Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем проживала у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. На даний час діти підростають та потребують додаткових матеріальних витрат на їх утримання та виховання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач працює, а тому має можливість сплачувати аліменти. Позивачка сама не може забезпечити нормального життєвого існування та розвитку дітей, крім того зважаючи на те, що в даний час пройшло різке подорожання як продуктів харчування так і одягу, вона не змозі сама в повному обсязі хоча б мінімально задовольнити потреби дітей, тому просила суд про присудження на її користь з відповідача в примусовому порядку аліментів на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого чинним законодавством, починаючи стягнення з 04 квітня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, вказавши на обставини, що були наведені нею у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач дітям ні чим не допомагає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши усі обставини справи, дослідивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності та давши їм оцінку, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 1997 року, на що вказує свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER], яке було видане виконкомом Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, про що було зроблено запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 5 (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). Як слідує із довідки виданої виконавчим комітетом Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 23 квітня 2014 року за №200, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із дітьми (а.с.16). Отже, судом встановлено, що правовідносини, що є предметом данного спору регулюються нормами Сімейного кодексу України щодо обов'язків матері батька утримувати дитину та його виконання. Так, ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи вони перебували у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, визначено обов'язки батьків щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Судом з'ясовано в судовому засіданні, що відповідач працює, тому є фінансово - спроможним, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дітей по 1/3 частини заробітку (доходу), а у відповідності до правил ч.2 даної статті, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки будь - яких належних доказів, що вказують на неможливість сплати ним визначеної судом суми на утримання дітей, він не надав. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до повного задоволення. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved