. Відповідно до ст.549 названого Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За показаннями вищевказаних свідків, [PERSON] здійснила поховання батька і у її володіння відразу же перейшов будинок, в якому проживав [PERSON] та присадибна ділянка, яку позивачка стала обробляти, а в будинку робити поточний ремонт. Крім цього, [PERSON] забрала також домашні речі належні батькові, зокрема, швейну машинку. Отже, наведені обставини доводять наявність факту прийняття позивачкою спадщини після смерті батька. Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою покійного [PERSON] 03.04.2015 року для неї державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори Хмельницької області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на згадану земельну частку (пай). За правилами ст.530 ЦК УРСР 1963 року рідні брати і сестри померлого є спадкоємцями за законом другої черги і вони успадковують при відсутності спадкоємців першої черги або неприйняття ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування. Таким чином, оскільки після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є позивачка, яка прийняла спадкове майно, а тому видача державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцеві другої черги є незаконним, а тому дане свідоцтво визнається судом недійсним. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки [PERSON] щодо відмови у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачкою строків позовної давності та зазначає про таке. До вимог про встановлення юридичних фактів позовна давність не застосовується. Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, то таке свідоцтво видане 03.04.2015 року, а позивачка звернулась до суду з вимогою про його недійсність 13.04.2016 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Outcome: approved