Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення коштів. Свій позов мотивує тим, що 28 січня 2015 року між нею та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 73 у м.Луцьку був укладений договір-заява № 300131/164555/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно умов договору позивач внесла, а Банк прийняв на депозитний рахунок №2630.7.347842.005 грошові кошти у сумі 150\~000,00 гривень, на строк з 28 січня 2015 року по 28 квітня 2015 року з нарахуванням і виплатою вкладникові процентів за ставкою 25 % річних. Вказує, що 28 квітня 2015 року відповідач мав би повернути позивачу відповідну суму вкладу разом із сумою нарахованих за користування ним процентів. Вказує, що протягом строку дії договору проценти сплачувалися. 12 березня 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення суми депозитного вкладу та відсотків, у звязку з чим Банк зобовязаний був повернути їй суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів в день закінчення строку дії договору. Зазначає, що в супереч умовам договору відповідач відмовився повертати депозит, мотивуючи тим, що у банку відсутні кошти. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. Вважає дії банку незаконними та просить стягнути в її користь грошові кошти в сумі 150 000,00 гривень, що складається з 8 630, 14 гривень - процентів за фактичну кількість днів користування вкладом понад строк дії договору, 24 300,00 гривень інфляційних витрат та 1035,62 гривень 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Всього 183\~965 гривень 76 копійок. До початку розгляду справи представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим увалити рішення по справі за відсутності, оскільки матеріалами справи містять достатні докази про правовідносини сторін. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 січня 2015 року між позивачем [PERSON] та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 73 у м.Луцьку був укладений договір-заява № 300131/164555/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно умов договору позивач внесла, а Банк прийняв на депозитний рахунок №2630.7.347842.005 грошові кошти у сумі 150\~000,00 гривень, на строк з 28 січня 2015 року по 28 квітня 2015 року з нарахуванням і виплатою вкладникові процентів за ставкою 25 % річних. Відповідно до п. 1. Договору [PERSON] внесла, а Банк прийняв на депозитний рахунок №2630.7.347842.005 грошові кошти у сумі 150\~000,00 гривень, на строк з 28 січня 2015 року по 28 квітня 2015 року. (а.с.6) Згідно пункту 2 вказаного договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 Договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 25 % річних. Пунктом 6 Договору передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Як вбачається з копії заяви від 12 березня 2015 року, [PERSON] звернулась до відповідача з вимогою про повернення суми депозитного вкладу та відсотків. (а.с.14). Відповідно до п.5.1 Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з страхового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий рахунок, а дія договору припиняється. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Судом встановлено, що в супереч умовам договору, мотивуючи відсутністю коштів, банк не повернув позивачу депозитний вклад та ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. Із змісту ст.ст. 317, 321 ЦК України слідує, що власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Відмова відповідача у видачі вкладу [PERSON] обмежує її право користування, володіння та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідачем не було здійснено повернення Депозиту. Таким чином, відповідач АТ «Банк «Фінанси та Кредит» продовжував і на день подачі позову користуватися грошовими коштами в розмірі 150\~000, 00 гривень, що були внесені [PERSON], як депозит. Оскільки банк, всупереч умовам депозитного договору, продовжує користування грошовими коштами, то до такого користування мають застосовуватися положення Депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму депозиту. Відповідно до п. 2 договору розмір процентної ставки становить 25 % річних. Виходячи із вищенаведеного відповідач повинен і далі нараховувати відсотки за користування депозитом до повного розрахунку, повернення депозиту і повного виконання умов договору. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З приводу застосування положень статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, існує правова позиція Верховного Суду України: Правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року: «Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судами встановлено, що позивач 12 березня 2015 року, звернулась до банку із заявою про повернення банківських вкладів, чим засвідчила свій намір припинити дію договору. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладнику [PERSON] депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте свої зобов`язання не виконав. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України». З огляду на вищевикладене, банк зобовязаний сплатити [PERSON] суму вкладу з врахуванням 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а саме: 150\~000,00 гривень депозитного вкладу, 8 630, 14 гривень - процентів за фактичну кількість днів користування вкладом понад строк дії договору, 24 300,00 гривень інфляційних витрат та 1035,62 гривень 3 % річних. Всього 183\~965 гривень 76 копійок. До початку судового засідання по справі представник позивача подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. Представник відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в користь [PERSON] грошові кошти в сумі 183\~965, 76 гривень, а саме 150\~000,00 гривень сума депозитного вкладу, 8 630, 14 гривень - процентів за фактичну кількість днів користування вкладом понад строк дії договору, 24 300,00 гривень інфляційних витрат та 1035,62 гривень 3 % річних. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved