Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги та про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1500 грн., починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково на розлучення згоден та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, але в розмірі 1/4 частки від його доходів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2005 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем не обґрунтовані позовні вимоги, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу в натурі, або наявності інших обставин, що мають істотне значення та що дає підставу для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі та розмірі визначеному позивачем, а навпаки зазначає, що відповідач щомісячно отримує дохід. У зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, та при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, що на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. та на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмір551,20 грн.

Outcome: partial