Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 05.09.2010 року. Позовна заява мотивована тим, що 05.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 4. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, фактичні шлюбні стосунки вони припинили в березні 2015 року і стали проживати окремо. Подружні відносини припинено по тій причині, що сторони виявилися людьми з різними характерами, поглядами на життя. Непорозуміння між ними викликали неможливість спільного спілкування, вирішення сімейних питань, конфлікти, часті сварки, які привели до того, що сім'я фактично розпалася. Позивачем неодноразово були прийняті заходи для збереження сім'ї, але позитивних результатів не було. Тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання 21.07.2015 р. відповідач не з'явився повторно, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним оголошенням в газеті «Вінниччина» від 10.07.2015 року № 53 (22995). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 05.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 05.09.2010 року виконкомом Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.11.2011 року відділом державно реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Сімейне життя у сторін не склалось у зв'язку з тим, що сторони виявилися людьми з різними характерами, поглядами на життя. Непорозуміння між ними викликали неможливість спільного спілкування, вирішення сімейних питань, конфлікти, часті сварки, які привели до того, що сім'я фактично розпалася. Позивачем неодноразово були прийняті заходи для збереження сім'ї, але позитивних результатів не було. Позивачка переконалася, що подальше її життя з відповідачем є неможливим, так як вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них із відповідачем різні бюджети та різні плани на майбутнє. Шлюб практично розпався, а тому його збереження буде суперечити інтересам позивача. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «[PERSON]». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved