Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду з позовом до відділення № 27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Позов мотивовано тим, що 17.07.2014 року між позивачкою та Вінницьким відділенням № 27 «Центральне РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на строк з 17.07.2014 року по 17.01.2015 року у сумі 24000 доларів США. 19.01.2015 року позивачка оформила депозитний договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на три місці з 19.01.2015 року по 19.04.2015 року на суму 12 500 доларів США, а решту коштів разом з відсотками попросила виплатити готівкою, однак готівкою було виплачено лише 200 доларів США, у виплаті решти коштів, які залишились на поточному рахунку відмовлено. Просила суд стягнути з Вінницького відділення № 27 «Центральне РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» вклад та проценти по вкладу від 17.07.2014 року у сумі 12 200, 69 доларів США. Ухвалою суд від 05.03.2015 року по справі замінено неналежного відповідача Вінницьке відділення № 27 «Центральне РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» на належного - юридичну особу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в ньому. Просив позов задовольнити та стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вклад та проценти по вкладу від 17.07.2014 року у сумі 12 200, 69 доларів США. Представник відповідача Клименко К.М. в судове засідання не з'явилась, однак надала суд заперечення в якому зазначила, що на момент звернення позивача з вимогою повернення суми вкладу, діяла Постанова НБУ № 758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року відповідно до підпункту 9 пункту 4 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору про банківський вклад, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.07.2014 року між позивачкою та Вінницьким відділенням № 27 «Центральне РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на строк з 17.07.2014 року по 17.01.2015 року у сумі 24000 доларів США (а.с.3). 19.01.2015 року позивачка оформила депозитний договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на три місці з 19.01.2015 року по 19.04.2015 року на суму 12 500 доларів США (а.с. 4). Решту коштів разом з відсотками за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 17.07.2014 року попросила виплатити готівкою, однак готівкою було виплачено лише 200 доларів США (а.с.7). Відповідно до довідки начальника відділення № 27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» Струтинської І.В., станом на 11.03.2015 року залишок коштів за депозитним договором № 300937/43905/6-14 від 17.07.2014 року відкритого на ім'я [PERSON] складає 12200, 69 доларів США (а.с.29). Судом встановлено, що позивачка виконала умови договору банківського вкладу та внесла на депозитний рахунок банку кошти, після закінчення строку вкладу, а саме 19.01.2015 року позивачка звернулася до банку з вимогою виплатити решту коштів та відсотки за договором про банківський строковий вклад. На день розгляду справи, відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення депозитних коштів та нарахованих відсотків за депозитом. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором №300937/43905/6-14 від 17.07.2014 року банківського строкового вкладу «Класік» складає 12200, 69 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі. На підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 1058, 1060, 1061 ЦК України та

Outcome: approved