Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка за житт проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповіцдно до дублікату свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видане 30.06.2000 р. на підставі рішення № 85 від 26.04.1990 р. Кам`янка-Бузького райвиконкому, зареєстрованого Червоноградським МБТІ 30.06.2000 р. у реєстровій книзі під № 145, будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , таном на 1990 р. відносилось до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , членами даного колгоспного двору були син, [PERSON] та онука [PERSON] , тобто кожен з них мав право власності на 1/3 частину будинку, який знаходився в їхньому спільному володінні та користуванні. У зв`язку зі змінами законодавства припинилось існування колгоспного двору і кожен член колгоспного двору має свою частку у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] вдкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . 03.08.21 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на момент смерті вона заповіла своїй онучці [PERSON] . Відповідно до довідки № 329 від 24.11.2020 року [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані і проживали: внучка [PERSON] , син [PERSON] . [INFO] помер дядько позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з ним була зареєстрована і проживала: племінниця [PERSON] . Матір позивачки та сестра покійного, [PERSON] , своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Дядько позивачки та брат покійного, [PERSON] , помер [INFO] . Тому [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Коли [PERSON] звернулась до нотаріуса по місцю проживання з наміром прийняття спадщини їй було відмовлено, так як частки в майні колгоспного двору не були визначені, а також через виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах і рекомендовано звернутись в суд. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області також в судове засідання не з`явився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , в с. Сілець, Кам`янка-Бузького району Львівської області області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). За життя [PERSON] 03.8.2001 року склала заповіт, яким заповіла [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом (а.с.10). Даний заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина відповідне спадкове майно, в тому числі на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який належав померлій згідно свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 30.06.2000 року. Дане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , крім голови даного колгоспного двору [PERSON] , зареєстровані інші члени двору: син [PERSON] , 1945 року народження; внучка [PERSON] , 1967 року народження. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса, проте їй було відмовлено, так як частки в майні колгоспного двору не були визначені, а також через виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах. Інші спадкоємці, син [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 03; матір позивачки та сестра покійного, [PERSON] , своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] ; дядько позивачки та брат покійного, [PERSON] , помер [INFO] . Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] , відсутні. Застосовучи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до\~ст.13 ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст.81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст.\~120,\~123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~ст. 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як голова колгоспного двору\~в [ADDRESS] , проживала в даному дворі та вела господарство; Тому, за таких обставин суд уважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню, позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має, оскільки спадковий житловий будинок відноситься до суспільної групи домогосподарств - колгоспний двір. Виходячи з вищевикладеного , суд прийшов до висновку, що задоволення позову відповідає вимогам закону, законним інтересам сторін та не порушує прав та інтересів третіх осіб. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5\~ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved