Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 27071,02 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 14 липня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала у виробничому підрозділі «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. Станом на 17 липня 2017 року розмір заборгованості по заробітній платі, складає 27071 грн. 02 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце його проведення відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 24.10.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді інженера з підготовки кадрів у виробничому підрозділі «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 14 липня 2016 року. 17 липня 2017 року на підставі наказу від 10.07.2017 року № 5207/ДН-ОС позивач був звільнений у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки [PERSON] [NUMBER]. Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов'язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. На виконання вимог статті 110 КЗпП України роботодавець повідомляв робітника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати, на підтвердження чого позивачем долучені до матеріалів справи відповідні табуляграми. З доданих до позову табуляграм вбачається, що за березень 2017 року [PERSON] було нараховано заробітну плату з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів в розмірі 5596,96 грн., за квітень 2017 року в розмірі 3957,67 грн., за травень 2017 року - 3957,67 грн., червень 398,25 грн., за липень 2017 року - 13160,47 грн., в тому числі вихідна допомога склала 7074,87 грн. та компенсація за невикористану відпуску - 5659,84 грн. Проте відповідачем залишилось не спростованим факт невиплати позивачу вказаних грошових коштів. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач нарахував, проте не сплатив позивачу заробітну плату за період з березня 2017 року по липень 2017 року включно в загальному розмірі 27071,02 грн. з наступним утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Підсумовуючи наведене, з відповідача ПАТ «Укрзалізниця» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 27071 грн. 02 коп. з наступним утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів. Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved