Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], відповідачі в квартирі не проживають тривалий час в зв'язку з постійним проживанням в США. Позивач надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у її відсутність. Відповідачі надали в судове засідання заяви в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просили їх задовольнити, розглянувши справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що мвститься в матеріалах справи, позивач володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] Виходячи з довідки Ф-3 № 160 від 07.02.2014р., виданої Житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» № 403. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], відповідно до довідки від 16.01.2014 року являються громадянами США, та постійно прожиають на території США. Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно із ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків. Відповідно до Ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивачки викладених у позовній заяві, відповідачі тривалий час знаходяться поза межами території України та є громадянанми США , а тому за таких обставин є підставі визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею, а саме в [ADDRESS]. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягає повному задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved