Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому, на підставі ст.ст. 141, 180-183, 191, 192 СК України, просила змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2006 року шляхом стягнення з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.12.2014 р., тобто дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Вказаний шлюб було розірвано 16 травня 2005 р.. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2006 р. було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 180 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», на те, що розмір аліментів залишається незмінним в розмірі 180 грн., на те, що [PERSON] має постійне місце роботи в Південно-Західній залізниці та постійні заробітки, вважає, що розмір 180 грн., виходячи з ч. 2 ст. 182 СК України є меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на час звернення становить 385 грн. 80 коп., тому вона має законне право на звернення до суду з позовом про збільшення, або зміну розміру аліментів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, з підстав зазначених в позові. Додатково надали довідку про доходи [PERSON], видану Чернігівською міською лікарнею № 2. Додатково пояснили, що відповідач має постійний заробіток, його матеріальне становище покращилось. Відповідач [PERSON], будучи ретельно допитаним в судовому засіданні, остаточно позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення аліментів в частці від його доходів. При цьому, вказав, що він одружений та від іншого шлюбу має двох неповнолітніх дітей, яких він утримує. Його дружина не працює, а відтак він є єдиним годувальником сім'ї. Фактично не визнав ту обставину, що його матеріальне положення покращилось. У зв'язку з цим, просив визначити розмір аліментів в частці, з урахуванням його майнового становища. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали даної справи та справи № 2-144/06, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що з 5 серпня 2000 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (Серія [NUMBER]) в графі «Батько» вказаний [PERSON], а в графі «Мати» вказана [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (Серія [NUMBER]), після реєстрації розірвання шлюбу сторонам присвоєно прізвища [PERSON]. По справі встановлено, що з 25 липня 2014 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER]) та даними, які містяться в графі «Сімейний стан» паспорту громадянки України [PERSON] (серія [NUMBER]). Враховуючи наведене, суд вважає, що батьком [PERSON], [INFO] являється відповідач по справі - [PERSON], а матір'ю позивачка по справі [PERSON]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено два способи стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів): у частці від доходу батька/матері/, що регламентовано ст.. 183 СК України і /або/ в твердій грошовій сумі, що регламентовано ст.. 184 СК України. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2006 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2006 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 180 грн. щомісяця, починаючи з 9 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13. По справі встановлено, що: - [PERSON], [INFO] дійсно проживає і постійно зареєстрована з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що стверджується довідкою ПП «Техкомсервіс» № 9333 від 01.12.2014 р.; - [PERSON] працює лікарем офтальмологом поліклініки в Чернігівській міській лікарні № 2 та за період з 1 червня 2014 р. по 30 листопада 2014 р. їй нараховано 14 956 грн. 21 коп., з яких: · в червні 2014 р. - 2 307 грн. 60 коп.; · в липні 2014 р. - 4 225 грн. 79 коп.; · в серпні 2014 р. - 2 219 грн. 96 коп.; · в вересні 2014 р. - 1 329 грн. 18 коп.; · в жовтні 2014 р. - 2 436 грн. 84 коп.; · в листопаді 2014 р. - 2 436 грн. 84 коп.. - у ВДВС Ріпкинського РУЮ виконавчий лист № 2-144/06, виданий 25 квітня 2006 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів по 180 грн. на виконанні не перебуває. По справі встановлено, що: - [PERSON] є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 р. (Категорія 4); - з 28 січня 2006 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER]); - [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (Серія [NUMBER]), в графі «Батько:» - зазначений [PERSON], а в графі «Мати:» - зазначена [PERSON]; - [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (Серія [NUMBER]), в графі «Батько:» - зазначений [PERSON], а в графі «Мати:» - зазначена [PERSON]; - [PERSON] не працює, що стверджується копією її трудової книжки (Серія [NUMBER]); - [PERSON], станом на 25.12.2014 р., в Чернігівському міському центрі зайнятості, як безробітна не перебуває, що стверджується довідкою Чернігівського МЦЗ від 25.12.2014 р. № 4619; - [PERSON] працює машиністом автомотриси в Відокремленому підрозділі Дарницької дистанції електропостачання ДТГО «Південно-Західна залізниця», загальна сума доходу за період з 1 червня 2014 р. по 30 листопада 2014 р., за виключенням аліментів, становить 27 546 грн. 28 коп.. При цьому, [PERSON] за період з 1 червня 2014 р. по 30 листопада 2014 р. нараховано 28 626 грн. 28 коп. заробітної плати та відраховано 1 080 грн. аліментів, в т.ч.: · в червні 2014 р.: нараховано - 3 821 грн. 68 коп., сплачено 180 грн. аліментів; · в липні 2014 р.: нараховано - 5 195 грн. 66 коп., сплачено 180 грн. аліментів; · в серпні 2014 р.: нараховано - 4 801 грн. 23 коп., сплачено 180 грн. аліментів; · в вересні 2014 р.: нараховано - 5 040 грн. 24 коп., сплачено 180 грн. аліментів; · в жовтні 2014 р.: нараховано - 5 356 грн. 20 коп., сплачено 180 грн. аліментів; · в листопаді 2014 р.: нараховано - 4 411 грн. 27 коп., сплачено 180 грн. аліментів. З матеріалів цивільної справи № 2-144/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вбачається, що: - станом на 10 лютого 2014 р. [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з донькою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]; - за період з 1 вересня 2005 р. по 28 лютого 2006 р. [PERSON] за місцем основної роботи - оператор бісерного млина ЗАТ «Планета-Інкс» отримав загальну суму доходів в розмірі 3 610 грн. 24 коп.. Матеріали вказаної справи не містять доказів про доходи позивачки станом на час розгляду справи судом в 2006 році. На думку суду, основна підстава якою позивачка обґрунтовує позовні вимоги, а саме меншість розміру аліментів в твердій сумі 180 грн., які стягуються з платника аліментів, на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2006 року, в порівняні з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014», який на час звернення становить 385 грн. 80 коп., не є обставиною з якою закон (ст. 192 СК України) пов'язує можливість збільшення розміру аліментів. Аналізуючи наявні докази по даній справі в їх сукупності з цивільною справою № 2-144/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд робить висновок, що матеріальне становище [PERSON] (до шлюбу [PERSON].) на час ухвалення рішення по справі (працює в Чернігівській міській лікарні № 2) не погіршилось в порівнянні з часом подання [PERSON]. позовної заяви про стягнення аліментів в твердій сумі (09.03.2006 р.). Судом враховується те, що в період між ухваленням рішення про стягнення аліментів в твердій сумі (10.04.2006 р.) сімейне становище позивачки змінилось, так як остання вийшла заміж (25.07.2014 р.). Судом враховується, що сімейне становище відповідача також змінилось, так як у нього народилось 2 дітей (син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]). При цьому, на час ухвалення рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2006 року [PERSON] був одружений з [PERSON] Ні позивачка [PERSON], ні відповідач [PERSON], в порушення приписів ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України, не надали суду доказів погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи наведені обставини та норми закону, проаналізувавши довідки [PERSON] про доходи на час вирішення судом справи про стягнення аліментів в твердій сумі та на даний час, суд приходить до висновків, що: - майновий стан відповідача [PERSON], не дивлячись на те, що у нього народилось у шлюбі двоє дітей, покращився; - [PERSON] має регулярний дохід, що свідчить про відсутність підстав для стягнення аліментів у твердій сумі відповідно до ст. 184 СК України. За таких обставин, зважаючи на приписи ст. 192 СК України, враховуючи те, що позивач просив змінити розмір аліментів, суд вважає, що розмір аліментів підлягає зміні шляхом зміни способу присудження аліментів, які стягуються [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2006 року (справа № 2-144/06) з твердої суми в розмірі 180 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття на частку від доходу батька. При цьому, враховуючи майновий та сімейний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що розмір аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] повинен становити на 1/4, а 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що відповідатиме не лише інтересам [PERSON]., [INFO], але і інтересам 2 інших дітей відповідача: сина [PERSON]., [INFO] та доньки [PERSON]., [INFO]. Крім того, аліменти підлягають стягненню не з дня подання даної позовної заяви, а саме з 3 грудня 2014 р., а від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO], оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється розмір аліментів, що передбачено положенням ст. 192 СК України, якою не визначено, що при ухваленні рішення про зміну розміру аліментів вони стягуються саме з дня подання позовної заяви до суду. Враховуючи приписи ст. 217 ЦПК України, беручи до уваги той факт, що змінюється спосіб присудження аліментів з твердої суми на частку від заробітку відповідача, зважаючи на те, що Відокремленим підрозділом Дарницька дистанція електропостачання ДТГО «Південно-Західна залізниця» із заробітної плати відповідача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 180 грн., з метою недопущення подвійного стягнення аліментів в подальшому, суд вважає за необхідне визначити порядок виконання даного рішення суду, а саме: - припинити, з дня набрання чинності даного рішення суду, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 180 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі виконавчого листа № 2-144/06, виданого 25 квітня 2006 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області; - відкликати, після набрання чинності даного рішення суду, виконавчий лист № 2-144/06, виданий 25 квітня 2006 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області без подальшого виконання.

Outcome: partial