Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 08.11.1997року за актовим записом № 234 у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустської районної державної адміністрації. Посилається на те, що за час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] Позивач ствердила, що не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, оскільки вони втратили повагу одне до одного, відповідач не бажає змінюватись і спроби зберегти сімю не дали жодних результатів. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, задовольнивши позовні вимоги. Також позивачка просила при розірванні шлюбу, неповнолітніх дітей залишити на її утриманні та виховані та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що позивачка не заперечила проти вирішення справи без участі відповідача у позовній заяві, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено за актовим записом №234 від 08 листопада 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустської райдержадміністрації. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO], яких позивачка просила залишити на вихованні та утриманні біля неї. В судовому засіданні з досліджених матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони припинили шлюбні відносини, що свідчить про формальність шлюбу. Судом вживались заходи, щодо примирення сторін в порядку ст.111 Сімейного кодексу України, однак такі заходи результату не дали і позивачка не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved