Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради, третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контри про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення перешкод у користуванні. 23 травня 2016 року на адресу суду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням доводів викладених у заяві про збільшення розміру позовних вимог, покликається на те, що 11 грудня 2003 року [PERSON], [INFO], місце народження: Російська Федерація, м. Ленінград, що проживала за адресою: [INFO] було укладено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 6591 в якому вказано, що на випадок смерті [PERSON] квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON]. 16 вересня 2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть [PERSON] серія І-СГ № 404039. 24 вересня 2015 року позивачем подано заяву № 1795 про прийняття спадщини за заповітом. 14 березня 2016 року, [PERSON] було подано заяву № 384 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] Степанівній.17 березня 2016 року Пятою Львівською державною нотаріальною конторою надано відповідь № 776/02-14 на заяви за № 1795 від 24.09.2015 року та № 384 від 14.03.2016 року в якій вказано, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.09.2015 року за № 41599003 заповіт складений 11.12.2003 року на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] є скасований за заявою [PERSON] від 10.10.2014 року за реєстровим № 1637. Також розяснено, якщо заповіту немає або його визнано недійсним чи скасовано, то настає спадкування за законом і для встановлення родинного звязку потрібно надати необхідні документи або звернути до суду. Позивач вказує також, що вона спільно із сімєю опікувалася протягом довготривалого періоду часу та доглядала до моменту смерті за [PERSON], до моменту смерті проживала з нею однією сім`єю, несла усі поточні витрати на утримання, а після смерті понесла усі витрати на поховання [PERSON] та вступила в управління спадщиною. Підставою для скасування заповіту вважає загострення політичних відносин та війни на сході держави, що дуже впливало на викривлення її сприйняття, оскільки місцем народження [PERSON] є територія Російської Федерації. Оскільки в нотаріальному порядку оформити право на спадщину позивачка не має, тому звернулась до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позовній заяві, на підставі наявних доказів у справі вимоги підтримує, та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату і час судового розгляду. Свідок [PERSON] повідомила суд, що є мамою позивача, були сусідами, доглядала за померлою, робила їй уколи коли та хворіла. Свідок [PERSON] повідомила суд, що добре знала померлу, ще з кінця 2005 року. Вказує, що вважала їх однією сімєю, родичів ніколи не бачила. Свідок [PERSON] повідомила суд, що з позивачем є сусідами. Переїхали на квартиру ще в 1996 році, з померлою були в хороших відносинах, завжди їй допомагали. Мама позивача працювала медсестрою, неодноразово робила уколи померлій. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2003 року [PERSON], [INFO], місце народження: Російська Федерація, м. Ленінград, що проживала за адресою: [INFO] було укладено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 6591 в якому вказано, що на випадок смерті [PERSON] квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 404039, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 16.09.2015 року видано свідоцтво про смерть [PERSON], про що зроблено актовий запис 868. 24 вересня 2015 року позивачем подано заяву № 1795 про прийняття спадщини за заповітом. 14 березня 2016 року, [PERSON] було подано заяву № 384 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. 17 березня 2016 року Пятою Львівською державною нотаріальною конторою надано відповідь № 776/02-14 на заяви за № 1795 від 24.09.2015 року та № 384 від 14.03.2016 року в якій вказано, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.09.2015 року за № 41599003 заповіт складений 11.12.2003 року на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] є скасований за заявою [PERSON] від 10.10.2014 року за реєстровим № 1637. Також розяснено, якщо заповіту немає або його визнано недійсним чи скасовано, то настає спадкування за законом і для встановлення родинного звязку потрібно надати необхідні документи або звернути до суду. Позивач протягом тривалого часу опікувалась [PERSON], яка була у безпорадному стані у звязку з атеросклеротичною хворобою серця та похилим віком до моменту смерті, надавала матеріальне забезпечення, несла витрати на утримання, перебувала у хороших стосунках з позивачем до самої смерті, що підтверджується свідченням свідків, понесла усі витрати на поховання, що підтверджується копією Договору-замовлення № 0025382 від 17.09.2015 року на організацію та проведення поховання [PERSON], копією Накладної № 381 від 16.09.2015 року, фактично вступила у володіння спадщиною та усі оригінали правовстановлюючих документів є у неї, проте нотаріально оформити право на спадщину позивачка не має можливості та враховуючи, що відповідачем не подавалась заява про визнання спадщини відумерлою, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті [PERSON] немає. Також, враховуючи свідчення свідків та документи, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] однією сімєю проживали не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Згідно пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вирішуючи спір по суті, суд враховує і той факт, що згідно пояснень представник відповідача, проти позову заперечує. Відтак, в силу ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки це відповідатиме вимогам чинного законодавства та інтересам сторін.

Outcome: approved