Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею у чотирикімнатній ізольованій квартирі [ADDRESS] ; зняти реєстрацію місця проживання відповідача в указаній квартирі. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Харківської міської ради від 18.01.2017 №23 «Про визнання громадян наймачами житлової площі» наймачами чотирикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] визнані: [PERSON] (наймач), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат), [PERSON] (син). Зазначена квартира не приватизована, перебуває на балансі Харківської міської ради. Відповідач в 1991 р. вступив у шлюб і з квартири з`їхав, з цього часу за місцем реєстрації не мешкав, не вів спільне господарство, не приймав участь в утриманні квартири, не надавав грошові кошти на сплату комунальних послуг, не підтримував відносини з родиною. Всі витрати, пов`язані з утриманням квартири та сплатою комунальних послуг несла позивач. 14.04.2018 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 31.10.2019 представником третьої особи Харківської міської\~ради до суду подане пояснення на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували право користування спірною квартирою, яка належить на праві власності територіальній громаді м. Харкова, зокрема не надано договору найму чи ордеру на жиле приміщення. Також факт не проживання протягом встановленого законом строку не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами і ґрунтується лише на показаннях свідків, які проживають в будинку [ADDRESS] , джерелом яких може бути виключно інформація, надана самим позивачем, тобто особою, зацікавленою в вирішенні даної цивільної справи. В позовній заяві немає також доказів, які б встановлювали причини відсутності відповідача в спірній квартирі, зокрема щодо визнання його непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги чи перебування в місцях обмеження чи позбавлення волі, а також не надана інформація щодо місця роботи [PERSON] , відомості щодо перешкоджання доступу в спірну квартиру тощо. Крім того представник ХМР вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо фактичного місцезнаходження чи місця роботи [PERSON] ; нічим не підтверджується, що за зазначеною в позовній заяві адресою для надіслання судових повісток: [ADDRESS] , відповідач дійсно буде повідомлений належним чином. В зв`язку з чим представник вважає, що позивач зобов`язана викликати відповідача до суду через оголошення судом на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. Представник ХМР вважає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , порушить його конституційне право на житло. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в разі неявки відповідача просила винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень, а також відзиву від нього до суду не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Харківської міської ради від 18.01.2017 №23 «Про визнання громадян наймачами житлової площі» [PERSON] визнана наймачем чотирикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , зі складом сім`ї 4 особи: [PERSON] наймач, [PERSON] мати, [PERSON] брат, [PERSON] син. Згідно свідоцтва про шлюб, 14.04.2018 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складений відповідний актовий запис №81. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6311-1653476-2018 від 24.05.2018, а також паспорта громадянина України [PERSON] № [NUMBER] , виданого 15.05.2018 органом 6311. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи відомості, наведені [PERSON] в позовній заяві, представником ХМР в поданих до суду поясненнях, суд вважає встановленим, що квартира [ADDRESS] , не приватизована, і станом на дату подання позовної заяви, належить територіальній громаді м. Харкова. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Допитаний під час розгляду справи в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що є другом сина позивача понад 7 років, буває в квартирі раз на тиждень, залишається ночувати, відповідача не знає, жодного разу його не бачив. Допитаний під час розгляду справи в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є сином позивача, пояснив суду, що відповідач є його дядьком, з яким він не спілкується близько 4 років, де він знаходиться не знає. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] не проживає в квартирi за адресою: [ADDRESS] , понад встановлений законом шестимiсячний строк. Обставини, наведені представником ХМР в поданому до суду поясненні, суд не вважає належною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріали справи не вказують на наявність наведених підстав, передбачених законом для продовження строку збереження за відповідачем жилого приміщення. З`ясувати місце знаходження відповідача і причини його відсутності не вбачається можливим. Як вказує позивач і свідки, відповідач відсутній за адресою реєстрації значно довше за визначений законом шестимісячний термін. За цей час він в квартирі не з`являвся, нею не цікавився, комунальні послуги не оплачував. Щодо посилання представника ХМР на відсутність доказів, що за указаною позивачем адресою для надіслання судових повідомлень відповідачу [ADDRESS] , він дійсно буде повідомлений належним чином, суд вважає належним доказом той факт, що указана адреса є зареєстрованим місцем проживання відповідача, згідно інформації, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області. Якщо ж [PERSON] не цікавиться кореспонденцією, яка може надходити йому за даною адресою, це свідчить на користь позивача в даному спорі, оскільки підтверджує викладені нею обставини. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] і визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , із зняттям його з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved