Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19 лютого 2016 року У Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільному стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №42, зареєструвала шлюб з [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність з відповідачем взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 28.12.2019 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій остання підтримав позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судове засідання з`явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Також повідомила, що від шлюбу відповідач та позивач мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник відповідача наголосила на тому, що позивачем не висунуто вимоги про стягнення на її користь судового збору із відповідача, а тому просила залишити судові витрати саме за позивачкою. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяви позивача та відповідача, заслухавши думку представника відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19 лютого 2016 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільному стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1500. Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Щодо аргументів представника відповідача відносно того, щоб при ухваленні рішення залишити судові витрати за позивачем, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, вирішення питання про стягнення судового збору є прерогативою суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved