Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції, просила визнати противоправним та скасувати накази №76 від 18 червня 2015 року про оголошення догани; наказ №60 від 25 травня 2015 року; наказ №82 від 25 червня 2015 року; наказ №78 від 24 червня 2015 року комунального підприємства фірма «Райдуга» відносно [PERSON]; визнати протиправним та скасувати наказ №51-к від 03 серпня 2015 року комунального підприємства фірма «Райдуга» про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера, поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера комунального підприємства фірма «Райдуга», стягнути з комунального підприємства фірма «Райдуга» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 серпня 2015 року по день розгляду справи по суті, стягнути з директора комунального підприємства фірма «Райдуга» [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 тисяч гривень (а.с.2-3, 76-80, 133-140). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.07.2014 року вона була прийнята на посаду економіста з планування КП фірма «Райдуга» та відповідно до наказу за №48-к від 15.07.2014 року була переведена на посаду головного бухгалтера КП фірма «Райдуга». 03.08.2015 року позивача звільнено з посади головного бухгалтера за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї обов'язків. Позивач зазначає, що звільнена незаконно, оскільки підставою її звільнення були накази директора КП фірма «Райдуга» №76 від 18.06.2015 р., №60 від 25.05.2015 року, №82 від 25.05.2015 року, №78 від 24.06.2015 року, відповідно до яких до неї застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Внаслідок незаконного звільнення, позивачу відповідачем також спричинено моральні страждання, розмір яких вона оцінює в 50000 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись його безпідставність. Зазначивши при цьому, що підставою звільнення були неодноразові догани головному бухгалтеру підприємства, неподання фінансових звітностей до контролюючих органів. Також відповідач послався на обставини того, що посаду головного бухгалтера ліквідовано (а.с.18-20). Третя особа про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник третьої особи просив суд розглянути справу без його участі (а.с.151). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу №51-к від 03.08.2015 року позивача звільнено на підставі п.3. ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків та порушення трудової дисципліни, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці (а.с.8-10, 11-14, 22-24). Згідно акту від 03.08.2015 року позивачу запропоновано компромісне вирішення питання розірвання трудового договору, а саме на підставі ст.36 п.1 КЗпП України (а.с.24). Як вбачається з акту ДПІ у місті Іллічівську Одеської області Головного управління ДФС в Одеській області про результати камеральної перевірки платником КП фірма «Радуга» не подано податкову декларацію по збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод (а.с.21). Як вбачається з наказу №82 від 25.06.2015 року на позивача покладено персональну відповідальність за організацію та ведення бухгалтерського обліку (а.с.27). Згідно наказу №76 від 18.06.2015 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани (а.с.28). Рішенням в.о.начальника ДПІ у місті Іллічівську Одеської області Головного управління ДФС в Одеській області до КП фірма «Райдуга» застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн. (а.с.31). Згідно наказу №78 від 24.06.2015 року оголошено попередження за відсутність на робочому місці, та внесено відповідні відомості до табелю обліку робочого часу підприємства про відсутність [PERSON] на робочому місці (а.с.36). У відповідності до п.7.1., п.7.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку в КП фірма «Райдуга» за порушення трудової дисципліни до працівника застосовуються наступні стягнення, а саме догана, звільнення (а.с.87-91). Як вбачається з довідки КП «Райдуга» позивачу на момент звільнення сплачено 5314,52 гривень (а.с.92). Згідно довідки КП «Райдуга» заробітна плата позивача за червень 2015 року склала 4986,37 гривень, за липень 2015 року - 5222,58 грн. (а.с.94). Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин. Так, частина шоста\~ст.43 Конституції України\~гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Статтею 233 КЗпП України\~передбачено, що\~\~працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі\~трудової книжки. У відповідності до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Аналізуючи докази в їх сукупності та окремо суд зазначає, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани згідно наказу за №76 від 18.06.2015 року (а.с.28). Також суд звертає увагу на акт від 03.08.2015 року, яким позивачу запропоновано компромісне вирішення питання, а саме розірвання трудового договору на підставі ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін (а.с.24). За положеннями ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем положень ст.149 КЗпП України, які є обов'язковими перед накладанням дисциплінарного стягнення, яке обрано відповідачем із посиланням на п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, аналізуючи акт від 03.08.2015 року про компромісне вирішення питання щодо розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем обставин визначених положеннями п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, а саме відсутність належних та допустимих доказів систематичного невиконання позивачем та без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. А відтак суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказів №51-к від 03 серпня 2015 року комунального підприємства фірма «Райдуга» про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера, №76 від 18 червня 2015 року про оголошення догани відносно [PERSON] та поновлення [PERSON] на посаді головного бухгалтера комунального підприємства фірма «Райдуга» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне. Так, відповідно до положень ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з п.8 Постанови КМУ за №100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Згідно довідки, наданої КП-фірма «Райдуга» заробітна плата [PERSON] за два останніх місяця роботи перед звільненням (червень, липень 2015 року) становить 12691,39 грн. (6198,87 грн. + 6492,52 грн.). Відповідно середньомісячна заробітна плата складає 6345,70 грн. (12691,39 грн./2). Загальна кількість робочих днів 43 (червень - 20 днів, липень 23 дні). Середня кількість робочих днів складає 21, 5 (43 дні/2). Середньоденна заробітна плата за два місяці складає 295,15 грн. (6345,70 грн./21,5 днів). Загальна кількість робочих днів вимушеного прогулу на день розгляду справи у суді 152 дні (серпень 2015 р. - 20 днів; вересень 2015 р. 22 дні, жовтень 2015 р. 22 дні; листопад 2015 р. 21 день; грудень 2015 року 23 дні; січень 2016 р. 19 днів; лютий 2016 р. 21 день; березень 2016 р. 4 дні). Таким чином, заборгованність за час вимушено прогулу, яка підлягає стягненню з відповіджача на користь позивача, складає 44862,80 грн. (295,15 грн. х 152 дні). Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Але позивачем не надано доказів про наявність спричиненої моральної шкоди в обґрунтування заявленої суми відшкодування. Тому вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приймає рішення саме про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial