Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди та супроводу другого з батьків. Після уточнення позовних вимог позивачка просить суд: надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку [PERSON], [INFO], у супроводі його матері [PERSON], в період з 01 липня по 01 вересня та з 01 січня по 01 лютого щорічно (з червня по вересень та протягом січня щорічно), з метою відвідування іноземних країн для відпочинку. Позивачка зазначає, що від її шлюбу з відповідачем 04.05.2006 року народився син [PERSON]. 22.01.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. У звязку з необхідністю виїзду позивачки та її спільного з відповідачем сина - [PERSON] закордон в туристичних цілях, виникла необхідність оформити згоду батька відповідача. Проте, з часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні, розвитку та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та на сьогоднішній день спілкування з ним не здійснює, а засоби звязку з відповідачем взагалі відсутні. Позивачка позбавлена можливості домовитись з відповідачем про надання згоди батька на тимчасовий виїзд дитини закордон, у звязку з чим була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час і місце засідання повідомлялася належним чином, звернулася до суду із заявою, у якій зазначила, що позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялася належним чином, причини неявки свого представника у судове засідання третя особа суду не повідомила. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву належить задовольнити. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився 04 травня 2006 року. Згідно свідоцтва про народження, виданого 11 травня 2006 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського РУЮ м. Одеси, батьками дитини є: батько [PERSON], мати [PERSON]. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року по справі №522/18312/14-ц, провадження №2/522/1274/15, яке набрало законної сили 02.02.2015 року та яке є має преюдиціальне значення при розгляді даної справи, судом було встановлено, що зареєстрований 06 серпня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO]. залишено на виховані його матері [PERSON]. Відповідно до ст.ст.\~144, 145 Сімейного кодексу України \~ мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи положення статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.\~\~ На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі\~\~осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 цього ж Закону передбачено, що оформлення проїзного документа\~дитини\~\~провадиться\~\~на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників\~\~батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності\~\~згоди\~\~одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон\~\~може\~\~бути\~\~дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 року №57, Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: занотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, у тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом наведеного вбачається, що у разі відсутності згоди одного з батьків, питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі зясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміж уток перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. \~\~З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу відповідно до рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки у\~\~позивачки\~є складнощі в отриманні згоди відповідача\~на виїзд\~\~дитини за межі України, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на тимчасовий виїзд її\~\~неповнолітнього\~сина\~ [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], у супроводі його матері [PERSON], в період з 01 липня по 01 вересня та з 01 січня по 01 лютого щорічно (з червня по вересень та протягом січня щорічно), з метою відвідування іноземних країн для відпочинку.

Outcome: approved