Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до відповідача в якому, просить визнати за нею право власності в порядку поділу майна подружжя: на ? частину житлового будинку № 68-а по вул. Смірнова в м. Балаклія Харківської області та на ? частину автомобіля Mercedes-benz Sprinter, 2005 року випуску, № шасі WDB9026621R602029, держномер АХ8210СЕ. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.11.1983 року вона уклала шлюб з [PERSON] В період шлюбу ними за спільні кошти було придбане вищезазначене майно, але право власності було зареєстровано лише за відповідачем. 05.02.2015 року рішенням Балаклійського районного суду Харківської області шлюб між ними було розірвано, проте в добровільному порядку поділити спільне сумісне майно [PERSON] відмовляється. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, позивач просила про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05.02.2015 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1983 року по 05.02.2015 року (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі ними було придбане наступне майно: - житловий будинок № 68-а по вул. Смірнова в м. Балаклія Харківської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.08.2002 року (а.с. 8); - автомобіль Mercedes-benz Sprinter, 2005 року випуску, держномер АХ8210СЕ, № шасі WDB9026621R602029., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №696387 від 17.06.2010 року (а.с. 9). Згідно довідки Балаклійського БТІ право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] відповідачем у справі (а.с. 13). Як вбачається з вищезазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.06.2010 року власником спірного автомобіля є [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 СК України\~передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказане спірне майно є обєктом права спільної сумісної власності сторін, так як було набуте за час шлюбу. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та визнати за останньою право власності на ? спірного майна в порядку поділу майна подружжя. На підставі\~ст.88 ЦПК України, оскільки ухвалою Балаклійського районного суду Харківською області від 16.04.2015 року було задоволено клопотання позивача про відстрочення судового збору, належний до сплати судовий збір суд частково пропорційно до задоволеної частини вимог стягує з відповідача на користь держави в розмірі 1819 грн. 75 коп. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved