Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Кірова, буд. № 210. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 січня 1998 року, реєстр № 19 є власницею житлового будинку за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Кірова, буд. № 210. У належному їй будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON], яка є її онукою, проте фактично у вказаному будинку вона не проживає з 2006 року. Реєстрація відповідача у вказаному будинку призводить до порушення її прав, як власника, адже весь час вона оплачую комунальні послуги та несе витрати на утримання квартири відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, … з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 січня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Від відповідача повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судова повістка надсилалась за її зареєстрованим місцем проживання: [INFO]. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 січня 1998 року, реєстр № 19, є власницею житлового будинку за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Кірова, буд. № 210. Згідно довідки Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької № 402 від 25 березня 2019 року, місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 8924 від 30 жовтня 2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], проте не проживає за вказаною адресою з 2006 року. В силу того, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 5 ст.\~263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~316\~ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~ст.\~383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1\~ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно\~ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач в житловому будинку не проживає з 2006 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим,\~що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню житлового будинку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved