Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 1983 року між ними було зареєстровано шлюб, який розірвано 20 липня 2017 року заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області. Від шлюбу вони мають двоє повнолітніх дітей [PERSON] 1982 року народження та сина [PERSON] 1987 року народження. Під час перебування у шлюбі вони власного житла не мали, ними було прийнято рішення про будівництво спільного будинку. 23 квітня 1998 року першою сесією Шепилівської сільської ради двадцять третього скликання, за заявою [PERSON] на будівництво житлового будинку в с. Шепилово, було прийнято рішення про надання дозволу на будівництво житлового будинку в селі Шепилово. 03 травня 2000 року розпорядженням райдержадміністрації № 233-ру, відповідності з проектом забудови земельної ділянки, [PERSON] було встановлено в натурі межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель. На підставі даного розпорядження відповідачу було видано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво № 13 та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику від 25.06.2000 року. У період перебування у шлюбі сторони спільною працею та за спільні кошти повністю побудували на виділеній [PERSON] земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Незважаючи на те, що сторони спільно закінчили будівництво у період спільного проживання у шлюбі, а також те, що будинок та господарські споруди, що розташовані на території домоволодіння [ADDRESS] , є придатними для проживання та використання за цільовим призначенням, спірний будинок в експлуатацію введено не було та право власності на нього у встановленому порядку не зареєстровано. Відсутність введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього викликано тим, що відповідач категорично відмовляється звернутися до відповідних органів з необхідними заявами, а позивач, у свою чергу позбавлена можливості здійснити такі дії в силу того, що земельна ділянка для здійснення будівництва та дозвіл на його здійснення було видано не на їй ім`я, а на ім`я її чоловіка. Позивач вважає, що ступінь готовності спірного житлового будинку безумовно дозволяє визначити його окремі частини, що підлягають виділу, а довести будівництво цього будинку до кінця позивачем та відповідачем є технічно можливим. За таких умов існують усі підстави для здійснення поділу незавершеного будівництвом будинку між сторонами. У зв`язку з наведеним, позивач просить здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці за кожним на незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.10.2019 р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 12.02.1983р. сторони зареєстрували шлюб, який між ними розірвано рішенням Голованівського районного суду від 20.07.2017р. В даному рішенні вказано, що шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з 2001 року. Отже, з 2001 р. вони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства як сім`я. Позивачка проживала разом з спільними дітьми в смт.Голованівськ в його батьківській хаті, яку він залишив для дітей і дозволив проживати позивачці. З того часу в нього виникла інша сім`я. Він розпочав проживати з іншою жінкою - [PERSON] та вести з нею спільне господарство, спільно будувати будинок, на який претендує позивач. В 2002 році розпорядженням голови Голованівської РДА №357-р було затверджено проект відведення земельних ділянок на території Шепилівської сільської ради, за п.5 якого йому в приватну власність було передано на підставі ст.ст. 22,33,78,121 ЗК України у приватну власність земельну ділянку площею 2,0га, тобто ним реалізовано право на приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, на якій він розпочав будівництво. Всі будівельні роботи він проводив за власні кошти та кошти свого брата [PERSON] , який є проектантом та проживає в м.Львов, мав намір постійно проживати з ним у даному житловому будинку. Через нестачу коштів будівництво затягнулось на роки. На даний час житловий будинок побудовано майже на 90%, залишаються незакінченими господарські будівлі та споруди. У зв`язку з тим, що змінилось законодавство про містобудування він не має можливості ввести житловий будинок в експлуатацію, адже земельна ділянка рахується сільськогосподарського призначення і потрібно змінювати її цільове призначення на житлове будівництво, виконувати дорогостоящі проекти зміни, проходити ряд бюрократичних перепон. На це немає ні часу, ні коштів. До позовної заяви позивачка не подала жодного доказу її участі в будівництві коштами та про що вказала сама в своїй позовній заяві. Відповідач також зазначив, що позивачка не була зареєстрована та фактично не проживала з відповідачем за адресою: Голованіський район, с. Шепилове, що в повій мірі відповідає позиції та доводам відповідача. Відповідь же сільського голови в частині висновку про те, хто будував та з якого часу по який час, а також дату закінчення будівництва житлових будинків не відповідає порядку ведення по господарському обліку, адже такі відомості не зазначаються в запропонованому головою сільради порядку. Стосовно ж вказаного сільським головою дати початку будівництва житлового будинку, відповідач зауважив, що хоч будівельний паспорт і отримувався дійсно в 2000 році, однак, будівництво проводилось вже з 2002 року та в 2003 році було побудовано лише коробку першого поверху, в одній з кімнат якої він почав проживати разом зі своєю співмешканкою. Отже відповідь сільського голови про початок будівництва є суб`єктивною. Щодо закінчення будівництва відповідь сільського голови є недоречною, тому, що будинок не введено в експлуатацію, отже не відповідає вимогам закону. Проведення технічної інвентаризації перед введенням його житлового будинку в експлуатацію можливе лише після виготовлення проекту зміни цільового призначення земельної ділянки щодо поділу та його реєстрації як житлове будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, підготовка декларації про готовність житлового будинку до експлуатації та проведення державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт. Однак, на сьогодні, з змінами в законодавстві як стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок так і містобудівного законодавства така зміна можлива лише з виготовленням генерального плану села чи замовленням мною детального плану з зміною цільового призначення, що потребує значних капіталовкладень, на що він не розраховує та вважає, що його житловий будинок може не вартувати всієї процедури його реєстрації. 28.10.2019 р. ухвалою суду витребувано у КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] . На виконання даної ухвали до суду за вих. №70 від 12.11.2019р. КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» було надано відповідь про те, що надати належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] не має можливості в зв`язку з тим, що інвентаризація на вказаний будинок не проводилась. Ухвалою суду від 19.11.2019р. в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Зятковський Т.В. в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС повідомлення. Відповідач та його представник адвокат Прудивус М.А. в судове засідання не з`явився, відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просить в позові відмовити. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та подані заяви, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 1983 року, який розірвано заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2017 року (а.с. 10). Рішення набрало законної сили 01.08.17 р. Рішенням від 23.04.1998р. №12 першої сесії Шепилівської сільської ради Голованівського району було вирішено підняти клопотання перед Голованівською РДА про надання дозволу на будівництво житлового будинку в с.Шепилово [PERSON] на будівництво земельної ділянки 0,25га, земель Шепилівської сільської ради (а.с.11). Згідно Будівельного паспору на забудову земельної ділянки від 25.06.2000р., виділено індивідуальному забудовнику [PERSON] на будівництво житлового будинку та надвірних споруд в селі Шепилово Голованівського району (а.с.12). Відповідно до дозволу інженер-інспектора Державного архітектурно-будівельного контролю Голованівської районної ради народних депутатів №13 від 03.05.2000 р. [PERSON] надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво в селі Шепилово Голованівського району. Згідно з довідки Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 03.12.2018р. №01-19/404 [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не була зареєстрована, дані відсутні; згідно документа (будівельний паспорт виданий на ім`я [PERSON] ) розпочато будівництво житлового будинку 25 червня 2000 року; хто здійснював будівництво інформація відсутня, але враховуючи, що [PERSON] на той час були подружжям , вони і приймали участь у його будівництві; згідно по господарського обліку сільської ради будівництво будинку закінчено в 2008 році; про користуванням [PERSON] будинком інформація відсутня (а.с.15). З довідки Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 18.10.2018р. №01-19/351 слідує, що [PERSON] проживає на території Шепилівської сільської ради Голованівського району з 2001 року за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою (без реєстрації, період проживання невідомий) до листопада 2017 року проживала [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 31 травня 2017р. №2143 [PERSON] мешкає по [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: доньку [PERSON] - 1982 р.н., сина [PERSON] - 1987 р.н. (а.с.9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що позивачка це її родичка, будинок в с.Шиполове будували всі разом батьки [PERSON] і [PERSON], сторони разом не проживають з 2015 року. Біля будинку вона була 4 роки назад, все було добудовано і закінчено. [PERSON] проживала в смт Голованівськ, возила їсти на будівництво. Будинок придатний до житла з 2012 року. Що стосується спільного бюджету вона не знає, але весь [PERSON] пай ішов на відгодівлю господарства. Володимир водив її по будинку і показував кімнати, пояснював, яка кімната кому буде належати. Теперішня співмешканка є її племінницею. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що він є сином сторін. Спірний будинок будували батько з матір`ю разом. оформили 2,0га на матір та 2,0га на батька. Будинок побудували вирили ставок, так сталось, що мамина сестра відбила батька у матері. Батько пішов до сестри матері в 2005 році, але вони всерівно продовжували будувати будинок. Будинок був завершений ще в 2006-2007 році. Наружні роботи закінчились в 2018 році. Два роки він не був біля будинку, а до того - кожен день. Будинок будувався за спільні кошти. Мама працювала. Все було як в сім`ї, були і спільні кошти і спільна праця. Яка заробітна плата була у матері він не знає. Крім того, вона була приватним підприємцем торгувала рибою на базарі. Останнім часом з батьком не спілкується. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що сторони по справі це його куми. Після 2001 року куми проживали спільно, але який час не пам`ятає. Більше нічого пояснити не може, тому що це його куми. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що сторонам родичем він не являється. Він проводив ремонтні роботи в с.Шепилове в домоволодінні [PERSON] з 2002 по 2005 роки - укладав кришу, фронтони та огорожу. Протягом цих років проводились і інші ремонті роботи, але він їх не робив. З тих пір він там не був. [PERSON] приї`зджала до них на велосипеді, провідала і поїхала. Їсти готувала [PERSON] . З ним розрахувався [PERSON] . Хто з ним проживав він не знає, про роботу з ним домовлявся [PERSON] який проживав на ставку, [PERSON] в будинку не ночувала. Ставок належить [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що учасникам справи доводиться товаришем. На будівництві бачив [PERSON] . Це було в 2002 році. Там були чагарники, він все прибрав. [PERSON] була в смт. Голованівськ. Частіше на будівництві бачив [PERSON] , вона готувала їсти. Земельні ділянки в тому числі і ставок належить [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . На будівництві він бачив будівельників, сусідів, брат зі Львова приїздив. Вони спілкувались до 2000 років. В загальному розраховувався [PERSON] . Якщо не було коштів, то він позичав у брата [PERSON] та у нього. [PERSON] розповідав, що брат допомагав матеріалами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що його [PERSON] наймав як працівника для будівництва будинку. Він робив внутрішні роботи приблизно в 2007-2008р.р. З ним розрахувався [PERSON] він бачив в смт.Голованівськ, їсти ім. готувала [PERSON] . Він бачив, що до будинку приходили діти, донька і син, [PERSON] весь час то на городі, то в будинку. [PERSON] весь час працювала на будівництві, проживала десь в с.Шепилове. Брат зі Львова допомагав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що його [PERSON] наймав як працівника для будівництва будинку, проводив штукатурні роботи, це було 2011 році. [PERSON] він знає, але їсти їм готувала [PERSON] , яка проживала на той час в будинку. Інших членів сім`ї він не бачив. З ним розрахувався [PERSON] . Станом на 2011 рік будинок ще не був готовий до експлуатації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що з 2002 року по сьогоднішній день вона проживає в будинку разом з [PERSON] . Вона допомагала в будівництві. Будівництвом займався [PERSON] тримав і оренді ставки, продавав рибу і за ті кошти будував. Дуже багато допомагав брат, який має свою будівельну компанію, допомагав матеріалами. [PERSON] проживала в смт.Голованівськ. В с.Шепилове приїзджала дуже рідко. Протягом 2003 року [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім`єю, вона привозила продукти чоловіку. Після 2003 року [PERSON] там не було. [PERSON] приблизно з 2003 року в смт. Голованівськ не проживав. Після того як його донька потрапила в аварію, [PERSON] зібрав свої речі і переїхав з Голованівська в с.Шепилове. На його думку дружина винна в тому, що сталось, почались скандали. Ми з [PERSON] тримали господарство і цим годували працівників. Вона стверджує, що [PERSON] будував ставок на своїй землі, половина ставка на землі [PERSON] , половина на землі [PERSON] . Вони тримали велике господарство, вона особисто продавала, курей, свиней, допомагали сину [PERSON] , який проживав деякий час в с.Шепилове, а на даний час вони не спілкуються. Всі кошти на будівництво давав [PERSON] . Він в оренді має ставки, ходить на роботу. Ставками займається 25 років. Багато допомагав брат зі Львова . З 2003 року вони ведуть спільне господарство. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що знає [PERSON] багато років, як він став засилятися на пустищі в 2002 чи 2003 році. Зробив греблю через річку. Він там був сам, але в нього робила жіночка [PERSON] . Вона робила все. А позивачки на обійсті вона не бачила, вона нічого там не робила. [PERSON] і на лодці, і на городі, і коло свиней, і коло курей. Багато помагав брат зі Львова , привозив будівельні матеріали, утеплювач, метал, фарбу. Крім [PERSON] і [PERSON] в тому домоволодінні вона нікого не бачила. Свідок [PERSON] , суду пояснив, що він є братом відповідача [PERSON] , після смерті їх батьків, брат вирішив будуватися в с.Шепилове Голованівського району. Вони разом вирішили будувати один будинок, щоб в літній час збиралася вся родина. Дане будівництво розпочалось приблизно в 2001-2002 році. Була домовленість, що брат робить початкові роботи, він будував стіни. В 2004 році стіни він вигнав, але будівництво зупинилось. На початку будівництва брат там сторожував, а потім почав там проживати. [PERSON] на будівництві він не бачив, на той час уже відбувся розлад у їх сім`ї. Інженерні мережі в будинку, оздоблення здійснював він та його сини. На його думку 80 відсотків коштів в тому будинку є його. У нього була заснована Українська академія дизайну. Вони мали ліцензію на будівельні роботи. Ця галузь надавала можливість будувати цей будинок. Вони робили поставку матеріалів, плитки, сантехніки, каналізаційні труби, гаражні роботи. Повністю зробили комплектацію опалення, не тільки поставляли матеріали, але й привезли свого майстра, який те все встановив. Він з синами повністю замінив вікна в кількості 8 штук на склопакети, велике «французьке вікно». На підлозі ламінат. У них є всі документи на матеріали. Що стосується зовнішнього оздоблення та всю поставку матеріалів здійснила їх академія. Бригада зі Львова повністю зробила фасад будинку. Вони наймали фуру, яка привезла всі матеріали. В цілому вони зробили цей будинок за рахунок академії, де він був ректором. Будівництво ще не завершено. Хочу сказати, що моя допомога братові виходила з деяких міркувань. Вони домовились, що він допомагає йому з будівництвом, а він відмовляється від батьківської спадщини. Крім допомоги брату він допомагав і позивачці. Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, третьою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об?єкт будівництва (об?єкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб?єктивних майнових, а також зобов?язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб?єктивних цивільних прав стосовно об?єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об?єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов?язки, тому такий об?єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім?ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об?єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об?єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об?єкт не завершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об?єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об?єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16. Як вже встановлено судом, шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2017 року. Рішення набрало законної сили 01.08.17 р. Відповідно до вищевказаного рішення судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, спільного господарства не ведуть, разом не проживають з 2001 року. Тобто обставини, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2001 року не потребують доказуванню на підставі ч.4 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлені заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2017 року, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про поділ об?єктів незавершеного будівництва, на час спільного проживання сторін у справі, має безпосереднє значення ступінь готовності такого обєкта, а саме: -наявність лише будівельних матеріалів, з яких планується будівництво; -будинок вже частково збудований, але не завершений; -будинок завершений, але не прийнятий в експлуатацію або/та право власності не зареєстроване. У зв?язку з чим, обов?язковим в даному випадку є проведення будівельно-технічної експертизи, за допомогою якої можна визначити ступінь готовності об?єкта будівництва, наявність будівельних матеріалів та іх вартість станом на час проживання сторін у справі однією сім?єю, можливість визначення окремих частини, що підлягають виділу і технічну можливість доведення будівництва до завершення після виділу указаної частини. З урахуванням висновків такої експертизи, суд може за позовом одного з подружжя здійснити поділ об?єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об?єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, доказів, які б давали підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного майна позивачем на час їх спільного проживання не надано, будь яких клопотань про призначення судової експертизи, представниками сторін в судовому засіданні заявлено не було. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у позові судові витрати покладають на позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці за кожним на незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed