Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт народження дитини - сина [PERSON], який народився [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона [INFO] народила дитину - сина [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 886 від 22.07.2016 року, виданим КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька». Оскільки медичний документ виданий на території, яка непідконтрольна Україні, та не приймається відділом ДРАЦС для реєстрації, заявник позбавлена можливості реалізувати свої права щодо реєстрації народження дитини, а також щодо здійснення особистих немайнових прав та запобігання обмеження цивільних прав та обов'язків дитини, тому просить суд встановити факт народження дитини - [PERSON], який народився [INFO]. Заявник та її представник [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Жовтневого відділу ДРАЦС, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 886 від 22.07.2016 року, виданого КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька», [INFO] [PERSON] народила хлопчика. Згідно листа Жовтневого районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих. № 508/15.2-06-116 від 19.08.2016 року відмовлено у реєстрації народження [PERSON] дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч. ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже, враховуючи вищенаведені роз'яснення та положення ЦПК України, СК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту народження дитини залежить виконання заявником батьківських обов'язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення прав заявниці як матері дитини щодо реєстрації її народження, суд вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON] [INFO] народила хлопчика та зареєструвати народження дитини [PERSON], [INFO], зазначивши матір'ю дитини - [PERSON], [INFO], громадянку України; відомості про батька записати на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері - [PERSON], та місцем народження - м.Донецьк, Україна. На підставі викладеного,

Outcome: approved