Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем був укладений шлюб 05 серпня 2011 року, який зареєстрований в Ленінському відділі державної реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №372. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, в червні 2016 року сімя фактично розпалась у звязку з тим, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, часто відбувалися сварки та скандали. Спору з приводу майна не має. Позивачка просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище «Руденко». [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій позов та пояснила, що вони з відповідачем не проживають разом майже три року, мешкають окремо. Вона проживає з іншим чоловіком, від якого чекає дитину, тому просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності так як перебуває за кордоном України, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 2011 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №097989 виданого 05 серпня 2011р. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №187704 видане 20 грудня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. (а.с.6) Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Сімя розпалася у червні 2016 року, шлюб носить формальний характер, примирення сторони не прагнуть, позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище «Руденко». Відповідно до довідки №239 [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у звязку з вагітністю КЗ «Пологовий будинок №4» ж/к і на 30 липня 2018 року має термін вагітності 30 тижнів. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що вагітна вона від [PERSON], який є батьком її дитини. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON], позивачка по справ, вагітна та очікує від нього дитину, та надав письмову заяву, що він підтверджує своє батьківство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно до ч.2, ч.3 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право предявляти позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved