Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 24.01.2009 р.н, яка на даний час проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що вона належним чином доглядає та піклується про здоровя, фізичний та духовний розвиток їх дитини. Однак, з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для дітей, вартості послуг та цін, її доходів не достатньо для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач працює не офіційно, домовленості про спосіб участі в утриманні неповнолітньої дитини між нею та відповідачем не досягнуто, а вонасама не взмозі утримувати доньку. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідно до ч.8 ст.128, ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №089843 від 03.02.2009 року. Як встановлено в судовому засіданні домовленості про спосіб участі в утриманні неповнолітньої дитини між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Останній не надав доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, і суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1000, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2018 року. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved