Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнень просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 частини самовільно побудованих приміщень та господарських будівель у житловому будинку № 16 по вул. Холмогорській в м. Харкові, а саме на приміщення № VI площею 4,8 м2, приміщення № VII площею 4,0 м2, приміщення № 1-8 площею 10,6 м2, приміщення № 1-9 площею 3,6 м2, гараж літ. «Е», а також на 1/6 частини житлового будинку № 16 по вул. Холмогорській в м. Харкові, а саме житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», деревяний обкладений цеглою, жилою площею 30,4 м2; житловий будинок літ. «Б-1», деревяний, жилою площею 10,6 м2 та надвірні будівлі: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», огорожа 1-3; відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1986, судовим рішенням від 24.09.2015 шлюб було розірвано. В період шлюбу з 1994 року вони мешкали разом за адресою: м. Харків, вул. Холмогорська,16. До 2002 року право власності на домоволодіння було за реєстровано за [PERSON], матірю чоловіка. Після смерті матері відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.12.2004. В даному свідоцтві містились відомості про те, що відповідач [PERSON] успадкував домоволодіння № 16 з надвірними будівлями по вул. Холмогорській в м. Харкові, яке складалось з земельної ділянки 690 м2, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», деревяний обкладений цеглою жилою площею 30,4 м2, житловий будинок літ. «Б-1», деревяний жилою площею 10,6 м2. В домоволодінні наявні надвірні будівлі: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», огорожа 1-3; вартість майна згідно висновку становила 248000,00 грн. У період перебування у шлюбі та спільного проживання у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Холмогорська,16, спільними зусиллями та спільні кошти подружжям було проведені будівельні та ремонті роботи у житловому будинку літ. «А-1», а також самовільно побудовані приміщення на загальну вартість 125000,00 грн, у звязку із чим майно чоловіка істотно збільшилось у своїй вартості. Усього самовільно збудовані приміщення та господарські будівлі згідно висновку про вартість майна складають 162000,00 грн. Враховуючи, що частки майна подружжя при поділі є рівними, позивач просить визнати за нею право власності на половину самовільно побудованих приміщень, а у звязку із поліпшенням житлового будинку, внаслідок чого значно збільшилась його вартість, позивач вважає за доцільне отримати у власність 1/6 частини успадкованого її чоловіком майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що самовільно побудовані приміщення не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу. Також позивачем не надано доказів на підтвердження зростання вартості будинку саме внаслідок проведення нею ремонтних робіт, оскільки значна частина робіт проводилась ще за життя [PERSON], матері відповідача. Окрім того, деякі ремонтні роботи проводились першою дружиною відповідача та їх спільною донькою, які і до тепер мешкають у спірному домоволодінні літ. «Б-1». Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та експерта, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1986. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2015 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу у лютому 2016 року дружина [PERSON] звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя. У звязку із реєстрацією шлюбу 03.06.2017 позивач [PERSON] змінила прізвище на «Юрова». Позивач [PERSON] вважає, що поділу підлягає майно, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Холмогорська,16, а саме житловий будинок, оскільки внаслідок її зусиль він збільшився у вартості, а також самовільно побудовані приміщення. Так, її чоловік [PERSON] отримав у спадщину майно, а саме домоволодіння з надвірними будівлями № 16 по вул. Холмогорській в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 27.12.2004. Згідно даного свідоцтва домоволодіння знаходиться на земельній ділянці 690 м2, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», деревяний, обкладений цеглою, жилою площею 30,4 м2; житловий будинок літ. «Б-1», деревяний, жилою площею 10,6 м2 та надвірні будівлі: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», огорожа 1-3. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] заявила клопотання про проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновків вказаної експертизи № 9171/8622, проведеної судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] [PERSON], встановлено, що ринкова вартість домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Холмогорська,16, станом на червень 2017 року складає 941677,00 грн.; приміщення літ. «а1», «а2» збудовані у 1994 році, гараж літ. «Е» збудований у 1998 році, прибудова літ. «а4» та ганок літ. «а5» збудовані у 2003 році.; ремонтні роботи в приміщеннях житлового будинку літ. «А-1» проведені у 2005 році; вартість самочинно зведених будівель становить 37/100 частин усього домоволодіння. В ході допиту в якості експерта [PERSON] повідомила, що встановити час проведення робіт з самочинного будівництва встановити не вдається можливим. Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 Сімейного кодексу України визначено, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За таких обставин, аналіз норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. \~ Що стосується вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на частку майна чоловіка, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до положень ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3\~ст.\~368\~ЦК України\~також встановлено,\~що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ані позивачем [PERSON]П, ані її представниками не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження її трудових та грошових затрат, внаслідок чого майно чоловіка істотно збільшилось у своїй вартості, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також достовірно не підтвердили наявність робіт, які істотно збільшили вартість домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Холмогороська,16. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Згідно\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За таких обставин, заявлені [PERSON] позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed