Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 січня 1999 року. Зазначена квартира розташована на 1 поверсі будинку. Зазначає, що 23 жовтня 2018 року сталось залиття її квартири. Комісією у складі представників обслуговуючої компанії «Спецсервіс» та голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар» встановили причину затоплення квартири - внаслідок зриву заглушки з радіатору опалення, внаслідок встановлення неякісного встановлення радіатору у квартирі [ADDRESS] , що належить на праві особистої приватної власності відповідачу. У результаті вказаних подій була затоплена її квартира, що підтверджується актом обстеження квартири. Згідно зі звітом про оцінку розміру майнового збитку від 13 березня 2019 року №16/19, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість завданої їй у результаті залиття квартири майнової шкоди становить 36 940 грн. Крім того, за експертні послуги нею було сплачено 2 500 грн. Ураховуючи наведене, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 36 940 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 24 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04 червня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що у день залиття квартири позивача, а також після зазначеної події у її квартиру не заходили представники комісії. До її помешкання заходила лише голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар» [PERSON] , яка не складала жодного документа, у тому числі жодних актів, які вона не бачила і не підписувала. Просила у задоволенні позову відмовити. 01 липня 2019 року від [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що викладені у відзиві заперечення на позов є безпідставними та необґрунтованими, обставини справи не спростовують. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 22 вересня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компаній «Уніка». У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за викладеними у ньому обставинами та просили задовольнити його. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши учасників справи, судом встановлено наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 січня 1999 року. (а. с. 5). Згідно з актами про залиття складеного об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар» від 23 жовтня 2018 року причиною залиття квартири [ADDRESS] внаслідок зриву заглушки з радіатору опалення, внаслідок встановлення неякісного встановлення радіатору у квартирі [ADDRESS] . Під час обстеження виявлено пошкодження, а саме: шпалери, двері (а. с. 7). Відповідно до звіту про оцінку розміру майнового збитку, завданого квартирі [ADDRESS] від 13 березня 2019 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість завданої позивачеві у результаті залиття квартири майнової шкоди становить 36 940 грн, (а. с. 11-37). Відповідно до квитанції про оплату [PERSON] за проведення оцінки збитку внаслідок залиття сплатила 2 500 грн (а.с.41). Згідно з уточнюючим актом про наслідки залиття складеного об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар» від 28 лютого 2019 року виявлені пошкодження: в кімнаті відшарувались шпалери на стелі на стиках та на стінах, грибок на поверхні штукатурки стін, деформовано дерев`яний плінтус, розводи на оборотній стороні лінолеуму підлоги, деформований дверний блок, у коридорі відшарувались шпалери на стелі та стінах, розводи на поверхні штукатурки стін, деформовано дерев`яний плінтус, розводи на оборотній стороні лінолеуму підлоги, деформовано дерев`яний блок вхідної двері, на кухні відшарувались шпалери на стелі по стиках та на стінах, відшарування шару емалі стін, відшарування лінолеуму підлоги від основи, деформовано дверний короб з лиштвою, у ванній кімнаті відшарування багет стелі, деформовано дверний короб з лиштвою (а.с.8). Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди. Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. В судовому засіданні відповідач та її представник не спростували факт залиття квартири [ADDRESS] , який відбувся 23 жовтня 2018р. з вини власників квартири 79 , враховуючи показання свідків, допитаних в судовому засіданні, а також наявний акт про залиття. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. У правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, відповідно до якої не позивач доводить наявність вини відповідача у заподіянні йому шкоди, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. В судовому засіданні встановлено, що в період з 23 жовтня 2018р. по 18 березня 2019р., позивачем [PERSON] не здійснювався жодний відновлювальний ремонт, у зв`язку з залиттям, яке відбулось 23 жовтня 2018р. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 30.11.2005р., власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.139). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком. Враховуючи, що позов подано лише до [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути матеріальну шкоду нанесену, у зв`язку з залиттям квартири позивача, в межах частини права власності на квартиру, тобто 1/3 частину. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2018 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компаній «Уніка» укладено договір добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб, поліс №К2S4NBR-18A64P3 (а.с.104). Згідно з висновком про вартість майнового збитку, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Експерт» від 29 березня 2019 року, замовник приватне акціонерне товариство «Страхова компаній «Уніка», вартість майнового збитку, завданого власнику майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 29 384 грн (а. с. 105-125). Враховуючи наявність звіту про оцінку розміру майнового збитку, завданого квартирі [ADDRESS] від 13.03.2019 року, складеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , згідно якого вартість завданої позивачеві у результаті залиття квартири майнової шкоди становить 36940 грн. та висновку про вартість майнового збитку, складеного ТОВ «Ай Експерт» від 29 березня 2019 року, згідно якого вартість майнового збитку, завданого власнику майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 29384грн., а також встановлений в судовому засіданні факт, що в період з 23.10.2018р. по 18.03.2019р., позивачем [PERSON] не здійснювався жодний відновлювальний ремонт в квартирі, суд вважає за необхідне прийняти до уваги висновок про вартість майнового збитку, складеного ТОВ «Ай Експерт» від 29 березня 2019 року. При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують залиття 18 березня 2019р. квартири [ADDRESS] з вини власників квартири 79 . В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечує факт такого залиття 18 березня 2019р., а позивач [PERSON] та її представник не довели в судовому засіданні факт такого залиття. 02 квітня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компаній «Уніка» складено страховий акт, на виконання своїх зобов`язань за договором комплексного страхування майна фізичних осіб, про страхову виплату у розмірі 20000 грн. Із акта вбачається, що страхова подія сталась 18 березня 2019 року (а.с 103). Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 988 ЦК України, статтею 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Тобто, положення наведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. З претензії про сплату у добровільному порядку на рахунок страхової компанії 20000 грн - відшкодування майнової шкоди у порядку регресу від 17 лютого 2020 року, яку було направлено приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» на адресу власників квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що 18 березня 2019 року сталось залиття житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 94). Оскільки ПрАТ«Страхова компанія «Уніка» відшкодовано майнову шкоду в розмірі 20000,00 грн., та враховуючи наявність трьох власників квартири [ADDRESS] , суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 3128грн. (29384 - 20000):3=9384:3= 3128грн.) За таких обставин, суд, встановивши факт залиття квартири позивача 28.10.2018р., причину та розмір шкоди, завданої майну позивача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у загальному розмірі 3128,00грн. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial