Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за її батьком, [PERSON], який помер 21.03.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON], та, відповідно, є його спадкоємцями першої черги за законом. Позивач проживала окремо від батька, однак здійснювала за ним постійний догляд перед смертю. Після відкриття спадщини за батьком, який помер 21.03.2013 року, позивач з незалежних від неї причини не мала можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Звернувшись із такою заявою у листопаді 2015 року до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, позивач отримала відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину через пропуск зазначеного строку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач своєчасно не скористалась правом на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви через те, що протягом року після смерті батька здійснювала догляд за своєю матірю [PERSON], яка потребувала постійного стороннього нагляду через кризове протікання гіпертонічної хвороби, а після її смерті, яка сталась 10.03.2014 року, позивач сама перебувала під наглядом сімейного лікаря. У звязку з цим можливості своєчасно зібрати необхідні документи та звернутись із заявою про прийняття спадщини у позивача не було. Відповідачі в судове засідання не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідач [PERSON] заявив про визнання ним позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖС № 289198, виданим Новоандріївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 15.05.1985 року, та Свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 887490, виданим виконкомом Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. 21.03.2013 року батько позивача, [PERSON], помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 253257, виданим виконкомом Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 22.03.2013 року. У звязку із смертю [PERSON] за ним відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка на території Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за батьком не звернулась, оскільки здійснювала догляд за своєю тяжко хворою матірю, [PERSON], що підтверджується відповідними довідками. Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки наявні її матері хвороби мали тривалий хронічний характер, а обовязок по догляду за родичами є одним з головних сімейних обовязків людини. Життя та здоровя людини визнаються в України найвищими соціальними цінностями, а тому потреба особи у тривалому лікуванні та відновленні нормального стану здоровя не може бути перешкодою в реалізації інших, і зокрема, спадкових, прав та законних інтересів. Зважаючи на зазначені обставини, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом (відповідач спадщину не прийняв), спору з приводу спадкового майна немає, суд вважає, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси заінтересованих осіб, суперечити принципам законності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved