Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , особа: орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини. Посилалась на те, що між нею та колишнім чоловіком як батьками письмово угоди про визначення місця проживання дитини з матір`ю не складалась, опікунство у судовому порядку над дитиною не призначалось і місце проживання сина [PERSON] не визначалось. На підставі викладеного звернулась з даним позовом до суду, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Харківського районного суду сулу Харківської області від 30 жовтня 2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. У визначений строк недоліки позовної заяви усунуті, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно а належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 09 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області). Заочним Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Заочним Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року з відповідача на користь позивача на утримання сина стягнуто аліменти у розмір 1 / 4 частини усіх видів доходу [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подачі заяви до суду 03.08.2017 року, до повноліття сина тобто [INFO] року. Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо. Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини працює в ПП «Прямо сервіс» на посаді мерчендайзера. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 1/14-60 від 08.04.2019 вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наявний висновок органу опіки та піклування не містить будь-яких обґрунтувань доцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком. У висновку не наведено переконливих, безспірних та належних доводів на його підтвердження. Крім того, висновок взагалі не визначає хоча б однієї виняткової обставини для розлучення малолітнього доньки з матір`ю. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. При вирішенні спору, будь-яких виняткових обставин, які б давали підстави для висновку, що малолітня дитина можу бути розлучена з матір`ю не встановлено. Отже, враховуючи ставлення та участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини з матір`ю, яка має можливість утримувати малолітнього сина матеріально, відсутність належних заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини та вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Між тим, суд зазначає, що відповідно до 1 статті 161 СК України у разі відсутності згоди між батьками з ким буде проживати малолітня дитина, суд визначає лише того з батьків, з ким буде проживати дитина, однак не визначає адреси, за якою буде проживати дитина разом з матір`ю . Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чорти) гривень 80 копійок.

Outcome: approved