Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача - [PERSON] 18 777 грн., сплачених на виконання умов договору на надання послуг № 104/14 від 3 вересня 2014 року, 375 грн. 54 коп. передбаченого умовами цього договору штрафу, 5 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати, розірвавши вказаний вище договір, укладений 3 вересня 2014 року між сторонами по справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Із наданої позивачем копії договору № 104/14, укладеного 3 вересня 2014 року встановлено, що ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] зобовязовується виконати роботи по виготовленню меблів «Стінка», вартість яких становить 18 775 грн., а замовник зобовязовується оплатити вартість цих виробів. Авансовий внесок за цим договором становить 3 120 грн. В ході судового розгляду позивач посилалась на ті обставини, що нею дійсно було укладено договір індивідуального замовлення із відповідачем [PERSON], за умовами якого останній зобовязовувався виготовити меблі за замовленням позивача. [PERSON] пояснила, що після підписання сторонами договору нею було сплачено [PERSON] завдаток, після чого позивач сплатила повністю вартість замовлення, в тому числі - шляхом переведення коштів на картковий рахунок відповідача. Зі слів позивача відповідач не виконав замовлення, на даний час від неї переховується, що свідчить про те, що наміру виконувати прийняті на себе зобовязання за договором від 3 вересня 2014 року останній не має. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» - договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. З огляду на наведену норму закону, суд вважає, що між сторонами дійсно було укладено договір побутового підряду на виготовлення певної продукції. Відповідно до наданих позивачем копій товарних чеків та квитанцій про здійснені платіжні операції через Сарненське ЦВ Рівненської філії «Приват Банк» - [PERSON] дійсно сплатила повну вартість замовлених у [PERSON] меблів, виконавши таким чином, свої зобовязання за договором № 104/14 від 3 вересня 2014 року. Копія повідомлення попередження від 20 березня 2015 року, адресованого позивачу, доводить, що станом на вказане число замовлення за вказаним вище договором [PERSON] виконано не було. Вказаним вище документом відповідач зобовязовувався виконати замовлення позивача після 20 квітня 2015 року. Однак, доказів виконання [PERSON] умов договору на момент розгляду даного спору судом, останнім, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, надано не було. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором. Пунктом 6.3 договору № 104/14, укладеного 3 вересня 2014 року сторонами, передбачено, що договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін. Одностороннє розірвання договору можливе лише у випадках, передбачених цим договором та законодавством України. Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що існують правові підстави для розірвання договору, укладеного сторонами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, судом встановлено, що з боку відповідача дійсно мало місце порушення прийнятих на себе зобовязань по виготовленню меблів на замовлення позивача, що є підставою для стягнення завданих збитків, а саме : суми, сплаченої позивачем як оплату за обумовлені меблі. Крім цього, пунктом 5.4 договору № 104/14 передбачено, що за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 2%. Згідно із ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Так як позивачем доведено необгунтованість невиконання відповідачем покладених на себе зобовязань є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної у позові суми штрафу. Одночасно позивачем заявлено вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди. Із змісту ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження глибини завданої моральної шкоди позивачем зазначено, що вона є опікуном [PERSON] [INFO], а тому меблі за договором від 3 вересня 2014 року замовляла у дарунок підопічній. Внаслідок невиконання договору та фактично втрати сплачених за замовлення грошових коштів позивач, яка має хронічні серцево-судинні захворювання, перенесла моральні страждання, які оцінює у 5 000 грн. Вказані вище обставини доводяться наданою [PERSON] копією рішення Сарненської міської ради № 958 від 21 грудня 2005 року та медичною довідкою № 8 від 5 березня 2016 року, виданої КЗ «Сарненський ЦПМСД». Враховуючи наведене, з огляду на те, що позивач є пенсіонером, інших видів доходів не має, суд вважає доведеним факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок невиконання договору та втратою сплачених коштів, через що вимога позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі, вказаній у позові, підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Квитанція № 57 від 10 березня 2016 року, наявна в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 551 гривні 20 копійок судового збору, а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 611, 837, 1166 ЦК України,

Outcome: approved