Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що разом з відповідачем проживає у житловому будинку по [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат та коридору загального користування, якими вона вільно, на власний розсуд не може розпоряджатися, оскільки відповідач чинить їй у цьому перешкоди. На її неодноразові зауваження припинити такі дії він не реагує, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити порядок користування житловим будинком, зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні таким та стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги визнала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повторно у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02.07.2008 року на підставі рішення виконкому Сможенської сільської ради Сколівського району Львівської області № 15 від 16.05.2008 року, вбачається, що позивачка є власником житлового будинку по [ADDRESS], який складається з трьох житлових кімнат площею 12,4м2; 15,4м2; 15,5м2, кухні площею 10,9м2 та коридору, що підтверджується копією технічного паспорту. В судовому засіданні встановлено, що у вказаному будинку разом з позивачкою проживає відповідач, який внаслідок неприязних відносин з позивачкою чинить останній перешкоди у користуванні житлом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.ст. 317, 318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.ст. 379, 380 ЦК України обєктом права власності може бути житловий будинок житло. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у судовому порядку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, якщо про це заявлено позов. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Спосіб захисту права власності суд визначає на вимогу власника залежно від тих порушень його права, які він вимагає усунути. З урахуванням вищезазначених норм закону та обставин справи, суд вважає, що позивачка, яка є власником спірного житлового будинку, не може у повній мірі реалізувати своє право власності та користуватися належним їй будинком, у звязку з чим порушуються її права, які необхідно відновити, відтак суд вважає, що запропонований позивачкою порядок користування житловим будинком по [ADDRESS], виходячи із засад розумності і справедливості, зважаючи на конкретні обставини даної справи і надані на їх підтвердження докази є найбільш оптимальний, прийнятним, доцільним та таким, що відповідає інтересам сторін і не порушує їх прав. Ураховуючи наведене, суд також вважає за необхідне зобов`язати відповідача не чинити позивачці перешкоди у користуванні житловими кімнатами та коридором, які будуть їй надані. У зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення з [PERSON] 243,60 гривень судових витрат, пов'язаних з сплатою судового збору.

Outcome: approved