Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2012 року по день фактичного розрахунку, що складає 4422,18 гривень за кожний місяць затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що 28.09.2012 року відповідно до Наказу № 88-к вона звільнена з КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» надало суду заяву в якій позовні вимоги визнало, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно до наказу № 88-к від 28.09.2012 року [PERSON] звільнена за власним бажанням з посади заступника головного бухгалтера КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія». До теперішнього часу позивачці не проведений розрахунок при звільненні, який складається з суми невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинний сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається з довідки № 295 від 27.09.2012 року, про середньомісячну заробітну плату працівника [PERSON], звільненої 28.09.2012 року, за два місяці перед звільненням - середньоденна заробітна плата дорівнювала 210,58 гривень, середньомісячна дорівнювала 4422,18 гривень. Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2012 року з КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4422 гривень 18 копійок без урахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за один місяць затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 123 821,00 гривень без урахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за період з 28.10.2012 року по 28.02.2015 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved