Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , право на яку позивач набула на підставі договору дарування У вказаній квартирі є зареєстрованим також відповідач по справі - [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, що підтверджується відповідним актом. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстрації у вказаному житлі, а факт його реєстрації у належному позивачеві житлі порушує її права як власника цього майна, що і стало підставою для звернення із цим позовом до суду. В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутності. Заявлене клопотання судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Надана суду позивачем копія нотаріально посвідченого договору дарування від 28 грудня 2017 року, доводить, що [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 29 грудня 2017 року, доводить, що вказане вище житло належить позивачеві на праві власності (форма власності приватна, частка ціла). Відповідно до довідки №2032 від 28 вересня 2020 року, виданої Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області - до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , відноситься, окрім інших, [PERSON] , який, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 2017 року, є чоловіком позивача. Повідомлення органу реєстрації - Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області №2200 від 09 жовтня 2020 року, надане на запит Сарненського районного суду, доводить, що [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на ті обставини, що відповідач більше року за місцем реєстрації не проживає. Вказані обставини доводяться актом від 28 вересня 2020 року встановлення факту непроживання відповідача, наданого за підписом старости с.Карпилівка Клесівської селищної ради, із якого вбачається, із пояснень жителів вказаного населеного пункту : [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] , фактично не проживає з серпня 2019 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному йому на праві власності житлі іншої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Крім цього, позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, оплата яких підтверджена документально. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved