Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.1993 року сторони уклали шлюб. 26.07.2005 року від спільного шлюбу сторін народився син [PERSON]. З 2014 року сторони не підтримують сімейні сосунки та проживають окремо. 16.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з матірю та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється від участі в утриманні сина, у звязку з чим [PERSON] змушена звертатись до суду. Крім того, позивач стверджує, що [PERSON] працевлаштований, працює приватним підприємцем, але має нерегулярний дохід, жодним захворюванням не страждає, непрацездатних дружин та дітей на утриманні не має. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, та просить суд постановити рішення про стягнення з [PERSON]; О.І. на користь позивача аліменти у розмірі 1500 грн., аргументуючи заявлену суму тим, що це розмір аліментів, який відповідач в змозі сплачувати кожен місяць, оскільки сукупний дохід від підприємницької діяльності відповідача в середньому становить 5000,00 грн. в місяць. Крім того, представник зазначає, що зазначена сума відповідає діючому законодавству. Суду було надано квитанції від 13.05.2016 року та 22.03.2016 року про сплату аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження від 16.08.2005 року серія І-ЖД №015345). 16.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з матірю [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи представник [PERSON] не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог. Розмір аліментів у сумі 5000,00 не було обґрунтовано, суду не було надано документів в підтвердження заробітку відповідача. Таким чином, позовні вимоги задоволені частково в розмірі, який було визнано відповідачем, а саме 1500,00 грн., оскільки суд вважає, що цієї суми достатньо для утримання дитини та це відповідає орієнтовно 1/3 від заробітку відповідача. Крім того, оскільки суду було надано квитанції про сплату аліментів за березень та квітень, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з 01.05.2016 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів.

Outcome: partial