Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі права приватної власності їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Коли вказаний будинок належав батькам [PERSON] , з їх дозволу в ньому було зареєстровано рідного дядька позивача - [PERSON] . Однак, як до реєстрації так і після неї, відповідач житлом не користувався, оскільки має житло в іншому населенному пункті. Оскільки відповідач без поважних причин не користується належним позивачу житловим будинком, в добровільному порядку знятися з реєстрації наміру не має, засобів зв`язку з ним також немає, позивач була вимушена звернутись до суду з метою визнання [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, жодних клопотань до суду не надходило. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні зазначила, що відповідача зареєстрували для отримання паспорту задля роботи. Також, вказала, що [PERSON] вона не бачила вже більше 3-х років та в будинку він ніколи не проживав. Свідок [PERSON] , який проживає по сусідству, в судовому засідання вказав, що відповідача він не бачив більше 5-ти років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству в будинку по [ADDRESS] , вже 42 роки, та вказала, що відповідача бачила лише один раз, у належному будинку позивача він ніколи не проживав. Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач уклала 20.11.2014 року шлюб із [PERSON] , змінивши своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії договору про поділ нерухомого майна від 31.07.2012 року та копії договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, від 24.07.2012 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджене копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 13.02.2020 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217669743 від 24.07.2020 року, №246470365 від 02.03.2021 року. З довідки №64 від 29.03.2021 року, складеної старостою Щасливцевської сільської ради Самохваловою К., вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно до Акту про непроживання фізичної особи за місцем реєстрації №33-19 від 29.03.2021 року, складеної старостою Щасливцевської сільської ради [PERSON] - в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , починаючи з дня реєстрації місця проживання 22.10.2004 року, фактично не проживає [PERSON] . Також, факт непроживання [PERSON] в належному будинку позивача підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наданими у судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Таким чином, оскільки відповідач більше року не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин, а безпідставне його перебування на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивач не бажає стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved