Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1988 року по день його смерті - [INFO], а також визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,20 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 1988 року вона та [PERSON] проживали спільно, вели спільний побут та мали взаємні права та обов'язки притаманні подружжю. За час спільного проживання з [PERSON] ними було спільно нажите майно, зокрема, земельна ділянка 0,2 га, яка розташована на території Есхарівської селищної ради: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. За життя він заповіт не склав. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1998 р. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з тим, що її частка в спільному майні залишилася невизначеною та за відсутності доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. В зв'язку з зазначеним, за захистом своїх прав позивач змушена звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові, додавши, що в період спільного проживання з померлим [PERSON] була придбана спірна земельна ділянка, та просить визнати за нею право власності на Ѕ частини цієї земельної ділянки. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, так як він є безпідставний, не заперечуючи факту спільного проживання позивача з її батьком однією сім'єю. Від представників третіх осіб надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] у смт. Есхар, Чугуївського району, Харківської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Згідно довідки № 748 від 16.07.2018р., виданою Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] на день смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Факт проживання однією сім'єю позивача [PERSON] з померлим [PERSON] підтверджується актом обстеження від 13.07.2018р., який складений за участю сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] та затверджений секретарем Есхарівської селищної ради (а.с. 7). Як зазначено у Акті обстеження, позивач [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], більше 5 років, приблизно з 1988 року, мали спільний побут, вели спільне господарство. Також факт постійного проживання позивача з [PERSON] підтверджується актом про фактичне місце проживання від 30.07.2018р., згідно якого [PERSON] з 1988 року проживав разом з [PERSON] однією сім'єю (а.с. 9). Крім того, суду надані письмові пояснення [PERSON], яка підтверджує те, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом та разом вели спільне господарство на земельній ділянці, яка знаходиться поруч з ним у СТ «Єнергоспецремонт» п. Есхар, висаджували сад, вирощували сільськогосподарську продукцію для своїх потреб (а.с. 121, 123). Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1988 року як одна родина, вели спільний побут та господарство (а.с. 124-127). Письмові пояснення [PERSON], у якої також є земельна ділянка поряд з земельною ділянкою [PERSON], підтверджують, що земельну ділянку у СТ [PERSON] купувала разом з [PERSON] (а.с. 128-130). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти того, що її батько [PERSON] проживав разом з позивачем [PERSON] більше 5 років. Коли батько захворів, [PERSON] доглядала його, а в частині земельної ділянки вказала про відсутність законних підстав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Надані суду докази та письмові пояснення свідків свідчать про те, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім'єю та була пов'язана з ним спільним побутом, вони мали взаємні права та обов'язки, були зареєстровані та проживали разом понад 5 років. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з 1988 року до дня смерті останнього знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. За час спільного проживання з [PERSON] [PERSON] була придбана земельна ділянка площею 0,20 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.08.1998 р. (а.с.10 ) та Державним актом на право приватної власності на землю виданим 19.08.2098 р. серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори № 10/01-16 від 21.01.2019, після смерті [PERSON] [INFO]. в термін, перебачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами в нотаріальну контору звернулись: [PERSON] - про прийняття спадщини за законом та [PERSON] (дочка спадкодавця) - про прийняття спадщини за законом, але можуть бути спадкоємці, які прийняли спадщину фактично, тим, що відповідно до ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; заведена спадкова справа; свідоцтва про спадщину не видавались. Надана довідки про відсутність посвідчення заповітів від імені [PERSON] (а.с. 96, 97). Таким чином, після смерті [PERSON] нотаріусом заведена спадкова справа, однак оскільки між позивачкою та [PERSON] не був зареєстрований шлюб, для прийняття спадщини підлягає встановленню факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними бо шлюбним договором, що встановлено ч.1 ст.70 СК України. Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач на виконання вимог статей 10, 60 ЦПК України надала суду належні і допустимі докази на підтвердження проживання однією сім'єю із [PERSON] з1988 року по [INFO], на підставі чого приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині встановлення факту проживання з померлим однією родиною як чоловіка та жінки, однак в іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки відсутні підстави, передбачені законом для визнання прав власності за позивачем, так як будуть порушені права відповідача як спадкоємця. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial