Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] в селі Монастирець Самбірського району Львівської області померла її мати [PERSON] . 02.07.1996 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого спадковим майном є: - земельна ділянка площею 1,1098 га (кадастровий номер 4624285200:11:000:0422), яка розташована на території Монастирецької сільської ради Самбірського району, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка надана на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 08.12.2008р. № 884 про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №531440 від 17.10.2011 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 462420001004684; - земельна ділянка площею 0,3200 га (кадастровий номер 4624285200:15:000:0361), яка розташована на території Монастирецької сільської ради Самбірського району, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка надана на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 08.12.2008 року № 884 про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №585784 від 17.10.2011 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 462420007004337. До дня смерті позивачка часто навідувала матір, оскільки проживала в м.Самборі, а останні місяці забрала її до себе до міста. Мати проживала в селі в будинку по [ADDRESS] . Даний будинок колись належав батькам, який був ними подарований їй, що виключало для неї існування заповіту, оскільки ніякого майна не було. А те, що у матері є пай, вона не знала. Лише восени 2019 року, коли виникла необхідність відчуження будинку, то під час прибирання приміщення було виявлено серед інших маминих паперів Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто майно, яке нею було набуто важкою працею в колгоспі. Не знаючи про заповіт, вона не скористалась своїм правом спадкоємця за заповітом та своєчасно не звернулась до нотаріальної контори. Звернулась в Самбірську державну нотаріальну контору лише у вересні 2019 року. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки нею пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини, в зв`язку з чим рекомендовано звернутись, як спадкоємцю за захистом свого права в суд. Із врахуванням наведеного просить суд задовольнити позов та визначити їй додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, покликаючись на обставини викладені в ній, просила слухати справу у її відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача Вільшаницької сільської ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив слухати справу у відсутності представника. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із такого. Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. [INFO] в с. Монастирець Самбірського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . ( а.с. 4). [INFO] в с. Монастирець Самбірського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . (а.с. 3) . Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із заповіту посвідченого секретарем виконкому Монастирецької сільської Ради народних депутатів Самбірського району Львівської області від 02.07.1996 року відомо, що [PERSON] і [PERSON] на випадок їхньої смерті зробили розпорядження, згідно якого, жилий будинок і все їхнє майно (приватизована земля згідно Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-ЛВ № 032115 в кількості 0,574 га від 24 червня 1996 року), що буде належати їм на день їхньої смерті заповіли дочці [PERSON] . (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із повідомлення виданого Самбірською державною нотаріальною конторою від 12.09.2019 року відомо, що причиною відмови нотаріуса в оформленні спадщини, є пропуск [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачкою у позовній заяві зазначено про те, що їй не було відомо про наявність заповіту в її користь, вона вважала, що будинок батьками їй подарований, також не знала і про пай. Коли виникла необхідність відчуження будинку, то під час прибирання приміщення було виявлено серед інших маминих паперів Державний акт на право власності на земельну ділянку. Тобто не знаючи про заповіт вона не скористалась своїм правом спадкоємця за заповітом та своєчасно не звернулась до нотаріальної контори. Даний факт свідчить про її необізнаність щодо обставин спадкування. Згідно правового висновку висловленого Верховним судом у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду України, в постанові від 26.06.2019 року справа № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачкою пропущено строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому позов слід задовольнити визначивши [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved