Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , в шлюбі сторони народили сина [PERSON] [INFO].. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 8 квітня 2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та сторони стали проживати окремо. Батько - відповідач по справі [PERSON] будь - якої участі у вихованні та утримані дитини не приймає, не цікавиться їх життям, не забезпечує матеріально, не спілкується з дитиною, тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] [INFO], а також просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на обставинах, що викладені в позовній заяві та на задоволені позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справив суді. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але також надав до суду заяву в якій просив слухати справу в його відсутність та підтримав висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківський прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON]. Представник прокуратури не заперечувала щодо задоволення позову, зазначаючи, що задоволення позовних вимог позивача не суперечить правам та інтересам дитини. Суд враховуючи наявні в справі матеріали, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та інших учасників процесу. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного; Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб 18 вересня 2009 р. Перебуваючи в шлюбі сторони народили сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 8 квітня 2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та сторони стали проживати окремо, неповнолітній [PERSON] став проживати зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач повністю займається вихованням та забезпеченням неповнолітнього [PERSON], також позивач забезпечений житлом, офіційно працює. Відповідач [PERSON] вихованням, матеріальним забезпеченням та розвитком дитини не займається, будь - якої участі у житті дитини не приймає. 11.06.2014 р. висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав: 1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1.) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2.) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3.) жорстко поводяться з дитиною; 4.) є хронічними алкоголіками чи наркоманами; 5.) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6.) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4,5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], то суд виходить з того, що частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 181 СК України встановлює способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, за вимог ч. 3 вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані братии участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставнами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахванням обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача [PERSON] Виходячи з вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial