Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 30.03.2016 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 1 200 000,00 грн. Позивач передала, а відповідач прийняла грошові кошти у зазначеній сумі та власноручно написала розписку із зобов»язанням повернути грошові кошти у сумі 1 200 000,00 грн. до 30.03.2017 р. Проте, умови договору не виконала грошові кошти не повернула. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 1 200 000,00 грн. та судові витрати. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. В судовому засіданні 18.01.2018 р., зважаючи на ціну позову - 1 200 000,00 грн. та з огляду на положення ст.ст. 19,196,247 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.) та з урахуванням думки позивача, його представника та [PERSON] було вирішено питання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та проведення підготовчого засідання. [PERSON], представник позивача долучили до матеріалів справи оригінал розписки відповідача та повідомили, що всі докази надані та можливо вирішити питання про розгляд справи по суті. [PERSON] визнала позов в повному обсязі. Повідомила, що дійсно між сторонами укладався договір позики, вона отримала від позивача суму у розмірі 1 200 000,00 грн. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Сторони, представник позивача не заперечували щодо прийняття рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання [PERSON] позовних вимог в повному обсязі. Встановлено і визнано відповідачем в повному обсязі, що 30.03.2016 р. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 200 000,00 грн. та взяла на себе зобов»язання повернути кошти у такому ж розмірі до 30 березня 2016 р. На підтвердження взятих на себе зобов»язань [PERSON] надала [PERSON] Розписку, оригінал якої представником позивача долучено до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено, в розумінні положень ЦК України, договір позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON], її представник просять стягнути з відповідача отримані за договором позики кошти у розмірі 1 200 000,00 грн. [PERSON] не заперечує щодо стягнення зазначених сум, оскільки не виконала умови договору та у строк до 30.03.2016 р. грошові коти у сумі 1 200 000,00 грн. не повернула позивачу. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на визнання відповідачем позову [PERSON] в повному обсязі, вимоги по стягнення суми позики у розмірі 1 200 000,00 грн. підлягають задоволенню. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як свідчить наявний в матеріалах справи оригінал квитанції, [PERSON] на виконання вимог ЦПК України (в редакції, що діяла на момент подання позову), Закону України «Про судовий збір» було сплачено останній у сумі 8 000,00 грн. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Враховуючи викладене,

Outcome: approved