Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору підряду та відшкодування збитків, мотивуючи вимоги тим, що 02.08.2016р., в денну пору доби, [PERSON] , будучи неофіційно працевлаштованими на ФОП « [PERSON] », перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , запропонувала [PERSON] встановити за місцем мешкання метало-пластикову конструкцію, реалізацією якої займається ФОП « [PERSON] ». У той же день, декілька пізніше, [PERSON] від імені ФОП « [PERSON] » уклала договір №236 від 02.08.2016р. із [PERSON] на загальну суму 28800грн. на виготовлення, доставку та встановлення метало-пластикових конструкцій, після чого [PERSON] надала власноруч [PERSON] гроші у готівковій формі у розмірі 20200грн. за договором №236 від 02.08.2016р.. Далі, [PERSON] , отримавши суму грошових коштів у розмірі 20200грн. за договором №236 від 02.08.2016р., укладеного між ФОП « [PERSON] » та [PERSON] , не маючи дійсного наміру повернути їх потерпілій або перерахувати на розрахунковий рахунок заводу-виробника, із корисливих мотивів, маючи мету незаконного збагачення, повторно, шляхом обману потерпілої, обернула грошові кошти потерпілої в розмірі 20200 гривень у власну користь і розпорядилась ними на власний розсуд. Тим самим, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Зазначеними діями [PERSON] позивачу [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 20200грн., з яким до теперішнього часу відшкодовано лише 4998грн.. Тому, [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 15202грн. внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки представник позивача [PERSON] в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 23.09.2019р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018р., [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, епізодом №20 встановлено, що «02.08.2016, в денну пору доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, [PERSON] , будучи неофіційно працевлаштованими на ФОП « [PERSON] », перебуваючи за адресою: [ADDRESS] запропонувала [PERSON] , [INFO] встановити за місцем мешкання метало-пластикову конструкцію, реалізацією якої займається ФОП « [PERSON] ». У той же день, декілька пізніше, [PERSON] від імені ФОП « [PERSON] » уклала договір № 236 від 02.08.2016 із [PERSON] на загальну суму 28800 гривень на виготовлення, доставку та встановлення метало-пластикових конструкцій, після чого [PERSON] надала власноруч [PERSON] гроші у готівковій формі у розмірі 20200 гривень 00 копійок за договором № 236 від 02.08.2016. Далі, [PERSON] , отримавши суму грошових коштів у розмірі 20200 гривень за договором № 236 від 02.08.2016, укладеного між ФОП « [PERSON] » та [PERSON] , не маючи дійсного наміру повернути їх потерпілій або перерахувати на розрахунковий рахунок заводу-виробника, із корисливих мотивів, маючи мету незаконного збагачення, повторно, шляхом обману потерпілої, обернула грошові кошти потерпілої в розмірі 20200 гривень у власну користь і розпорядилась ними на власний розсуд. Потерпілій [PERSON] частково відшкодований завданий збиток у розмірі 4988грн..» Вирок набрав законної сили 27.03.2018р.. Так, оскільки згідно вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання, внаслідок скоєння даних правопорушень завдано матеріальну шкоду позивачу [PERSON] , вирок набрав законної сили 27.03.2018р., суд вважає доказаним факт заподіяння відповідачем [PERSON] моральної шкоди позивачу [PERSON] .. Визначаючи розмір матеріальної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018р. встановлено розмір завданого позивачу [PERSON] збитку у сумі 20200грн., а також його часткове відшкодування у сумі 4988грн., з огляду на зазначене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у розмірі 15202грн.. Таким чином, обставини викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи задоволені позовні вимоги, то суд приходить до висновку, що сума судового збору у розмірі 768,40грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved