Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що 10.09.2003року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі і не має змоги самостійно утримувати доньку. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, жодним чином не бажає утримувати матеріально свою доньку, хоча має можливість, оскільки працює на фірмі, орендує приміщення, рехтує та займається покраскою автомобіля. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 800гривень. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечив щодо стягнення аліментів в розмірі 350гривень. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 10.09.2003 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON].(а.с.5). Відповідно до довідки ТОВ ЖЕО №4272 від 01.12.2014 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 180,181 ч.3 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182ч.2 СК України. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Добровільно надавати допомогу він не бажає. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач офіційно не працює, утриманців не має, добровільно не надає матеріальної допомоги дитині, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700гривень, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2014року та до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial