Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач відповідно до договору дарування від 19.01.1998 року є власником квартири №3 у будинку №41, що розташований по вулиці Симоненка у м. Ковель, в якій вона зареєстрована та проживає разом з донькою , [PERSON], а також відповідачем [PERSON], з яким вони розірвали шлюб 20.10.2012 року. Відповідач, [PERSON] не проживає з ними однією сімєю та фактично проживає в іншому місті, де саме їй не відомо. Позивач зазначає, що комунальні служби, що надають послуги по утриманню її квартири в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців -3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплачувати службам за надані комунальні послуги. Позивач не бажає оплачувати комунальні послуги за відповідача, [PERSON], оскільки він в даній квартирі не проживає та не користується наданими комунальними послугами. Крім цього, позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, на її утримання перебуває малолітня дитина. Зберегти та заощадити кошти позивач не має можливості, так як наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує її сплачувати за них в той час коли він ними не користується вже більше трьох років. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення в квартирі №3, що розташована в будинку №41 по вулиці Симоненка в м. Ковелі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, попередньо подавши до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю, уточнивши його. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право кристування житловим приміщення в будинку №41, що розташований по вулиці Симоненка в м. Ковелі. Клопоче про віднесення судових витрат за її рахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду про що свідчить Судове оголошення в газеті «Волинь-Нова». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач являється власником 19/100 частини житлового будинку №41, що знаходяться по вулиці Симоненка в місті Ковелі, що стверджується реєстраційним посвідченням серії ЮФ №01698 виданого 04.01.1999 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. Відповідач [PERSON] як колишній чоловік позивача [PERSON]С, що стверджується рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20.08.2012 року, зареєстрований у спірному житлі , однак в будинку №41 по вул. Симоненка в місті Ковель не проживає, так як більше трьох років проживає в іншому місті, де саме не відомо. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК\~\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом\~\~у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]Єю не проживає в даній квартирі. Ніякої участі в утриманні квартири , ремонті та обслуговуванні оселі не приймає. його речі в квартирі відсутні. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати\~\~[PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку №41, що розташований по вулиці Симоненка в м.Ковелі Волинської області.

Outcome: approved