Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28 лютого 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним разом до 14 листопада 2014 року. Від цього шлюбу у них є дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки стосовно ведення спільного господарства і виховання дитини. Відповідач постійно вчиняє скандали, у тому числі в присутності дитини, ображає честь та гідність позивачки. По відношенню до неї відповідач постійно пред'являє необґрунтовані претензії, що робить сумісне проживання нестерпним. Окрім психологічного насилля відповідач вчиняє спроби здійснення у відношенні неї і фізичного насилля. Вона постійно знаходиться у стресовому стані, що негативно відображається на її самопочутті. та загальній працездатності. При цьому відповідач ухиляється від здійснення матеріального забезпечення сім'ї. Вищевказана поведінка відповідача змусила 23 лютого 2010 року звернутися до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Спільне господарство не ведеться з 14 листопада 2014 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з 14 листопада 2014 року. Втрачено фізичні та духовні зв'язки між ними. Просить суд розірвати шлюб між позивачкою та [PERSON], зареєстрований «28» лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 28 лютого 2009 року [PERSON], [INFO], уродженець с.Юріївка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, та [PERSON], [INFO], уродженка с.Улькен, Куртинського району, Алма-Атинської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №29 у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривня.

Outcome: approved