Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.04.2008 року між нею та відповідачкою було укладено договір завдатку, відповідно до умов якого відповідач прийняла на себе зобов'язання укласти з нею договір купівлі-продажу будинку ,який знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг,[ADDRESS] ( надалі Будинок) за ціною 40 тисяч доларів США з урахуванням інфляції, станом на день укладання договору. На підтвердження зобов'язання та у забезпечення його виконання, вона передала відповідачці грошову суму у розмірі 1500 доларів США, як завдаток. 04.06.2008 року між ними був укладений ще один договір завдатку, згідно з умовами якого, відповідач прийняла на себе зобов'язання укласти з нею договір купівлі-продажу Будинку за ціною 40тисяч доларів США, а нею на підтвердження зобов'язання було передано грошову суму у розмірі 1000 доларів США , як завдаток. Проте відповідач відмовилась укладати договір купівлі-продажу Будинку. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно,яке передається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до договору завдатку від 15.04.2008 року та 04.06.2008 року нею було передано,а відповідачкою прийнято завдаток на загальну суму 2500 доларів США. Умовами договору завдатку встановлена відповідальність за невиконання вимог договору, а саме у випадках невиконання продавцем своїх зобов'язань по укладенню договору купівлі-продажу будинку,він несе відповідальність по поверненню суми завдатку у подвійному розмірі . Тому виходячи з курсу НБУ на 30 травня 2014 року відповідач повинна повернути 5000 доларів США ,що в гривневому еквіваленті складає 5000 х 12 (курс НБУ ) = 60 000 гривень. Тому вона просить стягнути з відповідачки подвійну суму завдатку,та витрати по справі. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача [PERSON] вказав суду , що відповідачка не бажала в добровільному порядку повертати гроші,часто змінювала прізвище - була [PERSON] , потім [PERSON] , а на теперішній час,її прізвище [PERSON]. Відповідачкою був проданий цей Будинок , вона купила собі квартиру , а позивачці повертати завдаток не бажає. Позивачка зверталися до правоохоронних органів,де ставила питання про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності та повернення завдатку. Але відносно відповідачки була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи ще 29.07.2010 року Про існування цієї постанови позивач дізналася тільки 16.08.2012 року , отримавши постанову дільничного інспектора Саксаганського РВ КМУ Тому вважає , що строк звернення до суду не був попущений позивачкою,оскільки до Саксаганського райсуду з позовом про стягнення завдатку в подвійному розмірі вона звернулася 16 листопада 2011 року. Про те що будинок був проданий , їм стало відомо 12.08.2012 року . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і суду пояснила, що вона дійсно за довіреністю своєї матері - [PERSON] оформлювала після смерті спадкодавця, на Будинок правовстановлюючі документи , для того ,щоб його продати . Вона дійсно отримувала від позивачки гроші , в загальній сумі 2500 доларів США , по договору завдатку від 15.04.2008 року , та від 04.06.2008 року. Але оскільки,зі смертю співвласників Будинку,необхідно було вступати в правонаступництво , то продаж Будинку затягувався. Вже тільки після смерті матері в 2013 році вона продала спірний Будинок іншим особам . Вона вважає оскільки позивачка сама відмовилась від купівлі-продажу Будинку , її вини в цьому не має ,крім того сплив строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову ,вказавши суду , що відповідачка з позивачкою дійсно укладала договір завдатку 15.04.2008 року та 04.06.2008 року на підтвердження якого ,відповідачка отримала від позивачки загальну суму 2500 доларів США . Влітку 2010 року [PERSON] зверталась до Саксаганського РВ про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності , за те ,що та відмовляється продати їй будинок, який належить її матері [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Але ні вона ,ні мати не відмовлялися від продажу Будинку за ціну, яку було оговорено в угодах про отримання завдатку. Пізніше заявниця зателефонувала їй та повідомила , що відмовляється від купівлі Будинку , оскільки придбала інший будинок на [ADDRESS] в м. Кривому Розі . Тобто сама позивачка відмовилась від придбання Будинку, за який давала завдаток, для оформлення документів, з метою подальшого придбання . Вищевказаний Будинок мати відповідача продала в січні 2011 року іншим покупцям. Про те до суду позивачка в Саксаганський райсуд звернулася лише 31.10.2011 року про повернення завдатку в подвійному розмірі. Згідно діючого законодавства договір завдатку з подальшим відчуженням майна може укладати тільки власник майна, або представник від імені другої сторони ,яку він представляє ( тобто власника майна ) . На час укладання договору завдатку власниками спірного житлового Будинку були інші особи . Тобто , згідно ст.203 ч. 5 ЦК України ,правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. [PERSON] ,мати відповідачки ,на час складання договорів завдатку не була власником спірного Будинку і представником власника ,тому не мала права надавати право своєму представникові укладати зазначені правочини «договори завдатку». А згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України, зазначені правочини «договори завдатку» є недійсними на момент вчинення. Тільки 30.11.2010 року власником і продавцем даного будинку стала [PERSON] [PERSON], як донька діяла за її дорученням ,підготовлювала документи для продажу, кошти по завдатку та продажу будинку відповідач по справі не отримувала , кошти брала [PERSON] .,тому [PERSON] ([PERSON] ) не може бути належним відповідачем Договір завдатку є недійсним з моменту його укладання і строк позовної давності почав перебігати з моменту укладання недійсного договору,тобто з квітня та червня 2008 року. Від часу подання позовної заяви [PERSON] пройшло більше ніж 3 роки, після укладання недійсного правочину і тому сплив термін загальної позовної давності для витребування повернення коштів Тому, як наслідок спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Просить в вимогах позивача відмовити. Суд вислухавши представників позивача, відповідача , його представника , дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено , що згідно Договору завдатку від 15.04.2008 року між продавцем [PERSON] ( на теперішній час [PERSON] ) та покупцем [PERSON] був укладений договір про наступне : « [PERSON] отримала в якості завдатку гроші в сумі 1500 доларів США від [PERSON] за продаж нею будинку по [ADDRESS] вартістю на день укладання даного договору 40 тисяч доларів США. Покупець зобов'язується купити вищезазначений дім по вищезазначеній ціні, але з врахуванням інфляції на день оформлення договору купівлі-продажу . Якщо покупець відмовляється від угоди сума задатку не повертається. Якщо продавець відмовляється від угоди , то він зобов'язаний повернути суму завдатку в подвійному розмірі.» (а.с. 12) Відповідно договору завдатку від 04.06.2008 року між позивачкою та відповідачкою був укладений ще один договір завдатку, згідно з умовами якого : «відповідач отримала від позивача 1000 доларів США за продаж нею дому [ADDRESS] вартістю на день укладання даного договору 40 тисяч доларів США. Покупець зобов'язується купити вищезазначений дім по вищезазначеній ціні,але з врахуванням інфляції на день оформлення договору купівлі-продажу» ( а.с. 13 ). Відповідно до довіреності наданою [PERSON] , вона уповноважує [PERSON] бути її представником та вести справи по оформленню її спадкових прав на майно ,що залишилось після померлої [INFO] року [PERSON],а також користуватись та розпоряджатись належної їй на праві власності часткою домоволодіння , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] Довіреність нотаріальна була посвідчена 11.02.2008 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори терміном на три роки та дійсна до 11.02.2011 року. ,зареєстрованого в реєстрі за № 2-606 (а.с. 60 ).Власником будинку [PERSON] стала 24.11.2010 року ( ас. 82 ) .Відповідно до свідоцтва про шлюб від 26 квітня 2014 року Серія [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище після одруження стало [PERSON] . Договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно ,що видається кредитору боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів ,є завдатком, вона вважається авансом. У відповідності ст. 635 ЦК України ,попереднім договором є договір,сторони якого зобов'язуються протягом певного строку ( у певний термін ) укласти договір в майбутньому (основний ) договір на умовах встановлених попереднім договором. Сторона яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору ,передбаченого попереднім договором,повинна відшкодувати другій стороні збитки,завдані простроченням , якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання,встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений . Ст. 546 ЦК України свідчить , що виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком. Але судом було встановлено , що між сторонами не був укладений договір купівлі-продажу будинку , оскільки сторони не домовились ні про час , ні про місце укладання договору купівлі-продажу. 2.09.2011 року , позивачкою направлялася вимога про укладання обумовленого договору ( а.с. 5 ). Цей лист відповідачка отримала особисто 21.09.2011 року. Із пояснень представника позивача , вбачається що відповідачка ніяким чином не реагувала на пропозиції позивачки і навіть не сповістила останню про те ,що в неї закінчилась довіреність, та власником та продавцем стала вже її мати - [PERSON], про що свідчить витяг по державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.11.2010 року. Таким чином, [PERSON] передала [PERSON] 2500 доларів США, не в рахунок належних з неї договором платежів, як завдаток , а вручила аванс. Тому [PERSON]. отримала від позивача не завдаток , а аванс . Аванс, як і завдаток, виконує разом з платіжною функцією функцію підтвердження укладення договору .Однак, на відміну від завдатку , аванс не несе на собі забезпечення зобов'язання. Таким чином , якщо сторона, яка отримала аванс, не виконала своїх зобов'язань по договору ,друга сторона має право вимагати тільки повернення авансу, а не уплати його подвійної суми. Аналогічно, і випадку невиконання зобов'язання відповідальною буде сторона, що передала аванс, вона незалежно від невиконання зобов'язань має право вимагати повернення авансу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Отже враховуючи викладене,та приймаючи до уваги , що отримана відповідачкою. сума коштів у розмірі 2500 доларів США є авансом ,який відповідачка в добровільному порядку не повернула відповідачці ,що по курсу НБУ станом на 30.05.2014 року в гривнях складає : 2500 х 12 ( курс НБУ ) = 30 000 гривень,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідачки в рахунок повернення отриманої суми коштів в якості авансу. З даним позовом [PERSON] звернулась до Саксаганського райсуду м. Кривого Рогу 16 листопада 2011 року. Договори завдатку між сторонами укладалися в квітні та червні 2008 року. Але суд вважає , що строк позовної давності не сплинув , та мало місце переривання перебігу позовної давності. Про це свідчить лист вимога позивача від 02.09.2011 року,з якого вбачається , що вона сподівається про укладання договору купівлі-продажу Будинку та просить повідомити про час та місце укладання договору, тобто мала надію про виконання договору купівлі-продажу , отримавши повідомлення від відповідачки від 21.09.2011 року ( а.с. 5-6 ) ,постанова від 29.07.2010 року про відмову в порушенні в кримінальної справи ,яку позивака отримала лише 16.08.2012 року (а.с. 60 ) . Відповідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно. Таким чином на відповідача слід покласти оплату судового збору у сумі 300 гривень, та стягнути витрати на юридичну допомогу у сумі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial