Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка за життя склала заповіт на ім`я позивача, яким заповіла останній належну їй однокімнатну квартиру [ADDRESS] (за реєстром 57/100 часток квартири). Квартира першочергово була двокімнатною, в подальшому частина була викуплена та переведена у нежитлове приміщення, інша частина квартири була придбана спадкодавицею. Позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса у визначений законом строк. У видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом було відмовлено позивачу, у зв`язку з виявленням невідповідності по документам з частками та перетворенням двокімнатної квартири в однокімнатну. Просить визнати за нею право власності на 57/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , що складають однокімнатну квартиру, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, загальною площею 29,6 кв.м., житловою 16,9 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . Позивач та її представник - [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому. Відзиву на позов не надали. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. 17 листопада 2020 року від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Саяпіної І.Г. до суду надійшли документи, які витребовувались. Ухвалою суду від 13 січня 2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 14 травня 2001 року [PERSON] придбала (57/100) квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнатижитловою 16,9 кв.м., розташована на 1 поверсі п`ятиповерхового будинку (а.с.20). 57/100 часток квартири [ADDRESS] зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на праві особистої власності, реєстраційний номер № [NUMBER] , що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.21). Згідно з поверховим планом виконаним 29 серпня 2000 року на будівлю під літ-А-5 по [ADDRESS] , квартира складається з: коридору - 4,0 кв.м., житлової кімнати - 12,5 кв.м, шкаф -0,3 кв.м. та 0,5 кв.м, житлова кімната - 16,9 кв.м, кухня 5,4 кв.м, ванна - 2,2 кв.м, туалет - 1,1 кв.м. (а.с.24). Із довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 01 липня 2020 року видно, що 57/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . В архіві підприємства зберігається архівна справа на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] з реєстрацією на ім`я іншої фізичної особи (а.с.22). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №565 (а.с.31,47). До дня смерті остання була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.17). Спадкоємцем належної померлій квартири [ADDRESS] згідно заповіту, складеного 16 серпня 2019 року, є [PERSON] (а.с.18,48). Із технічного паспорта на спірну квартиру, виготовленого 21 січня 2020 року видно, що виявлено зміну кількості житлових кімнат. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості Української товарної біржі за №72810 від 14 травня 2001 року квартира є однокімнатною. Загальна площа квартири становить 29,6 кв.м., житлова площа становить 16,9 кв.м. Квартира складається з: коридору - 4,0 кв.м., житлова кімната - 16,9 кв.м, кухня 5,4 кв.м, ванна кімната - 2,2 кв.м, вбиральня - 1,1 кв.м. (а.с.25,26). Позивач 12 лютого 2020 року подала до приватного нотаріуса криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіної І.Г. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.46). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 вересня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] : цілу частку однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю належним чином документально підтвердити склад спадкової маси, як цілої частки однокімнатної квартири за вказаною адресою, у зв`язку із розбіжностями правовстановлюючого документу у частині визначення права на об`єкт нерухомості, правом на його частку - 57/100 та вимогам заявника отримати свідоцтво про право на спадщину на цілу частку вказаної квартири (а.с.28). Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини та правовідносини щодо підстав набуття права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі заповіту, складеного [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] має право на отримання спадкового майна: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу та складає 57/100 часток квартири. Згідно приписів ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено що спадкоємець виконала встановлений обов`язок та звернулась до приватного нотаріуса у встановлоений законодавством строк. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Суд дійшов висновку, що нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved