Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду з позовом до Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що [INFO] у віці 83 років в с. Благоєве, помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . З приводу прийняття спадщини, що залишився після смерті батька, вона звернулась до державної нотаріальної контори у Лиманському районі Одеської області, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок вона позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. Представник позивача адвокат Поночовна Т.Б. надала до суду заяву якою просила проводити слухання справи без її участі, додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області надав до суду заяву якою просив проводити слухання справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] у віці 83 років /а.с.7/. Згідно до запису в погосподарській книзі №20 Кремидівської сільської ради особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] (нині померлим) значиться житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рік забудови 1966 /а.с. 12/. Відповідно до довідки Кремидівської сільської ради №1172 від 08.10.2019 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - один /а.с.13/. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с.9-10/. З копії спадкової справи №240/2012, відкритої до майна померлого [PERSON] , вбачається, що інші спадкоємці, окрім [PERSON] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст. 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.ст. 386, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved