Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та згідно з заявою про зміну предмету позову просить суд визначити розмір часток земельної ділянки кадастровий номер 0120410100:01:005:0586 (державний акт на право власності серії ЯИ №325703, виданий 14.04.2010р. за №011000400166), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться в спільній сумісній власності, а саме визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 0120410100:01:005:0586 (державний акт на право власності серії ЯИ №325703, виданий 14.04.2010р. за №011000400166), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], складала ?; визначити, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 0120410100:01:005:0586 (державний акт на право власності серії ЯИ №325703, виданий 14.04.2010р. за №011000400166), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає ?, частка [PERSON] - ?. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] позивачка є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось після смерті останньої, згідно з заповітом. Позивачкою було отримано свідоцтво про право на спадщину - ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При цьому постановою нотаріуса від 17.07.2013р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану під вказаним домоволодінням, оскільки з наданих нотаріусу документів останній не має можливості самостійно визначити частку земельної ділянки, яка належить спадкоємцю, оскільки ділянка знаходиться у спільній сумісній власності без визначення часток співвласників. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явився. Надав суду заяву, згідно з якою заявлені вимоги з урахуванням зміненого предмету позову підтримав та просив суд задовольнити останні. Відповідачі до судового засідання не з'явились. Про день та час судового засідання були повідомлені належним чином. Надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення вимог не заперечували. Третя особа явку свого представника до судового засідання не забезпечила. Про день та час судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна заява, згідно з якою представник третьої особи проти позовних вимог не заперечував. Справу розглянуто судом без фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, встановив наступне. 07.06.2012р. [PERSON], [INFO]., складений заповіт, згідно з яким остання все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі всі належні частки в будинку з відповідною часткою надвірних побудов, а також всі належні частки земельної ділянки, розташовані в [ADDRESS], заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.13). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Бахчисарайської державної нотаріальної контори Корольовою О.В. та зареєстрований в реєстрі під №1230, 1231 (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] 04.02.2014р. державним нотаріусом Бахчисарайської державної нотаріальної контори Корольовою О.В. видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме ? ідеальну частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд та будівель під [ADDRESS], житловою площею 69,3 кв.м., загальною площею 116,9 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 487 кв.м. із фонду виконкому Бахчисарайської міської ради та грошові внески з належними відсотками та грошовими компенсаціями, що зберігають у Територіально-відокремленому без балансовому відділенні №10011/044 КРУ ВАТ «Державний Ощадний банк України». На підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на ? частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Корольової В.О. від 17.01.2013р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] у зв'язку з тим, що державний акт виданий лише на ім'я [PERSON] на загальну площу 0,0487 га, однак в рішенні Бахчисарайської міської ради від 27.08.2008р. №440-И, на підставі якого був виданий державний акт, вказано, що земельну ділянку площею 0,0487 га передано в спільну сумісну власність гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] належить на праві власності ? частка житлового будинку, [PERSON] - ? частка та [PERSON] - ? частки. Тому нотаріус, вивчивши державний акт на право власності на земельну ділянку та рішення Бахчисарайської міської ради, дійшла висновку, що якщо державний акт був би виданий без порушень законодавства, [PERSON] належало б тільки 1/3 частки земельної ділянки, не зважаючи на той факт, що спадкодавцю належить ? частка будинку, який розташований на цій земельній ділянці. З наданих документів нотаріус не мав можливості самостійно визначити частку земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON] (а.с.11-12). Частиною 1 статті 86 Земельного кодексу України (далі ЗК) встановлено, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності(спільна часткова власність) або без визначення ідеальних часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Правилами статті 120 ЗК України встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду до кількох осіб право власності на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі, споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі, споруди. Згідно статей 355, 368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст.1226 ЦК України). Отже спадкоємець учасника спільної сумісної власності має право у відповідності до зазначених положень закону на визначення частки спадкодавця в майні, що знаходилося у спільній сумісній власності, тобто встановлення обсягу спадкового майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності, а також на визнання права власності на це майно у судовому порядку, якщо є перешкоди для оформлення спадкових прав через нотаріальну контору, зокрема, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. За змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Вказані положення наведені також в п. 3.4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що співвласниками земельної ділянки площею 0,0487 га, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №325703, виданим [PERSON] на підставі рішення Бахчисарайської міської ради від 27.08.2008р. (а.с.18-19, 23). Враховуючи те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності, з огляду на що частки співвласників не визначені, спадкодавцю за життя належала ? частка домоволодіння по [ADDRESS], на яку позивачем отримане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та зареєстроване право приватної власності на таку частку, неможливість нотаріусом самостійно визнати відповідну частку в земельній ділянці, що належала спадкодавцю, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині визначення частки померлої [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку та визначити її ідеальну частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку як ?. Тому позовні вимоги в частині визначення частки земельної ділянки, що належала померлій [PERSON], підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення розміру часток інших співвласників, а саме [PERSON] та [PERSON], суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки виходячи зі змісту ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених або невизнаних прав. Так, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом з метою захисту своїх прав задля можливості оформити свої спадкові права, зокрема на спірну земельну ділянку. При цьому інші співвласники земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не уповноважували [PERSON] на представництво їх інтересів та звернення до суду з позовами про визначення часток, що належать саме їм як співвласникам в спільній сумісній власності. У разі, якщо інші співвласники вважають, що є необхідність для визначення розміру належних їм часток, вони не позбавлені права звернутись до суду із відповідним позовом ( у разі дійсної необхідності). Враховуючи викладене, в частині вимог про визначення, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 0120410100:01:005:0586 (державний акт на право власності серії ЯИ №325703, виданий 14.04.2010р. за №011000400166), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає ?, частка [PERSON] - ?, слід відмовити, оскільки позивачкою не доведена необхідність визначати відповідний розмір часток інших співвласників на підставі позовних вимог, заявлених [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial