Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2015 року помер її чоловік - [PERSON], який заповів їй все належне йому майно. До складу спадщини входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. Вона своєчасно прийняла спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На основі вищенаведеного позивач звернулась до Глибоцького районного суду Чернівецької області для визнання права власності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільська рада направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08.05.1982 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу Джаман, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №334803. Згідно заповіту №32 від 25 лютого 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, що належало йому на день смерті заповів [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-МИ №152037, [PERSON] помер 10.12.2015 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. До складу спадкового майна входить, нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.Прикордонна, № 77 с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 45,6 кв.м. в тому числі житлової площі 35,8 кв.м., ґанок літ. «а», гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», тераса літ «В1», підвал літ. «ВПд», сарай літ. «Г», убиральні літ. «Д», сарай літ. «Е», колодязь №1, ворота №2, огорожа №3, огорожа № 4, огорода №5, хвіртка №6, хвіртка №7, ворота №8, загальною вартістю 185971 (сто вісімдесят пять тисяч девятсот сімдесят одна) гривня. З довідки №325 від 14.03.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, вбачається, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] з 01 червня 1949 року по 10 грудня 2015 року, тобто по день його смерті. На день його смерті разом з ним в одному будинку була постійно зареєстрована та проживала [PERSON],[INFO] Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконала так, як у передбачений законом строк подала заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №43/2016 щодо майна померлого [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №592/02-31 від 16.09.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно так, як ним не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved