Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання за собою права власності на спадщину чоловіка [PERSON], який помер 13 жовтня 2015 року. Як зазначає позивач, за життя чоловіку на праві власності належало наступне майно: - житловий будинок № 22 по вул. Партизанській в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, - майновий пай у ТОВ «Зоря», - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,850 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради, - ? частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,1402 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради, - ? частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,1798 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради, - ? частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,0602 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради, - грошові вклади, що знаходяться в Державному ощадному банку України у філії Шевченківського відділення № 7858/0147 - на рахунку № 91551222, та у філії № 3310/047 в с. Миролюбівка - на рахунках: № 21138; № 21136, № 21140, № 21144. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка вона у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини чоловіка, проте в оформленні спадщини їй було відмовлено і рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку з огляду на те, що за спадкодавцем не зареєстровано право власності на житловий будинок № 22 по вул. Партизанській в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області. Позивач зазначає, що її чоловік придбав вказаний будинок в колгоспі «Зоря» ще в 1993 році. Договір купівлі-продажу будинку посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради. Проте, як зазначено в позові, за життя чоловіка органом реєстрації йому було відмовлено в вирішенні питання щодо реєстрації за ним права власності на вказаний будинок з огляду на те, що договір купівлі-продажу будинку, посвідчений виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради не входить до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухомість. За ствердженням позивача, іншим спадкоємцем після чоловіка є їх син [PERSON] (відповідач), проте останній на спадщину батька не претендує. Отже позивач прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка право власності на належний спадкодавцю житловий будинок № 22 по вул. Партизанській в м. Вільнянськ Запорізької області. В судове засідання позивач не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надала суду заву, в якій прохає суд розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, при цьому зазначила, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачем (яка є його матірю), права власності на вказаний житловий будинок. Прохає розглянути справу за своєю відсутністю. Отже, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 13.10.2014 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 304528, виданим Виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 16.10.2014 року. З інформації, витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області (за вих. № 1869/01-16 від 25.08.2015 року), вбачається, що [PERSON] заповіту не лишав; ніхто з інших спадкоємців, окрім позивача, на спадщину померлого не претендує. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно розяснень, які містять п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або правовстановлюючим документом. Належність [PERSON] на праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,8500 га на території Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізької області підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 132129, виданим 21.08. 2007 року Вільнянською райдержадміністрацією на підставі Розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації № 792 від 07.11.2005 року. Також згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 12.05.2010 року приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 13 (серія ВМТ № 601741), за життя спадкодавець [PERSON] в порядку спадкування після своєї матері [PERSON] (померлої 09.11.2009 року) отримав у власність: - ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,1402 га розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорівзької області, кадастровий номер 2321584500:02:001:0037); - ? частку земельної ділянки площею для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1798 га розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорівзької області, кадастровий номер 2321584500:02:001:0038); - ? частку земельної ділянки площею для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,0602 га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:02:001:0039). Право власності [PERSON] на визначену частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» ( майновий пай) підтверджено Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЗП-5, № 352,377,739,747, виданий Михайло-Лукашівською сільською радою 20.05.2010 року. Також наданими у справі письмовими доказами підтверджено право власності [PERSON] на ощадні внески з усіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в Державному ощадному банку України у філії Шевченківського відділення № 7858/0147 - на рахунку № 91551222, та у філії № 3310/047 в с. Миролюбівка - на рахунках: № 21138; № 21136, № 21140, № 21144. Порядок успадкування грошових вкладів врегульований положеннями ст. 564 ЦК України, другою частиною якої передбачено що, якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку, то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах. Що стосується набуття [PERSON] права власності на житловий будинок № 22 по вул. Партизанській в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, то з досліджених судом письмових доказів у справі вбачається наступне: 30.03.1993 року позивач спадкодавець [PERSON] придбав в колгоспі «Зоря» житловий будинок № 22 по вул. Партизанській в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області. (Продавцю вказаний будинок належав на підставі рішення виконкому Михайло-Лукашівської сільської ради № 20 від 30.06.1992 року). Укладений [PERSON] договір купівлі продажу житлового будинку був посвідчений секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 26. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою; до січня 2004 року державна реєстрація обєктів нерухомості не була встановлена як обовязкова підстава виникнення права власності. Згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 року № 3377- VІІІ в редакції, яка діяла на час придбання позивачем житлового будинку, до повноважень виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, належало право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. Ст.2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженою Наказом Міністра юстиції УРСР № 1/5 від 19.01.1976 року передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішення виконавчого комітету відповідної ради трудящих покладено вчинення нотаріальних дій. Отже, з врахуванням вищезазначеного, факт посвідчення секретарем сільської ради договору купівлі-продажу будинку від 30.03.1993 року, згідно діючого на той час законодавства, прирівнюється до нотаріального посвідчення. Крім того, на наданій суду копії договору купівлі-продажу будинку наявний штамп щодо реєстрації його в ЗМБТІ 15.04.1993 року в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 29. Таким чином суд вважає, що укладений [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку № 22 по вул. Партизанській в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області відповідає формі, встановленій законом, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, і тому надані у справі письмові докази підтверджують, що вказаний будинок входить до складу спадщини [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.1977 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 386459. Згідно ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] Отже, враховуючи всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що все майно, на яке претендує позивач, дійсно належало померлому [PERSON] і відповідно входить до обсягу спадщини останнього; окрім позивача, ніхто з інших спадкоємців [PERSON] на його спадщину не претендує; відповідач [PERSON] визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, і це визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved