Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] третя особа орган опіки та піклування Шепетівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З лютого місяця 2015 року позивач почала спільно проживати із [PERSON] Перед початком спільного проживання у них були щирі почуття кохання, довіри один одному, тому вирішили спільно жити без реєстрації шлюбу. Проживали у будинку батьків у селі Велика Шкарівка. Батько дитини, починаючи з травня 2015 року проживає окремо, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не приймає матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2016 року відповідач повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600.00 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Жодного разу з березня 2015 року відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. [PERSON] не бажає виконувати батьківські обов'язки щодо малолітньої доньки [PERSON], про що повідомив у відповідній заяві, яку засвідчив голова Великошкарівської сільської ради. Просить суд позбавити позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача в судове засідання з'явились позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, поважної причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 означеної постанови ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. Відповідно до висновку №12/15-33-2665/2017 від 14.12.2017 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], суду показали, що відповідач більше року дитину не провідує, дитиною не цікавиться. Таким чином, у матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, судом встановлено, що відповідач на великому проміжку часу не проявляв до дитини батьківської любові та турботи, не спілкувався з дитиною, не цікавився її бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з нею. Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від виконання, свідомо нехтує ними. Обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про його ухилення від виконання своїх обов'язків та про необхідність позбавити його батьківських прав в інтересах малолітньої дитини. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704.80 грн.

Outcome: approved