Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить встановити батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] автономного округу-Югра Росія, про що в записі акта про народження вказаної дитини № 5769, складеному 08 листопада 2012 року Управлінням реєстрації актів громадянського стану Адміністрації міста Сургута Ханти- Мансійського автономного округу-Югри, Росія, внести зміни, а саме: записати батьком дитини [PERSON]; змінити прізвище дитини з «Ушаков» на «Грозан», по батькові з «Сосланович» на «Ігоревич» та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], є матірю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-ПН № 570164 від 08.11.2012, актовий запис № 5769, складений Управлінням реєстрації актів громадянського стану Адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, Росія. У графі «Батько» вказаного вище свідоцтва про народження [PERSON] відомостей не вказано. На момент реєстрації народження сина, вона не знала, що його народження можливо було зареєструвати у посольстві України в Росії, та отримати свідоцтво про народження дитини українського зразка. Згідно з довідки про народження № 5769 від 08.11.2012, відомості про батька дитини внесені в запис акта про народження на підставі заяви матері дитини. Біологічним батьком [PERSON] є відповідач - [PERSON]. Сторони з кінця 2009 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, планували одружитися, та переїхати проживати до Російської Федерації. Відповідач на той час працював механіком, а вона планувала працювати штурманом, так як отримала відповідну освіту у Державній льотній академії України. Однак працевлаштуватися в Україні не вдалося. Враховуючи те, що її батько працював повітряним штурманом аерофлоту у м.Сургут Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, Росія, її також запросили там працювати. У квітні 2010 року, позивач поїхала до м. Сургут Російська Федерація на роботу. Разом з тим, вона мала вирішити організаційні питання сумісного з відповідачем проживання в Росії після його переїзду. [PERSON] працевлаштувалася черговим штурманом наземного штурманського забезпечення польотів ВАТ «Аеропорт-Сургут». Протягом 2010-2012 років позивач періодично приїжджала до України. Весь цей час сторони підтримували стосунки, та не мали наміру їх припиняти. Під час чергового її приїзду до України (грудень 2011 - січень 2012 року), позивач завагітніла, про що дізналася уже після повернення до м. Сургут. [PERSON] повідомила цю новину [PERSON], яку він сприйняв спочатку позитивно, але в подальшому, через ревнощі, зміну думки з приводу переїзду на постійне проживання до Росії, стосунки між ними припинилися. Після народження сина, позивач повернулася до України, про що повідомила відповідача. Через деякий час вони поновили фактичні сімейні відносини, та почали проживати разом. 14.07.2018 року сторони зареєстрували шлюб і на теперішній час проживають однією сімєю, однак відповідач не поспішає звернутися до органів РАЦСу для написання заяви про визнання батьківства, а постійно знаходить якісь відмовки, хоча і виховує їхнього сина, та не заперечує що є його біологічним батьком. У звязку з цим [PERSON] вирішила звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в призначене судове засідання зявилась, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що вона спільно проживала із [PERSON] з 2009 року. Вони разом планували працювати у м. Сургут РФ, проте обставини так склалися, що тільки їй вдалося поїхати на роботу до Росії. Там вона народила сина [PERSON], біологічним батьком якого був [PERSON], проте із-за припинення стосунків із відповідачем не вказала його у свідоцтві про народження дитини. Представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання зявився, надав пояснення по суті справи, позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. Зазначив, що дійсно він є біологічним батьком дитини [PERSON] [PERSON], якого зараз виховує, проживаючи у шлюбі із матірю останнього [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] в призначене судове засідання не зявилась. 20.12.2018 від неї надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи без участі представника Кіровоградського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області, проти позовних вимог не заперечують. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що знає [PERSON] та [PERSON] ще з 2013 року. Вони товаришують сімями і є кумами. Після народження своєї дитини в розмові із [PERSON] їй стало відомо, що в свідоцтві про народження спільної дитини [PERSON] та [PERSON] [PERSON], відсутній запис про батька. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживають та виховують сина [PERSON]. Згідно із ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому заслухавши сторін, свідка та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ІІ-ПН №570164 від 08.11.2012, мовою оригінала «[PERSON] родился [INFO], место рождения: г. Сургут Ханты-Мансийский автономный округ-Югра Россия, о чем 08 ноября 2012 года составлена запись акта о рождении №5769. Отец -----. Мать [PERSON], гражданка Украины. Место государственной регистрации Управление ЗАГС Администрации города Сургута Ханты-Мансийского автономного округа Югры, Россия» (а.с.14). Відповідно до довідки про народження №5769 від 08.11.2012, [PERSON] народився 23 жовтня 2012 року в м. Сургут Ханти-Мансійського автономного округу Югра Росія, матір [PERSON], батько -----. Запис акту про народження №5769 від 08 листопада 2012 року. Відомості про батька дитини внесені в запис акту про народження на підставі заяви матері дитини (а.с.16). Факт перебування позивача - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] в 2012 році на території Російської Федерації підтверджується копією закордонного паспорта (а.с.17). Згідно із копією свідоцтва про шлюб, яке видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 14.07.2018, 14 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 14.07.2018 складено відповідний актовий запис №547. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.20). З довідки, яка видана квартальним комітетом №9 Подільського району м. Кропивницький за №386 11.09.2018, слідує, що [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею проживають: чоловік [PERSON], [INFO], але не зареєстрований за цією адресою, та син [PERSON], [INFO] (а.с.21). З письмових пояснень [PERSON] від 16.10.2018 та [PERSON] від 19.10.2018, які були надані адвокату [PERSON] слідує, що вони знають сторін [PERSON] і [PERSON] протягом тривалого часу. Підтверджують, що [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] проживають разом однією сімєю. Ігор виховує та любить свого сина [PERSON]. Внаслідок певних життєвих обставин [PERSON] не записаний батьком [PERSON], однак те, що саме він є біологічним батьком [PERSON] [PERSON] ніколи не заперечував. (а.с.18, 19). Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 31 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 визначено, що встановлення і заперечення батьківства або материнства визначається за законодавством Договірної Сторони, громадянином якої дитина є за народженням. Згідно із\~ст.\~65 Закону України «Про міжнародне приватне право» 23 червня 2005 року встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Оскільки дитина народилася на території Ханти-Мансійського округу Югра Росії, то зважаючи на вищенаведені норми при визначенні батьківства слід керуватися особистим законом дитини на момент її народження, тобто законодавством Російської Федерації (далі РФ). Відповідно до ст. 47 Сімейного кодексу РФ (далі - СК РФ) права і обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походження дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Згідно із ст. 49 СК РФ у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, і при відсутності спільної заяви батьків або заяви батька дитини (пункт 4 статті 48 цього Кодексу) походження дитини від конкретної особи (батьківство) встановлюється в судовому порядку за заявою одного з батьків, опікуна (піклувальника) дитини або за заявою особи, на утриманні якого перебуває дитина, а також за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При цьому суд бере до уваги будь-які докази, з достовірністю підтверджують походження дитини від конкретної особи. В ч. 5 ст. 18 Федерального закону Російської Федерації «Про акти громадянського стану» зазначено, що у разі, якщо мати не перебуває у шлюбі з батьком дитини і батьківство щодо дитини не встановлено, ім'я дитини записується за бажанням матері, батькові - за іменем особи, зазначеного в запису акта про народження в якості батька дитини, прізвище дитини - по прізвища матері. З ч. 1 ст. 54 цього ж закону випливає, що державна реєстрація встановлення батьківства на підставі рішення суду про встановлення батьківства або про встановлення факту визнання батьківства провадиться за заявою матері або батька дитини, опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якого перебуває дитина, або самої дитини, яка досягла повноліття. Заява може бути зроблена усно або в письмовій формі або направлена в формі електронного документа через єдиний портал державних і муніципальних послуг та регіональні портали державних і муніципальних послуг. Заява про державну реєстрацію встановлення батьківства, яке направляється в формі електронного документа, підписується простим електронним підписом заявника. Одночасно із заявою про державну реєстрацію встановлення батьківства видається рішення суду про встановлення батьківства або про встановлення факту визнання батьківства. Враховуючи вищезазначене, та те, що в судових засіданнях достеменно встановлено, що відомості про батька дитини [PERSON] були записані відповідно до ч.5 ст. 18 Федерального закону Російської Федерації «Про акти громадянського стану», а відповідач [PERSON] вважає себе батьком дитини, що підтверджує і позивач [PERSON], позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved