Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON]. З лютого 2014 року, вони проживають окремо. Відповідач будучи батьком дитини не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини та не цікавиться їхнім матеріальним становищем. Він працює неофіційно, але має достатній дохід, тому має можливість та зобов'язаний утримувати свою дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та суду пояснив, що дійсно є батьком [PERSON], [INFO]. На утримання сина надає матеріальну допомогу, купує необхідні речі, офіційно не працевлаштований, а тому вважає за недоцільне проводити стягнення з нього аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 07 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. За положеннями ст. ст. 180 - 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] працює неофіційно, має мінливий та нестабільний дохід. З урахуванням цих обставин, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти в запропонованому розмірі. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в розмірі 600 гривень. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 243, 60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 180-183 СК України,

Outcome: approved