Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з наданим позовом. 18 березня 1993 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Шлюб з [PERSON] було розірвано рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2013 року. За період перебування в шлюбі ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. В даний час в будинку проживає відповідач. Вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і кожному з них належить по 1/2 частині цього майна. Мирно розділити будинок вони не можуть, а тому просить суд визнати за кожною із сторін право власності на 1/2 частину спірного будинку. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі ,відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 березня 1993 року, який було розірвано 23 вересня 2013 р. рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області. З Договору купівлі-продажу будинку від 17 листопада 2004 року, реєстровий №1660, посвідченого приватним нотаріусом Доманівського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та за адресою [ADDRESS], придбаний [PERSON]. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і частки кожного з подружжя в цьому майні є рівними. Тому суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, підтверджені доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. ст. 60, 70 СК України. Позивачка просить визнати з нею право власності на 1/2 частину спільно придбаного будинку, відповідач проти цього не заперечує, про що свідчить його письмова заява до суду, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved