Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Котовської міської лікарні про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 02 жовтня 2012 року в Котовській міській лікарні під час комп'ютерної томографії головного мозку їй була введена контрастна речовина «Омніпак 300», яка містить йод, в наслідок чого в неї розвилася анафілактична реакція, вона втратила свідомість, стан її здоров'я різко погіршився, після чого відносно неї лікарі почали проводити реанімаційні дії. Позивачка також вказує на те, що зі слів її чоловіка, коли вона короткочасно повернулася до тями, лікарі намагалися дати їй підписати якийсь папірець з надрукованим текстом, але вона не могла цього зробити, оскільки знову втратила свідомість. Після цього цей папірець запропонували підписати її чоловіку, мотивуючи це тим, що лікарі її спасають і треба поставити підпис. Будучи в стані шоку чоловік, не читаючи, поставив свій підпис. Пізніше позивачці стало відомо, що для зазначеного вище обстеження була необхідна її особиста попередня письмова згода, яку вона не давала та про яку їй не було нічого відомо. В результаті зазначених неправомірних дій співробітників відповідача позивачка впродовж 10 діб знаходилася на стаціонарному лікуванні в Котовській міській лікарні, надалі, лікувалася амбулаторно, однак, стан здоров'я не поліпшувався. Позивачка вказує на те, що до теперішнього часу, не зважаючи на лікування, вона не вилікувалась, почуває себе погано, лікування потребує значних витрат, які добровільно відповідач відшкодовувати не бажає. Також позивачка зазначає, що неправомірними діями відповідача їй було спричинено моральної шкоди, яка складається з того, що неналежне лікування спричинило їй фізичного болю, порушило її звичайний життєвий ритм, їй постійно приходилось шукати кошти на лікування, її чоловік був змушений взяти відпустку за свій рахунок для догляду за нею та двома неповнолітніми дітьми та багато чого іншого. На підставі вищенаведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 6400,25 грн. матеріальної шкоди, а також усі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Пізніше позивачка уточнила свої позовні вимоги, а саме 14 квітня 2014 року та просила стягнути з відповідача на її користь 6224,95 грн. матеріальної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди, а також усі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами наведених статей встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду - це правопорушення, до складу якого входять: шкода, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв'язок між ними, вина особи, яка заподіяла шкоду. Позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язаний на засадах змагальності переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2012 року в Котовській міській лікарні під час комп'ютерної томографії головного мозоку позивачу була введена контрастна речовина «Омніпак300». 05 серпня 2013 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області по справі була призначена судово-медична експертиза , з метою визначення причино -наслідкового зв'язку між діями персоналу Котовської міської лікарні та настанням погіршення стану здоров'я позивачки по справі. Відповідно до висновку експерта за №295 від 16.12.2013 року у [PERSON] встановлено патологія: токсична полінейропатія. (алергічна реакція на йодоутримаючий препарат). Виражене вегетативно-трофіческий та сенсорний розлад. Астеноневротичний та больовий сіндром. Зідно до висновку між веденням пацієнтці [PERSON] контрастної речовини «Омніпак300» й розвитком у неї алергічної реакції з послідуючим різким погіршенням загального стану здоров'я мається прямий причинний зв'язок. На теперішній час [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання. Судом оглянуті рапорти молодшої медсестри кабінета комп'ютерної томографії [PERSON], рентген лаборанта комп'ютерної томографії [PERSON] які вказували, що пацієнткі [PERSON] задавалось питання, щодо алергічної у неї реакції на йодоутримаючий препарат і вона повідомила про відсутність алергії . Також у судовому засіданні судом були допитаний свідок, який попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень згідно ст.ст. 384, 385 КК України та давав присягу свідка, а саме [PERSON]. Свідок пояснив суду, що він був присутній при тому, що угода про згоду на проведення томографії була написана чоловіком [PERSON] , однак після того як її стало вже погано. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків. Таким чином суд вважає, що відповідач не надав суду переконливих доказів у підтвердження обставин, на які він посилалася як на підставу своїх заперечень проти позову. Таким чином, в результаті дій фахівців Котовської міської лікарні при виконанні своїх трудових обов'язків, позивачеві була спричинена матеріальна та моральна шкода. Відповідальність за причинену позивачу матеріальну та моральну шкоду повинен нести відповідач - Комунальний заклад «Нікопольська центральна районна лікарня», оскільки відповідно до ст. 1172 ЦК України: «Юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов'язків». А за ст. 1166,1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважав обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 3760 грн.75 коп., яка складається із вартості придбаних ліків, які позивач використав за призначенням лікарів та документально підтвердив. Судом задоволено вимоги позивача про стягнення витрат на проїзд у розмірі 480,28 гривень, оскільки ці поїздки повязані з лікуванням та обстеженням у лікарнях у м. Одесі та у м.Києві В той же час в матеріалах справи є квитанції про сплату сум, як благодійних внесків, однак судом вони не приймається оскільки ці благодійні внески позивач, здійснила на власний розсуд. Відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Проте, в матеріалах справи є квитки які не на імя позивачки складені та фіскальні чеки на придбання ліків не підтвердженні рецептами та призначеннями лікаря , які також не можуть бути прийнятті судом як докази. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивача суд приймає до уваги, що згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, яких зазнала позивач, порушення нормальних життєвих зв'язків, адже у зв'язку з цим вона стала інвалідом 3 группи , також довелося звертатися за медичною допомогою та неодноразово відвідувати лікувальні заклади, з відповідача на користь позивачки слід стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 6000,00 грн. Позивачка просила також стягнути на свою користь з відповідача судові витрати, повязані із оплатою правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2012 року, також передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Встановлено, що в суді правову допомогу позивачу надавав адвокат [PERSON], що підтверджено ордером та договором. Витрати [PERSON] на правову допомогу відповідно до квитанції від 28 червня 2013 року та квитанції від 29 червня 2013 року склали 3000 грн. Згідно журналу судового засідання адвокат брав участь у судових засіданнях в суді неодноразово, судові засідання тривали довгий час, що становить загалом в часі 129 хвилин, або 2 години 9 хвилин. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 216 січня 2014 року № 719-VІІ розмір мінімальної заробітної плати за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року складає 1218,00 грн. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу, яка підлягає виплаті [PERSON] становить: 1218,00 грн. : 100% х 40% = 487,20 грн. за 1 годину; 487,20 грн. : 60 хвилин = 8,12 грн. за 1 хвилину; 8,12 грн. х 129 хвилин = 1047,48 грн. Позов [PERSON] до суду було подано 15 липня 2013 року, таким чином є підстави розраховувати компенсацію витрат за правову допомогу по підготовці позовної заяви, та уточнень до позовної заяви від 13 лютого 2014 року та 14 квітня 2014 року, у зв'язку з підрахуваннями по заявам суд, вважає, що адвокатом могло бути загалом витрачено 4 години на підготовку вказаних заяв . 4 години дорівнює 240 хвилин 8,12 х 240 хвилин = 1948,80 грн. Виходячи з наведених розрахунків, суд, вважає за можливе стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до вимог ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі гривні.

Outcome: partial