Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України, станом на 24.08.1991 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] в м. Будапешт Угорщина, так як її батько на той час проходив службу у лавах Радянської армії. Разом з батьками заявниця повернулася до України у 1972 році, а саме до смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області. У період з 1976 по 1984 р.р., вона навчалась у Підгороднянській ЗОШ І-ІІІ ступенів та отримала свідоцтво про освіту. У 1988 році була прийнята на завод «Фрегат», де працювала до 21.01.1998 року. 12.09.1990 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з дівочого - [PERSON] на [PERSON] . 21.12.1992 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області їй було видано паспорт громадянина України, який в подальшому був нею втрачений. В квітні 2021 року вона звернулась до Первомайського РВ УДМС з приводу отримання паспорту громадянина України, проте їй було відмовлено у видачі паспорта з посиланням на те, що за результатами проведення процедури встановлення особи, встановити її належність до громадянства України не вдалось та рекомендовано звернутись до суду. Заявниця та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги, викладені в заяві, підтримують, просять задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, в судове засідання також не з`явився, проте представником управління Долганюк Ю. 09.08.2021 року до суду були направлені письмові пояснення, у яких було роз`яснено порядок отримання паспорта громадянина України, відповідно до вимог чинного законодавства та викладено прохання про вирішення даної справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заяву заявниці та її представника, письмові пояснення представника заінтересованої особи, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця народилась [INFO] в м. Будапешт, Угорщина, так як її батько, на той час, проходив службу у лавах Радянської армії. Разом з батьками заявниця повернулася до України у 1972 році, а саме до смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області. У період з 1976 по 1984 р.р., заявниця [PERSON] , в дівоцтві [PERSON] , навчалась у Підгороднянській ЗОШ І-ІІІ ступенів та отримала свідоцтво про освіту, що підтверджується довідкою Підгороднянської ЗОШ І-ІІІ Первомайської міської ради Миколаївської області № 20/02-20 від 12.05.2021 року (а.с.7). 13.07.1988 році заявниця була прийнята на завод «Фрегат», де працювала до 21.01.1998 року, що підтверджується довідкою ПАТ «Завод Фрегат» № 270-1952 від 15.07.2015 року (а.с.8). 12.09.1990 року [PERSON] , в дівоцтві Гордієнко, в м. Первомайську Миколаївської області, уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на - [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб № 519 від 12.09.1990 року, складеного міським відділом ЗАГС м. Первомайська Миколаївської області (а.с.27). [INFO] заявниця у м. Первомайську Миколаївської області народила доньку - [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.38). 21.12.1992 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області [PERSON] було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що підтверджується довідкою Первомайського відділу УДМС (а.с.5), який в подальшому було втрачено. Судом також встановлено, що на звернення до Первомайського відділу УДМ заявниці надано довідку про те, що проведеною перевіркою було встановлено особу заявника, але не встановлено її належність до громадянства будь-якої країни. Згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001№ 215. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц). Рішення суду про встановлення факту проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідне для отримання паспорта громадянина України. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у судовому засіданні доведено факт, що заявниця постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Outcome: approved