Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила позбавити батьківських прав, [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь [PERSON] , ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] ). аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] ), у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 грудня 2018 року / з моменту подачі позовної заяви /. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона та відповідач [PERSON] перебували у законному шлюбі, який було зареєстровано 23 травня 2014 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження дитини № 1179 . Після народження дитини, відносини між сторонами поступово погіршувалися, остаточно сімейні відносини між сторонами були припинені з лютого 2015 року і рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29 січня 2016 року шлюб сторін було розірвано. Після припинення сімейних відносин, відповідач участі у вихованні своєї доньки, [PERSON] та матеріальному забезпеченні дитини не брав та на сьогодні не бере. Вихованням та забезпеченням спільної дитини займається позивачка та їй допомагають її батьки. Після розірвання шлюбу спільна донька сторін проживала разом із матір`ю - [PERSON] , спочатку за адресою: [ADDRESS] та згодом сім`я переїхала до нового місця проживання: [ADDRESS] . Зазначені адреси проживання позивача з дитиною відомі відповідачу, проте [PERSON] не вчиняє жодних спроб для участі у виховані, піклуванні або ж забезпеченні рідної доньки. Після припинення шлюбних відносин позивачка не чинила та не чинить перепон відповідачу у спілкуванні з дитиною, проте [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`ям, інтересами та успіхами доньки. Щодо позбавлення батьківських прав позивач [PERSON] вказала, що відповідач вихованням та навчанням дитини ніколи не займався, батьківські обов`язки належним чином не виконував, наразі він повністю відсутній у житті дитини, також відповідач абсолютно не займається розвитком дитини, можна з впевненістю зазначити, що він повністю не виконує свої батьківські обов`язки. Окрім цього, відповідач не піклувався здоров`ям дитини та не брав жодної участі у лікуванні, профілактичних заходах, щепленнях тощо, не займався оздоровленням дитини, не возив дитину на відпочинок, не надавав жодних коштів на лікування, оздоровлення дитини та відпочинок. Всім цим займалась виключно позивачка, мати дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини позивачка [PERSON] вказала, що на сьогодні відповідач у матеріальному забезпеченні дитини, своєї доньки, [PERSON] , не бере, забезпеченням спільної дитини займається матір / позивачка / та їй допомагають її батьки. Відповідач відмовляється добровільно надавати необхідні кошти на утримання дитини, а саме: на здобуття освіти, придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, заняттям дозвілля тощо. Дитина повністю знаходяться на утриманні у позивача. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, а відтак має об`єктивні можливості для забезпечення своєї малолітньої доньки.? У судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Ухвалою суду від 29.01.2019 відповідачу роз`яснено право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк та роз`яснено наслідки неподання такого відзиву. Відзив до суду відповідачем не подано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник Третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, направив до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд даної справи за відсутності представника. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. / а. с. 13 / Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. / а. с. 14 / За даними « Банку творчих ініціатив » Харківської обласної громадської організації [PERSON] , [INFO] , відвідує зразковий хореографічний театр « Росінка», дитиною займається виключно [PERSON] / а. с. 15 / За даними КЗ « Дошкільний навчальний заклад ясла - садок №101» дитина [PERSON] відвідує заклад, мати інтересується успіхами дитини, відвідує заходи із участю дочки, приймає участь на батьківських зборах. / а. с. 17 / Опитані свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків як батько відносно своєї дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого 22.02.2019 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради батько дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, навчанням та дозвіллям. Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина друга ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. При визначені розміру аліментів суд виходить з того, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: -на одну дитину - однієї чверті, -на двох дітей - однієї третини, -на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням наведеного, в частині стягнення аліментів на дитину, суд задовольняє позовні вимоги частково, та стягує з відповідача на користь позивачки на утримання дитини 1/4 частки з усіх видів його заробітку / доходів /, а не 1/3 частки як просила [PERSON] у позовній заяві. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. суд стягує з [PERSON] , на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial