Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 жовтня 2008 року. Від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на 3-му курсі Луцького коледжу рекреаційних технологій і права за спеціальністю «Право» денної форми навчання на контрактній основі. Вказує, що навчання на денній формі виключає можливість доньки працювати та отримувати доходи, однак вона потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, стипендії не отримує. Позивач не має змоги\~самостійно утримувати доньку самостійно, оскільки не працює, є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання. Відповідач не надає доньці матеріальної допомоги, якої вона потребує у зв`язку із навчанням. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позовні вимоги є завищеними та необґрунтованими. Крім того, зазначила, що доходи відповідача становить виключно заробітна плата, яка є мінімальною, про що зазначалось у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2008 року (аркуш справи 5). З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач є батьком [PERSON] (аркуш справи 6). Довідкою Луцького коледжу рекреаційних технологій і права від 01 лютого 2019 року підтверджується, що [PERSON] з 01 вересня 2016 року навчається на денній формі навчання даного навчального закладу. Термін навчання до 30 червня 2021 року (аркуш справи 7). Із договору №1/32-16 від 12 серпня 2016 року встановлено, що [PERSON] навчається на денній, платній формі навчання, загальна вартість освітньої послуги становить 31\~600, 00 гривень (аркуш справи 8). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.\~ Згідно із\~ статтею 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року,\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою дитиною сторін, продовжує навчатися на денній формі, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, а тому потребує матеріальної допомоги батьків на своє утримання. Також судом встановлено, що позивач ніде не працює, отримує пенсію по інвалідності, на її утриманні перебуває неповнолітній син та повнолітня дочка, яка продовжує навчання. Відповідач працює офіційно, має регулярний дохід, крім спільних з позивачем дітей, інших утриманців немає. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільної з позивачем доньки, чи спростовують встановлені судом фактичні обставини. В судовому засіданні представник відповідача, як на підставу своїх заперечень проти позову, посилалась на незадовільний стан здоров`я відповідача та неможливість у зв`язку із цим сплачувати, а також на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року,\~згідно з яким вирішено з відповідача на користь позивача стягувати аліменти у збільшеному розмірі, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 1100 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (аркуш справи 44), при цьому представник відповідача зазначала, що рішення не тнабрало законної сили та буде оскаржуватись в апеляційному порядку. Суд критично відноситься до таких доводів представника відповідача оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо стану здоров`я відповідача. Крім цього суд зазначає, що наявність обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року (на момент розгляду даної справи не набрало законної сили), не звільняє останнього від обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а може бути врахованим при визначенні розміру аліментів. З врахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а також враховуючи взаємний обов`язок\~батьків по\~утриманню дитини, яка продовжує навчатись, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі,\~у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 23 березня 2019 року, на період навчання, до досягнення нею 23 років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 768,40 гривень. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов задоволено на 66,6 % (800 грн. х 100 % : 1200 грн.), то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 511,75 грн. (66,6 % х 768,40 грн. : 100 %).

Outcome: partial