Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та зміну розміру аліментів, в якому зазначає, що змінилось її сімейне становище та збільшились матеріальні витрати, у зв`язку з народженням сина - [PERSON] , оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , розмір яких був встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрат пов`язані з розвитком дитини, а саме, у зв`язку з відвідуванням курсів англійської мови, курси «Соробан», та витрат на обстеження на купівлю приладдя для корекції зору, у зв`язку з встановленим діагнозом сину - [PERSON] міопічний астигматизм. З огляду на викладені обставини, позивач просить розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , змінити з 1000,00 грн. щомісячно на 2500,00грн., щомісячно, та стягнуто разово з відповідача на користь позивача додаткові витрати на неповнолітнього сина в розмірі 20959,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2020р. відкрито провадження по справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 13.03.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти стягнення додаткових витрат, які понесені у зв`язку з обстеженням сина у окуліста, та не заперечує проти збільшення розміру аліментів до 1109,00 грн. в обґрунтування своїх заперечень, відповідач зазначає, що не має офіційного та постійного місця роботи, що підтверджується копією трудової книжки та як фізична особа-підприємець не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує, а тому вказані факти суттєво впливають на його фінансовий стан та платоспроможність. Відповідач намагається підтримувати сина в можливих для всіх членів його сім`ї розмірах, не обмежуючись лише сплатою встановленого розміру аліментів, якщо має можливість - витрачає на сина навіть більше, ніж встановлено рішенням суду, а збільшення розміру аліментів поставить відповідача у вкрай невигідне становище, коли він не зможе сплачувати аліменти у повному розмірі, внаслідок чого може утворитись заборгованість. В судове засіданні позивач не з`явилась, направила до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засіданні не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи наявність відзиву, в якому викладені заперечення щодо позову, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони по справі з 26 листопада 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2010 року (а.с.12-13). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2015р., з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.03.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу 05.06.2018р.(а.с.15). Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Щодо додаткових витрат на утримання дитини, слід зазначити наступне. За положеннями ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489/цс17). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Положеннями статтей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані з відвідуванням курсів англійської мови та школи « [INFO] » не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, в розумінні ст. 185 СК України. В ході судового розгляду встановлено, що у малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз міопія, астигматизм (а.с.22). В підтвердження понесених витрат на дитину, у зв`язку з встановленим їй діагнозом, позивач надала копії чеків від 16.08.2019р. на суму 515,00 грн. (а.с.23), від 30.08.2018р. на суму 871,00 грн. (а.с.27), від 11.08.2018р. на суму 318,00 грн. (а.с.27), від 22.02.2019р. на суму 545 грн. (а.с.29). В позовній заяві позивач зазначає, що згідно бланку замовлення «Модна оптика» 16.08.2019р. замовлено лінзи Pure Vision 2 tork по рецепту на загальну суму 3300,00грн., однак в матеріалах справи наявний бланк замовлення та відсутній документ, що підтверджує сплату суми коштів в розмірі 3300,00 грн. Отже, позивачем не доведено наявність витрат в сумі 3300,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку з встановленим їй діагнозом, в загальній сумі 2249,00 грн. (515,00грн.+871,00грн.+318,00 грн.+545 грн.) Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача Ѕ частина додаткових витрат, що становить суму 1124,50грн. Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів, слід зазначити наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2015р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.03.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В підтвердження зміни сімейного стану позивача, останні надала копію свідоцтва про народження сина [PERSON] , [INFO] (а.с.16). До відзиву відповідачем надано копію свідоцтва про народження сина [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Отже, після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина сторін, сімейний стан обох змінився. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2020рік», з 01 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2395 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2015р. розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1000,00 грн. на 1900,00 грн., щомісячно з дня винесення рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial