Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить суд стягнути з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 2017 року по 2020 рік позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син [PERSON] . Син [PERSON] повністю перебуває на утримані [PERSON] . Відповідач [PERSON] добровільно не здійснює належного утримання своєї дитини. Проте, він працездатного віку, будь-які обставини, які б свідчили про неможливість відповідачем [PERSON] чи то за станом здоров`я, чи з інших поважних причин не надавати кошти на утримання дитини не має. Їх спільна дитина [PERSON] потребує особливого догляду та постійного медичного огляду, оскільки має захворювання. Позивач [PERSON] наразі не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною якій не виповнилось трьох років. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8\~ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6) Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом дитина [PERSON] проживає із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. [PERSON] та [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач проживає окремо та не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Пунктом 3 частини 1\~статті 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік установлено у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4\~ частини\~ від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із звернення з відповідним позовом до суду. Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] має змогу надавати\~матеріальну допомогу на\~утримання\~своєї\~дитини. [PERSON] він працездатного віку, будь-які обставини, які б свідчили про неможливість відповідачем [PERSON] чи то за станом здоров`я, чи з інших поважних причин не надавати кошти на утримання дитини відповідачем до суду не надано. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] в частині утримання дитини задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~ частини\~ від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із звернення з відповідним позовом до суду. Аліменти\~- це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Окрім того, статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання і в разі розірвання шлюбу. [PERSON] не працює, доглядає за дитиною [PERSON] до досягнення ним трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачем, та між сторонами немає домовленості відносно утримання дружини, яка не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього коштів на утримання дружини. Суд при визначенні розміру коштів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років приходить до висновку, що стягувані кошти мають бути виправдані дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, тому з урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] в частині її утримання задовольнити та стягнути з [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1/6\~ частини\~ від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: approved