Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в Шевченківський районний суд м. Чернівці з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення іпотеки та зняття обтяжень з нерухомого майна, виключення запису про обтяження нерухомого майна та запису про накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року стягнуто достроково з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 751004,40 грн. та 7910,04 грн. третейського збору, із них: по кредитному договору №94 від 21.03.2006 р. в гривневому еквіваленті по курсу НБУ 206950,50 грн.; по кредитному договору №113 від 11.04.2008 року 544053,90 грн. Вказує, що заборгованість по виконавчому листу, що був виданий на підставі рішення третейського суду, нею повністю погашена шляхом внесення коштів на рахунок державної виконавчої служби. Всього нею внесено 822000 грн. з урахуванням третейського та виконавчого збору. Постановою від 07 березня 2018 року Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виконавче провадження закінчено. Проте, обтяження накладені в зв`язку з укладанням договорів іпотеки не зняті. Зазначає, що внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання, правонаступником майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», правонаступництво виникло з 15.10.2019 року, тому АТ «Альфа-Банк» є відповідачем у даному позові. Посилається на те, що в забезпечення виконання кредитних договорів АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було укладено наступні іпотечні договори. В забезпечення кредитного договору №94 було укладено іпотечний договір №94 від 21.03.2006 р., згідно якого [PERSON] передано в іпотеку банку: нежиле приміщення, магазин промислових товарів, заг. пл. 60 кв.м., за адресою [ADDRESS] , номер РПВН [NUMBER] . АТ «Альфа-Банк», як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», у грудні 2019 року зареєструвався як іпотекодержатель на зазначене майно. В забезпечення кредитного договору №113 укладено іпотечний договір №113/1 від 11.04.2008 р., згідно якого [PERSON] передано в іпотеку банку: нежиле приміщення, магазин промислових товарів, заг. пл. 60 кв.м., за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 6711645. На зазначене майно накладено обтяження. Також в забезпечення кредитного договору №113 укладено іпотечний договір №113 від 11.04.2008 року, згідно якого [PERSON] передано в іпотеку банку: нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літ.А, заг.пл. 78,4 кв.м., що складаються з приміщень XIV-XVIII, XX, за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН 11886529. На зазначене майно накладено обтяження. Вказує, що після отримання рішення третейського суду від 31 січня 2014 року щодо дострокового стягнення всієї суми заборгованості за вищенаведеними кредитними договорами АТ «Укрсоцбанк» безпідставно продовжував нараховувати проценти, комісію, пеню та надіслав позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання із вимогою погашення неіснуючої заборгованості. Зазначає, що відповідно до постанови Чернівецького апеляційного суду від 28.02.2019 р. звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №113 від 11.04.2008 р., що складається з інфляційних втрат за кредитом в сумі 22638,56 грн. Заборгованість в сумі 22638,56 грн. нею погашена та відшкодовано судовий збір в сумі 4405 грн. Позивач посилається на те, що 17.07.2019 р. вона листом звернулась до АТ «Укрсоцбанк» з проханням вилучити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження забороною стосовно іпотечного майна. Листом АТ «Укрсоцбанк» від 19.08.2019 р. їй відмовлено. Вказує, що вищевказана заборгованість перед банком нею повністю погашена. Будь-якої іншої заборгованості у неї перед банком немає. Посилаючись на норми чинного законодавства, просить: - припинити іпотеку нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення, магазину промислових товарів за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 6711645, яке є предметом іпотеки по іпотечному договору №94 від 21.03.2006 року; зняти обтяження на нерухоме майно РПВН 6711645 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна і запис про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: номер запису про іпотеку 34835222 (спеціальний розділ); відомості про реєстрацію до 01.01.2013: іпотека, реєстраційний номер обтяження: 2993510; номер запису про обтяження: 34835223 (спеціальний розділ); відомості про реєстрацію до 01.01.2013: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2993384; - припинити іпотеку нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення, магазин промислових товарів за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 6711645, яке є предметом іпотеки по іпотечному договору №113/1 від 11.04.2008 року; зняти обтяження на нерухоме майно РПВН 6711645 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна і запис про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: іпотека, реєстраційний номер обтяження: 7004690; заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7004606; - припинити іпотеку нерухомого майна, а саме: нежилі приміщення, за адресою [ADDRESS] , номер РПВН [NUMBER] , які є предметом іпотеки по іпотечному договору №113 від 11.04.2008 року; зняти обтяження на нерухоме майно РПВН 11886529 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна і запис про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: іпотека, реєстраційний номер обтяження: 7004820; заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7004765. Ухвалою суду від 15 січня 2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем до суду надано відзив, згідно якого відповідач позов не визнав. Посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено два кредитних договори від 21.05.2006 року № 94 та від 11.04.2008 року № 113, з наступними змінами та доповненнями та в забезпечення виконання умов вказаних договорів укладено три договори іпотеки від 21.05.2006 року № 94, від 11.04.2008 року № 113, від 11.04.2008 року № 113/1, з наступними змінами та доповненнями. Вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем зобов`язання за кредитними договорами кредитор звернувся до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року позов банку задоволено частково та стягнуто з позичальника заборгованість за двома кредитними договорами в розмірі 751004, 40 грн. та третейський збір в сумі 7910,04 грн. Посилається на те, що станом на 01.08.2013 року курс гривні до дол.США згідно даних НБУ становив 799,30 грн. за 100 дол.США. Зазначає, що оскільки рішення третейського суду [PERSON] виконано не було у 2017 році банк звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28.02.2019 року позов банку було задоволено в частині інфляційних витрат за період одного року до пред`явлення позову до суду за рахунок звернення на заставне майно. Посилається на те, що за неналежне виконання умов кредитного договору №94 позичальник заборгував перед кредитором суму штрафів в розмірі 167580 дол. США. Також позичальником не погашено заборгованість по пені за період з 21.07.2008 року по 01.08.2012 рік за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотках по яких не було заявлено до третейського суду позову про їх стягнення по причині пропуску строків позовної давності. Вказує, що за неналежне виконання умов іпотечного договору №94 іпотекодавець заборгував перед іпотекодержателем суму штрафів в розмірі 187500 дол. США. Зазначає, що у зв`язку з тим, що рішення третейського суду не було виконано позичальником тривалий час, то утворилася курсова різниця по тілу кредиту в розмірі 10813,34 дол.США, оскільки в указаному рішенні заборгованість вирахувана по курсу НБУ станом на 01.08.2013 року. Також за період з 01.08.2013 р. по даний час за боржником числиться заборгованість нарахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка на даний час до стягнення в судовому порядку не заявлялась. Зазначає, що позивачем не були дотримані умови кредитного договору №113 з 2010 року по 2019 рік, що є підставою для стягнення з неї 20000 грн. Також позичальником не погашено заборгованість по пені за період з 21.05.2009 року по 01.08.2012 рік за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотках по яких не було заявлено до третейського суду позову про їх стягнення по причині пропуску строків позовної давності. Вказує, що за неналежне виконання умов іпотечного договору №113 іпотекодавець заборгував перед іпотекодержателем суму штрафів в розмірі 19600 дол. США. За неналежне виконання умов іпотечного договору №113/1 іпотекодавець заборгував перед іпотекодержателем суму штрафів в розмірі 285000 дол. США, зокрема, іпотекодавцем не був виконаний обов`язок застрахувати предмет іпотеки. Посилається на те, що у зв`язку із тим, що рішення третейського суду від 13.01.2014 року не було виконано позичальником протягом більш як 4-ох років, за період з 01.08.2013 р. по даний час за боржником числиться заборгованість нарахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 3 % річних, яка на даний час до стягнення в судовому порядку не заявлялась, а також заборгованість по інфляційних втратах за період з 01.08.2013 року по жовтень 2016 року, яка також до стягнення в судовому порядку не заявлялась. Відповідач вважає, що закон пов`язує припинення зобов`язання саме з його належним виконанням, а не виконанням рішення суду, яким стягнуто заборгованість за таким зобов`язанням. Посилається на те, що навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, а сплив позовної давності не є окремою підставою для припинення зобов`язання. