Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи вимоги тим, що 06.09.2015 помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0, 0608 га. Після смерті батька заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте при оформленні спадкової справи зясувалося, що [PERSON] акт виписаний з помилками на імя [PERSON] Корнієвича, після чого в акт були внесені зміни по виправленню, проте знову з помилкою на імя Периченко. Всі решта документів батька були видані на імя [PERSON]. Таким чином, з метою реалізації права заявниці на спадкування, вона просить суд встановити факт належності її батьку [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №064506, виданого йому 28.12.1998. В судове засідання заявниця не зявилась, надіслала заяву в якій вимоги підтримала просила справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявивсь, надав через канцелярію суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову, просить слухати справу без участі представника. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії СМ №052131, виданого 28.01.1999 Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області, зазначено « [PERSON], [INFO]». В посвідченні інваліда війни серії Б №559714, виданого 17.12.2003 зазначено «Петриченко Петро Корнійович». Ідентифікаційний номер виданий на імя [PERSON]. Разом з тим, в [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії І-КВ №064506, виданого 28.12.1998 вказані дані «[PERSON] Корнієвич». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК №347176, виданого 07.09.2015 відділом державної РАЦС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київської області у віці 90 років помер [PERSON], актовий запис №554. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд вважає, що встановлення факту неправильності запису в [PERSON] акті на право приватної власності на землю спадкодавця, надасть заявниці можливість реалізувати своє справо на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON]. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Таким чином, досліджена сукупність доказів та їх логічний аналіз дає підстави вважати про те, що в [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії І-КВ №064506, виданого 28.12.1998 Малоснітинською сільською радою, була допущена помилка у зазначені прізвища та по-батькові померлого, а саме зазначено «[PERSON] Корнієвич» замість вірного «Петриченко Петро Корнійович». Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявника доведеним та обґрунтованим.

Outcome: approved