Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.1). З позову [PERSON] вбачається, що від шлюбу з [PERSON] вони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] Вказує, що дитина в даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, працює і може сплачувати аліменти на утримання дитини, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 07.07.2015 року відкрито цивільне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Розгляд справи призначено на 17.07.2015 року, яке в подальшому відкладено на 05.08.2015 року. В період з 20.07.2015 року по 03.08.2015 року включно суддя Хоролець В.В. перебував у відпустці. 20.07.2015 року з канцелярії Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла названа як зустрічна позовна заява відповідача за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу [PERSON] до [PERSON] щодо визначення побачень з дитиною (як вбачається з її змісту), яка не оплачена судовим збором і в цілому не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України. Зі змісту названої як «зустрічна позовна заява» вбачається, що [PERSON] посилається на те, що надає дитині матеріальну допомогу і не заперечує допомагати своїй дитині, просить суд щодо побачень з дитиною, яка проживає з матірю [PERSON] (а.с.26), тобто, по свій назві як «зустрічна позовна заява» мається на увазі необхідність вирішення питання про прийняття її до спільного розгляду разом з відповідним первинним позовом, який вже знаходиться на розгляду в суді. Ухвалою суду від 05.08.2015 року відмовлено відповідачу за первинним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] у прийнятті його зустрічної позовної заяви до [PERSON] про визначення побачень з дитиною для спільного розгляду і обєднання з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та розяснено [PERSON] його процесуальне право на звернення до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визначення участі у вихованні дитини в порядку ст.ст.157,159 СК України в загальному порядку згідно положень ст.ст.118-120 ЦПК України (а.с.а.с.33-34). Позивач [PERSON] в судове засідання 05.08.2015 року подала заяву про підтримання своїх позовних вимог до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] в судове засідання 05.08.2015 року не зявився, він рекомендованим листом з повідомленням сповіщений про день і час розгляду справи. Суд вирішив за можливе розглянути справу 05.08.2015 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що від шлюбу, який зареєстровано 22.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №20, сторони по справі мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з позивачкою у справі і перебуває на її утриманні (а.с.4). В свідоцтві про народження малолітньої дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.3). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] не працює, проживає та зареєстрована в [INFO] разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач [PERSON], як вбачається з матеріалів справи, в даний час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПХ Груп» на посаді охоронця, є особою працездатного віку, за місцем роботи йому нараховується заробітна плата, близька до мінімальної (а.с.28). При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка проживає з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, майновий стан позивача у справі, майновий стан відповідача [PERSON], який в даний час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПХ Груп» на посаді охоронця, де отримує заробітну плату, розмір його заробітної плата, яка є незначною, те, що він є особою працездатного віку, інших утриманців не має і має можливість сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі на утримання дитини позивачці [PERSON] не надає, що не забезпечує належного утримання цієї дитини [PERSON], [INFO], і з урахуванням вищевикладеного та усталеної судової практики розгляд справ про стягнення аліментів, з урахуванням розміру заробітної плати [PERSON], яка є незначною, суд вважає, що є передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Тобто, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved