Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення, зняття з реєстрації з будинку [ADDRESS] (а.с.2-3,37). На обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що вона є законним власником указаного нерухомого майна. В даному будинку проживає вона та відповідач. Відповідач проживає у будинку зі згоди попереднього власника, тобто на даний час без будь-яких на те правових підстав, чим перешкоджає їй користуватися та розпоряджатись житлом, а виселитися у добровільному порядку не бажає. Відповідач постійно вчиняє сварки, за наслідком яких порушене кримінальне провадження. Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, причина неявки судом визнана неповажною. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями ст.ст. 319 ч.1, 321 ч.1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Установлено, що на час пред'явлення позову позивачка [PERSON] є приватним одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS], відповідно до договору дарування житлового будинку (а.с.6,7). Відповідачка [PERSON] проживає у будинку з 24.06.1999 року зі згоди [PERSON] (попереднього власника), який 17.03.2011 року подарував будинок позивачу [PERSON] (а.с.2,6,11). Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК УРСР (із урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у визначеному угодою із власником обсязі. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Указана житлова норма передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача як нового власника, то і права користування будинковим житлом не має, у зв'язку з чим вимога позову про виселення підлягає до задоволення. Вирішуючи заявлену вимогу про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд зазначає про те, що правові підстави для задоволення цієї вимоги відсутні. Так, відповідно п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про виселення. За встановлених в судовому засіданні обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судові витрати понесені позивачем в сумі 243,60 грн., відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial