Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивує тим, що її баба [PERSON] по національності була німкенею. Батьками її бабусі були [PERSON], 1887 року народження, німець, та [PERSON], 1888 року народження. У 1952 році її бабуся одружилася з [PERSON], а тому змінила прізвище на [PERSON]. Зазначає, що від даного шлюбу народився її батько [PERSON], [INFO]. В зв'язку зі вступом на навчання до німецького вузу, бажає встановити своє німецьке коріння, оскільки надасть їй пільги при навчанні. В ході виготовлення документів, які підтверджують походження та родинні відносини, було виявлено помилки та розбіжності, а тому у неї виникла необхідність у встановленні фактів, що мають юридичне значення в судовому порядку. Вважає, що має право на відновлення національності своїх предків, оскільки встановлення німецького походження їй необхідне для збереження традицій та роду, користування пільгами та гарантіями. Які передбачені законодавством Німеччини, легального працевлаштування. З врахуванням заяви про уточнення вимог, просить встановити помилковість відсутності запису про національність батька [PERSON] в актовому записі №4 про народження [PERSON], вчинений Гнідавською церквою. В судове засідання заявник не з'явилась, представник заявника подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладався на думку суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги просив задовільнити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження заявника (а.с.7) батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. З копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) З дослідженої в судовому засіданні копії витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що дошлюбним прізвищем [PERSON] було прізвище «[PERSON]» (а.с.6). Судом досліджено копію свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], виданого 17 липня 1979 року Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області (Гнідавська церква), актовий запис №4, відповідно до якого її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). Разом з тим, встановлено, що в даному свідоцтві про народження в графа «національність» батька/матері не заповнена. Факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1887 року народження, як доньки та батька, встановлено і рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року (а.с.9). Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст.1 та ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст.11 Закону України від 26 червня 1992 р. «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням викладеного, вимогу заявника щодо встановлення помилковості відсутності запису про національність батька [PERSON] в актовому записі №4 про народження [PERSON], вчинений Гнідавською церквою, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved