Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 18.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Совою В.Ф., реєстраційний № 1432, зареєстрованого в Державному реєстрі реєстрації речових прав на нерухоме майно 18.09.2015 року за № 728704274214, вона є власником квартири [ADDRESS] Після придбання нею вказаної квартири в ній залишилися прописаними [PERSON] та [PERSON]. В даний час [PERSON] проживає в іншому житловому будинку, про місце проживання [PERSON] їй нічого не відомо. Добровільно скасувати реєстрацію про проживання у її квартирі відповідач [PERSON]. не може через свою хворобу. Листами від 26.11.2015 року відповідачі були повідомлені про розірвання договору найму квартири [ADDRESS] у зв'язку з необхідністю проживання в ній позивача та членів її сім'ї. Однак на попередження позивача ніхто з відповідачів не відреагував. Посилаючись на положення ст. 168, 170 ЖК Української РСР позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді від 17 березня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 18.05.2016 року в якій уточнила заявлені позовні вимоги та просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] У поданій заяві позивач також просила розглянути справу без її участі, вказала, що уточнені позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В разі неявки відповідачів в судове засідання, повідомлених належним чином, [PERSON] просить провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а.с. 60 ). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи останні повідомлялись належним чином та їм направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду. За відомостями Городнянського РС УДМС України в Чернігівській області відповідачі зареєстровані проживаючими в [ADDRESS]. Згідно відмітки поштового відділення судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з тим, що останні за вказаною адресою не проживають ( а.с. 57-58 ). Згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачам [PERSON] та [PERSON] належним чином вручено судовий виклик і вони вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Начальник Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області [PERSON] надав суду пояснення на позовну заяву від 06.05.2016 року за вих. № 74.01/08-6064 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі представника Управління, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду ( а.с. 52-53 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська міська рада Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 59 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно приписів ч. 2 ст. 224 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва від 18.09.2015 року встановлено, що приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого начальником ВДВС Городнянського РУЮ Чернігівської області 27.08.2015 року, посвідчила, що [PERSON] належить на праві власності квартира, загальною площею 30,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.08.2010 року Городнянською міською радою Чернігівської області на підставі рішення виконавчого комітету від 16.03.2010 року за номером 36. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1432 ( а.с 7 ). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2015 року, індексний номер витягу 44117866, державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] проведено приватним нотаріусом Совою В.Ф. 18.09.2015 року та вказана квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON] ( а.с. 8 ). Разом з тим, з копії домової книги вбачається, що [PERSON] з 22.12.2011 року, а [PERSON] з 19.03.2015 року зареєстровані проживаючими в квартирі [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані проживаючими у вказаній квартирі і на даний час, що підтверджується відомостями отриманими з Городнянського РС УДМС України в Чернігівській області ( а.с. 11, 19-20 ). З довідки, виданої 04.03.2016 року депутатом Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON], вбачається, що в квартирі [ADDRESS] громадяни [PERSON] та [PERSON] з 19.03.2015 року по даний час дійсно не проживають ( а.с. 14 ). 26.11.2015 року позивач [PERSON] як власник квартири зверталась до відповідачів з листами в яких просила [PERSON] та [PERSON] скасувати свою реєстрацію за адресою : [ADDRESS] Однак листи з боку відповідачів залишились без реагування, реєстрація в добровільному порядку скасована не була ( а.с. 12-13 ). Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість порушення його права в майбутньому. Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Судом в судовому засдіанні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу користування власником квартири жилим приміщенням у цій квартири. Вказані правовідносини регулюються ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Чинним законодавством України не передбачено збереження за попереднім власником квартири права користування жилим приміщенням у цій квартирі у разі переходу права власності на квартиру до нового власника. Оскільки за результатами проведення електронних торгів право власності на спірну квартиру перейшло від попереднього власника [PERSON] до нового власника [PERSON], то попередній власник [PERSON] після припинення її права власності на квартиру втратила і право на користування житлом у цій квартирі. Відповідно втратив право на користування житлом у спірній квартирі і [PERSON], який був зареєстрований у квартирі 19.03.2015 року, тобто коли її власником ще була [PERSON]. При цьому відповідачем [PERSON] не надано суду доказів, які б вказували на яких правових підставах він був прописаний у спірній квартирі та не надано доказів, які б вказували на укладення між ним та [PERSON] договору найму жилого приміщення в квартирі. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірної квартири в якій відповідачі залишаються зареєстрованими й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї відповідачем [PERSON], й відповідно після припинення права користування спірною квартирою колишнім власником, членами його сім'ї або іншими особами, які залишаються зареєстрованими в квартирі без наявності на те відповідних правових підстав, чим порушують право власності позивача, тому позовна вимога про визнання їх такими, що втратили право користування житлом ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на корись якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved