Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO]. 12 квітня 2013 року шлюб між ними розірвано. 07 листопада 2012 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист за № 2-1043 про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує, в результаті чого зявилась заборгованість у розмірі 30\~365,38 грн. З 20 листопада 2012 року відповідач до дитини не приходив, не цікавився його життям, жодного разу не телефонував. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судову засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просить її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Представник Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у судовому засіданні позов підтримав. Представник Органу опіки та піклування Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. З 08 червня 2011 року по 12 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 199768, виданого виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 51. 06 серпня 2012 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частки всіх видів доходу до його повноліття. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам виданої Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби, станом на 01 січня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-1043 від 7 листопада 2012 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, складає 30\~365,38 грн. [PERSON] обстеження умов проживання від 15 січня 2018 року, складеного головною Синяківської сільської ради [PERSON] та депутатом сільської ради [PERSON], [PERSON] та її неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], постійно проживають за адресою [INFO]. Також встановлено, що батько дитини [PERSON], [INFO], з листопада 2012 року дитину не відвідує, і як запевняє мати [PERSON], матеріальної допомоги на дитину не надає. Відповідно до Довідки № 09 від 24 січня 2018 року, виданої завідуючою ДНЗ «Веселка» [PERSON], за час перебування дитини [PERSON], [INFO] в дитсадку, батько [PERSON], який записаний в свідоцтві про народження дитини, жодного разу не приводив і не забирав дитину з дитсадка, не зявлявся на батьківській збори. Вихователі та помічник вихователя взагалі його не бачили. Вихованням дитини [PERSON] не займається. З акту обстеження умов проживання та виховання дітей в сімї складеного 15 березня 2018 року головою опікунської ради Синяківської сільської ради [PERSON], депутата Синяківської сільської ради [PERSON], [PERSON], вбачається, що у будинку за адресою с. Синяк, вул. Жовтнева, 76 проживають: дід [PERSON], баба [PERSON], мати [PERSON], син [PERSON], [INFO]. У будинку є всі комунікації, газове опалення. Дитина має окрему кімнату, об лаштовану всім необхідним, є зала для ігор, відповічинку та навчання. В будинку чисто, тепло, затишно, кімнати світлі. [PERSON] офіційно працює в ТОВ «Аванто-Консалтинг» бухгалтером. [PERSON] розлучена, сина виховує сама, допомагають дід та баба. Батько участі у вихованні сина не приймає та не цікавиться його життям. [PERSON] належним чином виконує свої обовязки в повній мірі, забезпечує всі потреби для повноцінного та всебічного розвитку дитини. Рішенням опікунської ради виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області № 1 від 28 серпня 2017 року, визнано доцільним звернення [PERSON] до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації № 7-20/1116 від 05 травня 2018 року встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, не займається вихованням та утриманням дитини, не дбає про її здоровя, не проявляє батьківської турботи, матеріально не допомагає. [PERSON] схильний до вживання наркотичних засобів, до дитини не приїжджає, не надає ніякої підтримки, не цікавиться навчанням, здоровям сина, аліменти не сплачує. [PERSON] ніяких сімейних стосунків не підтримує, про своє місце перебування не інформує. Орган опіки та піклування ВРДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З розяснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. [PERSON] із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до\~ст. 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із письмових матеріалів справи, відповідач, який являється батьком малолітнього [PERSON], не виконує покладених на нього законом обовязків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Крім того, відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечує про позбавлення батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] та пояснив, що він дійсно не виконує батьківських обовязків щодо виховання та належного утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання та належного утримання своєї дитини, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що розцінюється судом, як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обовязками, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved