Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 15.01.2014 року о 15:15 год., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Iveko Daicy», реєстраційний номер [NUMBER], по а/м М-05-01, не вибрав безпечну дистанцію руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з а/м ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1. Правил дорожнього руху. Оскільки відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» позивач звернулась 16 січня 2014 року до страхової компанії із відповідною заявою. Незважаючи на неодноразові звернення до страхової компанії позивач страхову виплату не отримала. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.12.2014р. №74/14 вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП складає 9303,15 грн. Посилаючись на Закон України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-ІV ПАТ «УСК «ГАРАН-АВТО» повинно виплатити позивачу страхову виплату в розмірі спричиненої матеріальної шкоди. Позивачеві також було спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесених душевних стражданнях із-за пошкодження майна та неможливістю використання його за власним розсудом, що змусило докласти додаткових зусиль для організації свого життя, розмір якої [PERSON] оцінює в 2000,00грн. З посиланням на ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закон України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила задовольнити позов. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», просив стягнути пеню в розмірі 4328,39 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягав на їх задоволені, з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, неявки суду не повідомив по дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; представник відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, по дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 15.01.2014 року о 15:15 год., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Iveko Daicy», реєстраційний номер [NUMBER], по а/м М-05-01, не вибрав безпечну дистанцію руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з а/м ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1. Правил дорожнього руху. Власником а\\м ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 635773. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-ІV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», про що виданий страховий поліс №АС/5374846. 16.01.2014р. позивачем до страхової компанії було подано заяву встановленого зразка про страховий випадок, який стався 15.01.2014р., а тому відповідальність за майнову шкоду, спричинену позивачу як потерпілій в ДТП особі повинна нести страхова компанія. Згідно ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.12.2014р. №74/14 вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП складає 9303,15 грн. Відповідно до п.36.2. ст. 36 Закону №1961-ІV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до страхової компанії, остання не здійснила виплату страхового відшкодування, чим порушила законні права позивача. Відповідно до п.36.5. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення зі страхової компанії суми виплати страхового відшкодування в розмірі 9303,15 грн. та пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 4328,39 грн. правомірні та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.3. ч.2. даної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна. Суду не доведено факт спричинення позивачці моральної шкоди, не доведено факт наявності моральних страждань, не обгрунтовано розмір моральної шкоди, тому в цієї частині позовних вимог слід відмовити. Судові витрати позивачки, документально підтверджені квитанціями, підлягають відшкодуванню відповідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial