Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.05.1999 року державним нотаріусом Сьомої Луганської нотаріальної контори, м. Щастя Луганської області, Харченко О.С. було видане свідоцтво серії [NUMBER] про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON]. Усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусом Сьомої Луганської нотаріальної контори при надані свідоцтва про право на спадщину за законом, були зареєстровані у Єдиному Реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів за №495 та заведена спадкова справа за №28/99. Відповідно до того, що спадкове майно складалося із нерухомого майна у вигляді квартири, що знаходиться за адресою - [ADDRESS], [PERSON] було здійснено реєстрацію вищенаведеного свідоцтва про право на спадщину за законом у Бюро технічної інвентаризації м. Луганська, за підсумками чого, на ім'я позивача було видано технічний паспорт на отриману за спадщиною квартиру, в якому в графі «Документи, що підтверджують право власності» є посилання на вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом із визначенням його реєстрації у Реєстрі за номером 495. На протязі всього часу, [PERSON], на правах власника користувалася цією квартирою, сплачувала усі комунальні послуги та забезпечувала усі права і обов'язки, передбачені Житловим кодексом України, і у неї ніколи не виникало сумніву про законність нотаріально вчинених дій у відношенні спадщини. Але, у серпні 2015 року, під час здійснення наміру оформлення договору купівлі-продажу квартири, яку [PERSON] отримала у спадщину, приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчинені нотаріальних дій з посиланням на те, що при здійсненні перевірки достовірності наданих позивачем документів, які підтверджують право власності на квартиру, яка підлягає відчуженню, нотаріусом була встановлена невідповідність у Єдиному Реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів змісту дій, реєстрованих за номером 495, нотаріальним діям, які визначені у вищенаведеному свідоцтві на право спадщини. А саме, у реєстрі за номером 495 зареєстровані нотаріальні дії нотаріуса м. Первомайська зі змістом здійснення відчуження майна, а не надання державним нотаріусом Сьомої Луганської нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину. Саме ця невідповідність нотаріальних дій, які містяться у реєстрі за номером 495, стало підставою для відмови нотаріуса у оформленні документів на продаж позивачем квартири. Для з'ясування факту невідповідності реєстраційного номеру та усунення перешкод, які позбавляють позивача законних прав на користування, володіння та розпорядженням майном, [PERSON] сумісно з нотаріусом Сьомої Луганської нотаріальної контори, який оформляв свідоцтво на право спадщини, було вжито ряд необхідних заходів, зокрема, - у телефонному режимі «гарячої лінії» [PERSON] спілкувалася з фахівцями Міністерства юстиції України, які порадили їй звернутися до Головного територіального управління юстиції у Луганській області із витребуванням від нього довідки щодо підтвердження дійсності документу, внесеного до реєстру у 1999 році за реєстраційним номером 495. Однак, на вимогу позивача зазначеного змісту, фахівці Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовили [PERSON], з посиланням на те, що у даний час, у зв'язку з окупацією міста Луганська, у них немає доступу до документів Державного нотаріального архіву Луганської області, який залишився на території, що тимчасово непідконтрольна Україні. Таким чином, у зв'язку з тим, що у Єдиному Реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів виникли невідповідності або розбіжності у реєстраційному номері з причин невідомих позивачу, будь то збій у роботі реєстру або помилка нотаріуса, виникли не з вини позивача та не можуть чинити перешкод щодо розпорядження майном [PERSON] На підставі вищевикладеного, позивач вимушена звернутися до суду з позовом у якому просить суд визнати дійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у Луганській області - Філатова Т.Д., у судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення у якому просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданого Сьомою Луганською держнотконторою 24.05.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №495 (а.с. 6-7,8). Під час здійснення наміру оформлення договору купівлі-продажу квартири, яку [PERSON] отримала у спадщину, приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчинені нотаріальних дій з посиланням на те, що при здійсненні перевірки достовірності наданих позивачем документів, які підтверджують право власності на квартиру, яка підлягає відчуженню, нотаріусом була встановлена невідповідність у Єдиному Реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів змісту дій, реєстрованих за номером 495, нотаріальним діям, які визначені у вищенаведеному свідоцтві на право спадщини. А саме, у реєстрі за номером 495 зареєстровані нотаріальні дії нотаріуса м. Первомайська зі змістом здійснення відчуження майна, а не надання державним нотаріусом Сьомої Луганської нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину. Саме ця невідповідність нотаріальних дій, які містяться у реєстрі за номером 495, стало підставою для відмови нотаріуса у оформленні документів на продаж позивачем квартири. Таким чином, у зв'язку з тим, що у Єдиному Реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів виникли невідповідності або розбіжності у реєстраційному номері з причин невідомих позивачу, будь то збій у роботі реєстру або помилка нотаріуса, виникли не з вини позивача та не можуть чинити перешкод щодо розпорядження майном [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про нотаріат» державні нотаріальні архіви засновуються в обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі для тривалого централізованого зберігання та використання відомостей, що містяться в них, передачі документів до відповідного державного архіву, надання методичної та практичної допомоги державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, органам місцевого самоврядування, посадові особи яких вчиняють нотаріальні дії та дії, прирівнювані до нотаріально посвідчених, з питань організації роботи з документами. Відповідно до п. 10 пп. 24 Положення про державний нотаріальний архів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2009 р. за №443/16459, архів відповідно до покладених на нього завдань здійснює такі основні функції, як: видає довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що знаходяться на зберіганні в архіві, фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. На підставі викладеного, у зв'язку з тим, що Державний нотаріальний архів Луганської області на даний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, позивач не має можливості отримати довідку щодо підтвердження дійсності документу, внесеного до реєстру у 1999 році за реєстраційним номером 495, суд не вбачає іншого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача, як звернення до суду та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 3, 4 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», Положення про державний нотаріальний архів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2009 р. за №443/16459,

Outcome: approved