Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом,в якому з урахуванням остаточних уточнень просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» (далі по тексту - ПрАТ «СК «ВОНА») страхове відшкодування у сумі 28416, 92 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 800,00 грн., інфляційні у сумі 13030,74 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 5432,42 грн. та 3 відсотки річних у сумі 2504,65 грн., а всього 50184,73 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача - ПрАТ «СК «ВОНА» в судові засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, надав суду заперечення та додаткові запереченняна позов, в яких позовні вимоги не визнав із посиланням на те, що Позивачем не доведено належним чином розмір збитків, оскільки звернення Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування відбулось майже через п'ять місяців після настання ДТП, що позбавило можливості встановити дійсний характер пошкоджень та розмір дійсного спричиненого збитку. Окрім цього, на думку представника відповідача [PERSON] не має правових підстав для стягнення пені, інфляційних та відсотків. Також Відповідач зазначає, що Позивачем при розрахунку суми збитків не враховано суму франшизи, яка передбачена у страхових Полісах. Третя особа ТОВ «Слобожанський миловар» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно у встановленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно у встановленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2011 року об 11 годині 50 хвилин у м. Одеса по вул. Мала Арнаутська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «DAF 95 XF», державний номер [NUMBER] з напівпричепом «Lecinena», державний номер [NUMBER], власником якого є ТОВ «Слобожанський миловар», під керуванням громадянина [PERSON], який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Слобожанський миловар», та належного позивачу на праві власності автомобілю «Volkswagen Touran», державний номер [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Touran» отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 28 листопада 2011 року громадянин [PERSON] визнаний винним у порушенні п.13.1. Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу згідно із ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16.12.2011р. скасовано Постанову Маліновського районного суду м.Одеси від 14. 11. 2011р., якою водій належного мені автомобіля «Volkswagen Touran» [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито згідно із ст. 247-1 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Відповідно до вимог частин 3-4 ст.61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно Полісів [NUMBER] та [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТОВ «Слобожанський миловар», пов'язана з експлуатацією автомобіля «DAF 95 XF», державний номер [NUMBER] та напівпричепа «Lecinena», державний номер [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «ВЕЛТА», яка на момент звернення з позовом реорганізована в ПрАТ «СК «ВОНА», Страхова компанія була повідомлена про страховий випадок в установлені законодавством строки третьою особою. Згідно вказаних Полісів страховик взяв на себе обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну третіх осіб в період дії договору з 09 травня 2011 року по 08 травня 2012 року включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн. Приймаючи до уваги, що згідно страхових Полісів [NUMBER] та [NUMBER] відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в ПрАТ «СК «ВЕЛТА» (нині ПрАТ «СК «ВОНА), позивач 19 березня 2012 року звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої були додані всі необхідні документи у відповідності із вимогами ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У квітні 2012 року позивач отримала Лист № 430 від 20 квітня 2012 року про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на невиконання обов'язку, встановленого п.33.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо збереження пошкодженого майна (транспортного засобу) у такому стані, в якому воно знаходилось після ДТП до того часу, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також щодо забезпечення йому можливості провести огляд пошкодженого транспортного засобу на предмет визначення розміру матеріального збитку. З метою визначення механічних пошкоджень та встановлення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу було проведено експертне авто-товарознавче дослідження пошкодженого автомобілю. Відповідно до Висновку № 164 експертного, авто-товарознавчого дослідження від 19.11.2011 року вартість матеріальної шкоди, що спричинена володільцю КТЗ - автомобіля «Volkswagen Touran», державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП на момент складання висновку, складає 17807,41 грн. Вартість послуг за проведення експертизи складає 400,00 грн. Приймаючи до уваги, що з дати проведення експертного, авто-товарознавчого дослідження минув тривалий час, за який суттєво виросли ціни на імпортні запчастини та вартість відновлювального ремонту, Позивачем було замовлено повторне експертне авто-товарознавче дослідження пошкодженого автомобілю з метою визначення розміру збитків на дату розгляду позову. Відповідно до Висновку № 81/14 експертного, авто-товарознавчого дослідження від 02 грудня 2014 року сума збитків, спричинених Позивачу в результаті ДТП, що мало місце 25.10.2011 року, складає 29416, 92 грн. Вартість проведення повторного експертного дослідження складає 400,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Пунктом 22.1 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Слобожанський миловар» за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля, застраховано відповідачем, саме відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу. Відповідно до ст. 34 зазначеного Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відмова відповідача від виплати страхового відшкодування та заперечення проти позову є безпідставними та суперечать пп.37.1.3. п.37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль не був відремонтований та знаходиться у такому стані, в якому знаходився після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач у відповідності із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мав можливість провести належне розслідування страхового випадку та направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Але відповідачем не надані документи, які б свідчили про вжиття страховиком заходів щодо належного розслідування страхового випадку та невиконання позивачем передбачених Законом обов'язків. Відповідно до п. 12.1. ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Позивач уточнив свої позовні вимоги та зменшив суму страхового відшкодування на суму франшизи - 1000,00 грн. Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у сумі 28416,92 грн. та витрат на проведення експертиз у сумі 800,00 грн. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховику були надані усі необхідні документи, що передбачені статтею 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Тобто, відповідно до зазначеної статті Закону України № 1961-IV крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 19 червня 2012р. Однак, після закінчення вищевказаного строку і по даний час виплата страхового відшкодування відповідачем не проведена. Відповідно до п.36.5 ст. 36 цього ж Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини Страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до стаття 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що не звільняє боржника від виконання зобов'язання. Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Право отримання страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних передбачено ст. 526 та частиною другою ст. 625 ЦК України. Пунктом 21 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім випадків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені у сумі 5432,42 грн., трьох відсотків річних у сумі 2504,65 грн. та інфляційних у сумі 13030,74 грн. підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved