Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона є матір»ю [PERSON], [INFO] З 2006 р. [PERSON] почала проживати однією сім»єю з [PERSON] [INFO] р. у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зі свого народження та до цього часу проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. З 2008 р. відповідач взагалі перестала приймати навіть формальну участь у вихованні доньки, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини взагалі не надавала і не надає. [PERSON], як мати, злісно нехтувала виконанням своїх обов»язків: зловживала наркотичними засобами, перебувала на обліку в правоохоронних органах, в наркодиспансері, неодноразово здійснювала та продовжує здійснювати ряд кримінальних правопорушень у зв»язку з чим притягувалась до кримінальної відповідальності. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.19, 164-166, 243, 244 СК України, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини - [PERSON], [INFO] та передати [PERSON] їй під опіку, призначивши опікуном. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Представники третіх осіб подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.8,9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO] року народження (а.с.6). Батьком [PERSON] в свідоцтві про народження зазначений [PERSON], батьківство якого встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.05.2010 р. (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер (а.с.6 зв.). [PERSON] мешкає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], складеного районною адміністрацією Запорізької міської Ради по Шевченківському району, мати неодноразово судима. Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2014 р. була засуджена за ст.309 ч.2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.05.2014 р. її звільнено від відбування покарання на підставі п.1 Закону України «Про амністію». З часу звільнення і по теперішній час мати малолітню доньку за місцем мешкання не відвідує, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її розвитком та станом здоров»я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. [PERSON] не працює, вживає наркотичні засоби, не має постійного місця проживання, теперішнє місце її перебування не відоме. На цей час долею дитини опікується рідна бабуся (а.с.24). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. З досліджених судом вищевказаних доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що мати ухилилась від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала харчування, медичного догляду, лікування доньки, не спілкувався з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляла інтересу до внутрішнього світу дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення від виховання доньки, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном суд виходив з наступного. Ст.243 СК України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. З висновку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської Ради від 14.05.2014 р. про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини встановлено, що [PERSON] може виконувати обов»язки опікуна над малолітньою онукою [PERSON] (а.с.22). Виходячи з того, що батько малолітньої [PERSON] помер, а мати позбавлена батьківських прав, вимоги про встановлення опіки та призначення опікуном [PERSON] ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. На підставі ст.88 ЦПК Украйни, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved