Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її сином та проживав у вказаній квартирі до 2014 року. В подальшому він поїхав на заробітки, змінив місце проживання, але з реєстрації не знявся. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахуванням його реєстрації у вказаній квартирі, хоча він не приймає участі в оплаті вказаних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач надіслала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа Управління ДМС у Полтавській області в судове засідання не з'явилось, про день слухання справи було повідомлено належним чином. Частиною 4 ст.169 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 3 СК України, передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Якщо особи, перестали бути членами сім'ї власника, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як власник та члени його сім'ї. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири від 19.08.2009 року та довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно №79376117 від 01.02.2017р.. У квартирі позивача значиться зареєстрованим її син [PERSON], [INFO] Вказана обставина підтверджується відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Факт тривалого непроживання відповідача у зазначеній квартирі підтверджується актом від 22.09.2016 року, відповідно до якого свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2014 року. Реєстрація відповідача у спірному житлі створює перешкоди для власника квартири, викликані необхідністю оплати комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням реєстрації відповідача, [PERSON] За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON], не проживає у спірному житлі більше року, суд з огляду на положення ст. 405 ЦК України приходить до висновку, що останній втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, то підстав для задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстрації не вбачається. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial