Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісячно до виповнення 3 річного віку дитини. Позивач у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29.08.2015 року вони із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги, оскільки є інвалідом ІІІ групи. Відповідач мешкає окремо та має фінансову змогу утримувати її. У судовому засіданні [PERSON] та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували та пояснили, що відповідач не має можливості матеріально утримувати свою дружину, оскільки він сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини, а також на його утриманні знаходяться батьки, які досягли пенсійного віку та є непрацездатними. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 29.08.2015 року [NUMBER] (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08.06.2016 року (а.с. 7), яка проживає разом із матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданої Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області від 05.07.2016 року № 968 (а.с. 22). Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, що підтверджується відповідними довідками Виконавчого органу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Нововодолазької селищної ради від 02.11.2016 року № 813 (а.с. 25) та від 23.11.2016 року № 908 (а.с. 35), а також іншими документами (а.с. 8, 21) та поясненнями сторін. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Сімейне законодавство України передбачає обов'язок подружжя матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Із пояснень позивача по справі, встановлено, що остання на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 164890, виданого 12.09.2012 року безстроково (а.с. 23). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Із наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] має змогу матеріально підтримувати дружину, оскільки має постійне місце роботи та стабільний заробіток, що підтверджується довідкою № 2477/10/20-16-05 виданою 20.09.2016 року Південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДВС у Харківській області, де [PERSON] працює на посаді головного державного ревізора - інспектора (а.с. 26). Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) визначаються з урахуванням положень ст. 182 СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не доведено підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини відповідно до ст. 182 СК України. Згідно ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд керується загальними принципами розумності та справедливості, відповідно до яких стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно істотно погіршувати стан іншого. Виходячи з положень ст. 182 СК України, суд враховує матеріальне положення платника аліментів та робить висновок про те, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я і спроможний платити аліменти на утримання позивача. Посилання відповідача та його представника на те, що він сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та має на утриманні ще батьків - пенсіонерів, враховуються судом при визначенні розміру аліментів, проте не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог, оскільки відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці. Також суд бере до уваги, що дохід відповідача з відрахуванням аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини не становитиме менше прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» (станом на 01 січня 2016 року в розмірі 1378 грн. для працездатної особи). З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на її користь потрібно стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років. Вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму задоволенню не підлягає, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання дружини діючим сімейним законодавством не передбачений. При цьому суд зазначає, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 18.08.2016 року. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід тягнути судовий збір, оскільки дане рішення частково ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на вище викладене,

Outcome: partial