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач надала до суду відповідь на відзив, згідно якої вважає, що виклад обставин, якими банк обґрунтовує свій відзив, є недостовірними та не відповідають дійсності. Вказує, що нею сплачено заборгованість за кредитними зобов`язаннями у національній валюті (гривні України) відповідно до рішення суду. Кредитор сам визначив заборгованість за зобов`язаннями у національній валюті, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника та прийняв його виконання, тому не має права на стягнення курсової різниці за безпідставністю такої вимоги. Зазначає, що після рішення третейського суду від 31.01.2014 р. банк протиправно нараховував проценти та штрафні санкції, чим створював фіктивну заборгованість, оскільки звернення з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії договору, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Вказує, що даний спір стосується споживчого кредитування і відповідач, як іпотекодержатель, не має права звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, як за безпідставністю вимог, так і за строками давності. Вважає, що сплив строку позовної давності позбавляє кредитора права не тільки на судовий захист, а і на позасудовий захист також. Посилається на те, що у неї немає заборгованості перед відповідачем в зв`язку з повним виконанням судового рішення, яким така заборгованість достроково стягнута, та сплатою інфляційних втрат в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначає, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами існування будь-якої непогашеної заборгованості у неї перед банком. Позивач вважає, що оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитними договорами виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитних договорів, припиняються. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч. 3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року (а.с.20). Відповідно до рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договорах кредиту в сумі 751004 грн. 40 коп. та третейський збір в сумі 7910 грн. 04 коп., із них: по кредитному договору №94 від 21.03.2006 р. в гривневому еквіваленті по курсу НБУ 206950,50 грн.; по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №113 від 11.04.2008 р. 544053,90 грн. (а.с.21-22). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52474299 від 07.03.2018 року встановлено, що виконавчий лист №755/24521/14-ц виданий 06.10.2014 р. Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення 759158,04 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» виконано реально, та на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа закінчено (а.с.25). Погашення позивачем вищенаведеної заборгованості шляхом внесення коштів на рахунок Першого відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області підтверджується також квитанціями: №20 від 23.11.2017 р. на суму 260000 грн., №130 від 01.12.2017 р. на суму 130000 грн., №75 від 27.12.2017 р. на суму 215000 грн., №91 від 29.12.2017 р. на суму 100000 грн., №19 від 11.01.2018 р. на суму 100000 грн., №87 від 15.01.2018 р. на суму 10000 грн., №108 від 22.01.2018 на суму 7000 грн. (а.с.23-24). У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №94 від 21.03.2006 р. укладено іпотечний договір №94 від 21.03.2006 р., згідно якого передано в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належне позивачу на праві приватної власності нерухоме майно - нежиле приміщення, магазин промислових товарів, загальною площею 60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.26-31). В якості\~забезпечення виконання\~ [PERSON] \~зобов`язань за\~договором не\~відновлювальної кредитної\~лінії №113\~від 11.04.2008\~р.\~укладено іпотечний\~договір №113\~від 11.04.2008\~р.,\~договір №\~1\~від 21.04.2008\~року про\~зміну умов\~іпотечного договору\~№ 113\~від 11.04.2008\~року,\~договір №\~2\~від 26.08.2009\~року про\~зміну умов\~іпотечного договору\~№ 113,\~ згідно\~якого передано\~в іпотеку\~АКБСР «Укрсоцбанк»\~належне позивачу\~на праві\~приватної власності\~нерухоме майно\~-\~нежилі приміщення\~підвалу,\~які знаходяться\~в житловому\~будинку літ.А,\~заг.пл.\~78,4\~кв.м.,\~що складаються\~з приміщень\~XIV-XVIII,\~XX,\~за адресою\~ [ADDRESS] (а.с.32-41). У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором не відновлювальної кредитної лінії №113 від 11.04.2008 р. укладено іпотечний договір №113/1 від 11.04.2008 р., договір № 1 від 21.04.2008 року про зміну умов іпотечного договору № 113/1, договір № 2 від 26.08.2009 року про зміну умов іпотечного договору № 113/1, згідно якого передано в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належне позивачу на праві приватної власності нерухоме майно - нежиле приміщення, магазин промислових товарів, загальною площею 60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.42-51). Згідно інформаційної довідки № 195720323 від 09.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі інформаційна довідка) внесено запис про іпотеку: номер запису 34835222, дата 21.03.2006, підстава виникнення договір іпотеки від 21.03.2006 року, предмет іпотеки магазин промислових товарів за адресою [ADDRESS] , іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», реєстраційний номер іпотеки 2993510; та внесено запис про обтяження: номер запису 34835223, дата 21.03.2006 року, підстава виникнення договір іпотеки від 21.03.2006 року, вид обтяження заборона на нерухоме майно, предмет обтяження магазин промислових товарів за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер майна [NUMBER] , обтяжувач АТ «Альфа-Банк», особа майно/права якої обтяжуються [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 2993384 (а.с.52-54). Відповідно до інформаційної довідки на нежиле приміщення магазин промислових товарів за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 6711645, накладено обтяження: тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 7004606, підстава обтяження договір іпотеки №113/1 від 11.04.2008 року, власник [PERSON] , заявник АКБ «Укрсоцбанк»; та обтяження: тип обтяження іпотека, реєстраційний номер [NUMBER] , іпотекодержатель АКБ «Укрсоцбанк», власник [PERSON] (а.с.54-55). Згідно інформаційної довідки на нежилі приміщення за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 11886529, накладено обтяження: тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 7004765, підстава обтяження договір іпотеки №113 від 11.04.2008, власник [PERSON] , заявник АКБ «Укрсоцбанк»; та обтяження: тип обтяження іпотека, реєстраційний номер [NUMBER] , іпотекодержатель АКБ «Укрсоцбанк», власник [PERSON] (а.с.54-55). Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 жовтня 2018 року по справі №727/207/18 позов АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення (а.с.56-57). Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року вищевказане рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці в частині відмови у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] невідновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2008 року №113, що складається з інфляційних втрат за кредитом, скасовано. Позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2008 року №113, що складається з інфляційних втрат за кредитом, задоволено частково. Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2008 року №113, що складається з інфляційних втрат за кредитом в сумі 22638 грн. 56 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки нежиле приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться в будинку [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 4405 грн. (а.с.58-64). Відповідно до квитанцій від 10 травня 2019 року та від 20 травня 2019 року [PERSON] на користь отримувача АТ «Укрсоцбанк» сплачено заборгованість у сумі 22638 грн. 56 коп. та судові витрати в сумі 4405 грн на виконання постанови Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року (а.с.65). Згідно листа від 17.06.2018 р. [PERSON] звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» з проханням вилучити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження забороною у зв`язку із погашення заборгованості перед банком за кредитними договорами та повним їх виконання (а.с.66-67). Відповідно до відповіді від 19.08.2019 р. №2683-04.3-б/б АТ «Укрсоцбанк» повідомив [PERSON] , що не може задовольнити її звернення щодо здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони, оскільки за кредитним договором №94 від 21.03.2006 р. та кредитним договором №113 від 11.04.2008 р. станом на 19.08.2019 р. обліковується прострочена заборгованість, основне зобов`язання не є припиненим (а.с.68). Припинення правовідношення є встановленим п.7 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. В силу ст.524\~ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з умовами ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у відповідності умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). За правилами ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 1054, 1055\~ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Системний аналіз статей 599, 1049, 1054\~ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Як встановлено судом, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в гривневому еквіваленті по договорах кредиту в сумі 751004 грн. 40 коп. від 21 березня 2006 року та від 11 квітня 2008 року (сума основного боргу, заборгованість за процентами, пеня за прострочення по кредиту, пеня за прострочення по процентах) та третейський збір в сумі 7910 грн. 04 коп. Рішення третейського суду ухвалено із застосуванням норми ч.2 ст.1050 ЦК України, якою передбачене право кредитора на дострокове стягнення боргу з боржника в разі, якщо договором було встановлено обов`язок повернути частину позики частинами (з розстроченням). 07 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 52474299 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно якої встановлено, що виконавчий лист №755/24521/14-ц виданий 06.10.2014 р. Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення 759158,04 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» виконано реально. Отже, пред`явлення ПАТ «Укрсоцбанк» позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто після зміни банком строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося. До аналогічного за змістом правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2008 року №113, що складається з інфляційних втрат за кредитом в сумі 22638 грн. 56 коп. на користь АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки нежиле приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться в будинку [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 4405 грн. Згідно квитанцій від 10 травня 2019 року та від 20 травня 2019 року [PERSON] на користь отримувача АТ «Укрсоцбанк» сплачено заборгованість у сумі 22638 грн. 56 коп. та судові витрати в сумі 4405 грн на виконання постанови Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року. Стягнення за борговими зобов`язаннями [PERSON] перед банком визначене рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, саме у грошовій одиниці України - гривні, що кореспондується із позицією, висловленою у постанові Пленуму ВС України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення». У зв`язку з тим, що [PERSON] було погашено суму заборгованості за вищезазначеними договорами кредиту, яку було стягнуто на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, суд вважає, що [PERSON] було виконано прийняті на себе зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами. Посилання представника відповідача, що позивачем не виконано умови договору у зв`язку з несплатою курсової різниці, штрафів та заборгованості, яка нарахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України є необґрунтованим, оскільки дані вимоги не були заявлені до суду. При цьому, припинення договору не позбавляє банк звернутися з позовом про стягнення збитків або заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.575\~ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно дост.1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ч.5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.\~17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. У зв`язку з виконанням основного зобов`язання, суд вважає, що слід визнати припиненими іпотечний договір\~№94\~від 21.03.2006\~року,\~іпотечний договір\~№113\~від 11.04.2008\~року,\~іпотечний договір\~№113/1\~від 11.04.2008\~року, укладені між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Щодо позовної вимоги про зняття обтяження\~на нерухоме\~майно,\~виключення запису\~про обтяження\~нерухомого майна\~і запису\~про накладення\~заборони на\~відчуження нерухомого\~майна, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст.4\~Закону України\~«Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Чинним законодавством в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачається, що державна реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться як органами державної реєстрації прав, так і нотаріусами одночасно із вчиненням нотаріальної дії, як спеціальними суб`єктами, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону. Згідно ст.\~73\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири), за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона, при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, за повідомленням іпотекодержателя, в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ст.74\~Закону України\~«Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Питання зняття нотаріусами заборони відчуження майна врегульовані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок). Згідно п.п.5.1\~п.5\~глави 15\~Порядку нотаріус\~знімає заборону\~відчуження майна\~при одержанні\~повідомлення: кредитора\~про погашення\~позики; про\~припинення (розірвання,\~визнання недійсним)\~договору застави\~(іпотеки); про\~припинення договору\~іпотеки у\~зв`язку\~з набуттям\~іпотекодержателем права\~власності на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~виконання основного\~зобов`язання,\~після припинення\~договору іпотеки\~у зв`язку\~з відчуженням\~іпотекодержателем предмета\~іпотеки; про\~припинення,\~розірвання,\~визнання недійсним\~договору ренти,\~довічного утримання\~(догляду),\~спадкового договору; органів\~опіки та\~піклування про\~усунення обставин,\~що обумовили\~накладення заборони\~відчуження майна\~дитини; про\~скасування рішення\~суду про\~оголошення фізичної\~особи померлою\~або закінчення\~п`ятирічного\~строку з\~часу відкриття\~спадщини на\~майно особи,\~оголошеної померлою; про\~смерть другого\~з подружжя,\~що склали\~спільний заповіт; про\~скасування рішення\~суду про\~позбавлення батьків\~дитини батьківських\~прав або\~відібрання дитини\~без позбавлення\~батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження\~майна,\~переданого під\~виплату ренти; за\~рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. З наведеного вбачається, що нотаріус вправі зняти заборону відчуження майна на підставі рішення суду про визнання договору іпотеки припиненим, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial