Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, до досягнення останніми повноліття. Свій позов обґрунтовує тим, що з 24.11.2011 по 02.11.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а утримання дітей потребує значних матеріальних витрат, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Усього цього вона сама не в змозі забезпечити. Відповідач може сплачувати аліменти. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 5000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. У своєму письмовому відзиві від відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в користь позивача на утримання своїх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а саме по 2261,50 грн. на кожну дитину. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, тобто в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину по 2 261,50 грн. та зазначив, що він працює неофіційно та не має постійних доходів. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24.11.2011 перебували в шлюбі, під час якого у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, і вказані факти не заперечуються сторонами по справі (а.с. 6-8). Згідно копії рішення Луцького міськрайонного суду від 02.11.2020 у справі №161/11305/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-8). Відповідно до копії довідки Підгайцівського НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів-гімназія» від 06.05.2021 №00117/07,02/2-2021, [PERSON] в 2020-2021 н.р. навчається в 3 класі Підгайцівського НВК (а.с.9). Окрім того, відповідно до копії довідки Підгайцівського ДНЗ №31 від 14.05.2021, [PERSON] , [INFO] , відвідує середню групу Підгайцівського ДНЗ «Малятко» з 28.09.2020. Оплату за харчування дитини в дошкільному закладі здійснює мама дитини - [PERSON] (а.с.10). Встановлено, що позивач самостійно здійснює матеріальне забезпечення дітей, однак її доходів для повного їх утримання не вистачає. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей та на утримання позивача. Крім того, відповідач офіційно не працює, однак є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб та за станом здоров`я здатний працювати. Позовні вимоги відповідач визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, одна у сумі меншій, аніж заявлено позивачем, а саме у розмірі, що становить 50 відсотків від розміру прожиткового мінімум, встановлено для дітей відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утриманнянеповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подання позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоров`я позивача, відповідача, стан здоров`я дітей та вважає за можливе стягнути з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в такому розмірі. Також суд приходить до висновку, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial