Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя і просила стягнути на її користь половину ринкової вартості автомобіля марки Ford Focus, 2010 року випуску, що складає 4250 доларів США, визнати за нею право власності на автомобіль Renault Clio Symbol , 2003 року випуску, вартістю 3000 доларів США, комп`ютер Apple iMac, інше майно, а саме диван, пуф та дзеркало, тостер «Grundik ТА 5040», ноутбук Lenovo F570, пилосос Rowenta 4627, телевізор «Sharp 2007», телевізор LG, швейну машинку, посудомийну машину, мікрохвильову піч, домашній кінотеатр, ліжко дитяче залишити у користуванні відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначене майно придбано подружжям під час шлюбу, автомобілем Ford Focus, що придбаний в кредит, користувався відповідач [PERSON] , легковим автомобілем Renault- позивач, який після розірвання шлюбу відповідач був згоден оформити на [PERSON] . В подальшому, відповідач без її згоди та не поставивши до відома, викрав автомобіль зі стоянки. Випадково дізналась, що автомобільFord відповідач переоформив на матір його жінки, щоб уникнути його поділу. Уточнюючи свої позовні вимоги [PERSON] вказувала, що предметом спору є поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі, зокрема:комп`ютер Apple iMac діагоналлю 21дюйм вартістю 20 тис. грн., диван «Blest», пуф та дзеркало, тостер «Grundik», ноутбук Lenovo F570; домашній кінотеатр; пилосос Rowenta 4627; посудомийна машина; диван «Blest»; мікрохвильову піч «Panasoniс»;телевізор «Sharp», телевізор LG , швейна машинка, дитяче ліжко, фотоапарат, фотоспалах і об`єктив. Комп`ютер Apple iMac був подарований відповідачем особисто позивачеві на Новий рік ( грудень 2012), посудомийна машина подарована [PERSON] на 8 березня ( жовтень 2013), фотоапарат, фотоспалах -з нагоди святкування 8 березня ( 2010) та на Новий рік ( 2010) відповідно. Таке майно є особистою приватною власністю дружини та не може бути об`єктом поділу спільного майна подружжя.За інформацією, що надана у засобах масової інформації, автомобіль марки «Ford Focus», 2010 року мав на момент продажу ринкову вартість 8500 доларів США. Обставинами, які істотно впливають на визначення рівності часток, позивач вказує на факт проживання з нею дитини, 2011 року народження, його повне фінансове утримання і виховання, що покладено на позивача, проте не просила відступити від рівності часток, наполягаючи на визнанні за нею права власності на автомобіль Renault, посудомийну машину, фотоапарат, фотоспалах, стягненні Ѕ частини дійсної вартості автомобіля «Ford Focus»,що складає 114 495 грн. ( еквівалентно 4250 доларів США.) Не заперечувала проти визнання за відповідачем права власності в порядку поділу майна на диван, пуф та дзеркало, тостер, ноутбук, пилосос Rowenta , телевізори «Sharp», LG , швейну машину, мікрохвильову піч, домашній кінотеатр ( а.с. 172-179). Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що під час шлюбних відносин він і дружина [PERSON] тимчасово проживали в квартирі батьків, деякі речі батьки придбали для себе і надавали право користування сторонам.Після розірвання шлюбу у березні 2018 позивач з дитиною стала проживати за іншою адресою, [PERSON] залишився в квартирі батьків. Стверджує, що телевізор «Sharp» є його особистою власністю, придбаний за тиждень до весілля за власні кошти, щоб його батьки на день весілля від себе подарували його сторонам. У шлюбі придбано комп`ютер Apple iMac, пуф , дзеркало, телевізор LG, швейну машинку. Проти оцінки вартості речей, викладених позивачем у позові не заперечує. АвтомобільFord відчужено під час перебування у шлюбі у січні 2018 за 49900 грн., кошти витрачені в інтересах сім`ї, на потреби дитини. Необхідність продажу виникла через позику подружжям грошових коштів на поїздки з дитиною на відпочинок у квітні 2017 та грудні 2017. Автомобіль Renault придбано за спільні кошти подружжя, для визначення вартості транспортного засобу замовлена оцінка і автомобіль оцінено у суму 32830 грн., що спростовує вказану у позові ринкову вартість-3000 доларів США. Щодо зазначеного у вимогам позивача комп`ютера Apple iMac, 2012 року випуску, то відповідач нічого невідомо про таку речь.Просить прийняти до уваги, включити до обсягу об`єкту спільного майна подружжя майно, що придбаного в період шлюбу, вивезено позивачем та перебуває у її користуванні- фотоапарат, соковитискач, фотоспалах, блендер, мультиварка, дамський столик, фотооб`єктив ( а.с. 70-71). Крім того, [PERSON] звернувся із зустрічним позовом про поділ майна, до складу якого включив додатково майно, що не зазначено у первісному позові та знаходиться у позивача та просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Renault, інше майно залишити [PERSON] . З урахуванням уточнень, просить стягнути з позивача судові витрати у розмірі 4000 грн., тобто витрати по оплаті звіту про оцінку автомобіля ( а.с. 79-82,115). 29.01.2019 відповідач направив суду заяву про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, своїх батьків- [PERSON] та [PERSON] , оскільки частина майна- диван, тостер, ноутбук, пилосос, посудомийна машина, мікрохвильова піч, домашній кінотеатр належить їм, як і квартира, де подружжя проживало . Ухвалою суду від 29.01.2019 залучені, як треті особи- [PERSON] та [PERSON] , ( а.с. 59-60, 75-76). Від третіх осіб отримані пояснення, в яких [PERSON] та [PERSON] зазначають, що є власниками квартира, де зараз мешкає їх син та до 2018 проживала невістка [PERSON] . Проживають за іншою адресою в квартирі [PERSON] , проте відвідують квартиру, де тимчасово мешкали сторони та користуються своїми речами- диваном, тостером Grundik, ноутбуком Lenovo, пилосос Rowenta , посудомийною машиною, мікрохвильовою піччю, домашнім кінотеатром ( а.с. 127-128,140-141). В судове засідання треті особи не з`явились, надали заяву разом з посясненнями про можливість розгляду справи за їх відсутністю . На зустрічний позов, який [PERSON] вважала необгрунтованим, позивач за первісним позовом направила відзив, посилаючись на те, що об`єкт спільного майна-телевізор «Sharp 2007» придбано за деякий час до весілля, коли сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, подарований батьками сторін під час святкування весілля. Вимоги щодо власності нібито третіх осіб грунтується лише на письмових поясненнях батьків відповідача, але доказів на підтвердження таких обставин не представлено. Кошти, отримані відповідачем від продажу без згоди дружини автомобіляFord, не були витрачені в інтересах сім`ї ( а.с. 158-162). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.11.2018 частково задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль Renault, що належить [PERSON] ( а.с. 47). Зустрічний позов [PERSON] прийнято до розгляду ухвалою суду від 01.03.2019, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] ( а.с. 152-153). Клопотання [PERSON] про призначення судової експертизи для визначення ринкової вартості автомобіля «Ford Focus», що відчужено у січні 2018, ухвалою суду від 18.12.2020 залишено без задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , відповідача та його представника , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.03.2018 шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 24,25). Подружжя проживало в кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності відповідачу [PERSON] та його матері [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації ХМЗ «Світло Шахтаря» 02 січня 2003. Батьки відповідача- [PERSON] і [PERSON] проживають в квартирі [PERSON] , розташованої по [ADDRESS] ( а.с.34,66,67). На підставі довідки-рахунку № 099143 від 11.10.2011, договору купівлі-продажу № 111СР-320 від 23.09.2011 на ім`я [PERSON] придбано автомобіль марки «Ford Focus», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, за [PERSON] 19.08.2016 зареєстровано автомобіль Renault Clio Symbol , 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 14-18). Сторони не заперечують, що ними в період зареєстрованого шлюбу також придбано у вересні 2010 дамський столик ART-Origami вартістю 1620 грн., у жовтні 2010 пуф і дзеркало «Ar7-Origami» вартістю 1320 грн., пізніше подружжя спільно придбало телевізор « LG 19LH2000» вартістю 3000 грн., швейну машинку за 4000 грн., планшет iPad Model MD366RS/A вартістю 8000 грн., блендер « Рhilips» вартістю 550 грн., мультиварку «Moulinex» -2446 ,31 грн.( а.с.106-112). Як зазначила позивач, вказаний відповідачем у переліку спільного майна соковитискач «Рhilips» вартістю 1089 грн. подружжя дарувало батькам [PERSON] на свято, а фотоапарат Nikon D5000 вартістю 6602,10 грн., фотооб`єктив Nikon Nikkor Lens AF-5 DX 35mm f/1.8G вартістю 2090 грн. і фотоспалах Nikon SB600 вартістю 5000 грн. подарував [PERSON] позивачеві на 08.03.2010 та на Новий рік, оскільки [PERSON] захоплювалася фотографією, також до свята була подарована посудомийна машина ( а с. 106-112). В судовому засіданні [PERSON] не визнав факт дарування ним таких подарунків, просив включити такі речі до складу спільного сумісного майна, що підлягають розподілу. Крім того, категорично наполягав на тому, що все інше майно, яке зазначено позивачем, як спільне, придбано його батьками , залишено за місцем мешкання подружжя, оскільки в квартирі зареєстрована мати [PERSON] - [PERSON] , хоча його батьки завжди проживали в іншій квартирі. До майна батьків відповідач за первісним позовом включає пилосос Rowenta вартістю 1640 грн. , диван виробництва «Blest» вартістю 9670 грн., придбаний у лютому 2014, ноутбук Lenovo G570 22.08.2012 вартістю 4500 грн., телевізор «Sharp » вартістю 5000 грн., тостер «Grundik» вартістю 1000 грн., посудомийну машину, набуту 07.03.2012 за 5000 грн. , мікрохвильову піч «Panasoniс» вартістю 2000 грн. та домашній кінотеатр, набутий у 2010 та оцінений у 10 000 грн. При цьому, за квитанціями, що маються в матеріалах справи, у лютому 2011 саме відповідач [PERSON] придбав за 1640 грн.пилосос, у 2007- телевізор «Sharp », мікрохвильову піч. Відповідач також пояснив та ці обставини підтвердила позивач, що [PERSON] на своє ім`я, перед їх весіллям, придбав телевізор «Sharp », щоб його батьки і батьки позивача вручили телевізор, як подарунок молодятам на весілля. Вказане спростовує твердження відповідача про належність телевізора його батькам ( а.с. 19,20-23,129). Суд відхиляє доводи [PERSON] та третіх осіб щодо належності вказаного майна не подружжю, а батькам відповідача, оскільки останні проживають в іншій квартирі та у разі необхідності придбання таких речей для особистого користування таке майно знаходилось би за місцем їх мешкання. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.3 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.6 ст. 81 ЦПК України). Відповідачем , третіми особами [PERSON] , [PERSON] не надано допустимих та належних доказів того, що на предмети домашньої обстановки та вжитку, зазначені у позові позивача не поширюється режим спільного сумісного майна і що зазначене майно є особистою приватною власністю відповідача або третіх осіб. Аргументи [PERSON] про виключення з переліку майна подружжя більшої частини речей, оскільки вони придбані його батьками, є безпідставними та недоведеними. Не знайшли свого підтвердження посилання позивача [PERSON] про придбання подружжям комп`ютера Apple iMac у 2012, діагоналлю 21 дюйм за 20 000 грн., а також доводи відповідача про наявність блендера Braun MR 4050CF вартістю 1900 грн., що підлягає поділу, тому це майно підлягає виключенню з переліку спільного майна подружжя. За домовленістю між сторонами, ліжко дитячі вартістю 5200 грн. необхідно не враховувати при поділі, з огляду на те, що воно належить особисто дитині. З визначеною у позовах вартістю майна, сторони погоджуються та її не оспорюють. З огляду на викладені обставини, вартість предметів домашньої обстановки та вжитку, що підлягає поділу між подружжям становить 74527,41 грн. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 04.01.2019, здійсненого на замовлення [PERSON] , ринкова вартість автомобіля Renault Clio Symbol , 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, станом на 04.01.2019 складає 32 830 грн. Позивачем [PERSON] не спростована вартість придбаного в період шлюбу автомобіля Renault, інших даних щодо оцінки нею не надано (а.с. 89-98). Вартість всього майна, враховуючи наявний автомобіль Renault, складає 107 357,41 грн. За правилами ч.3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Зі змісту зазначених норм випливає, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Під час шлюбу сторонами придбано автомобіль «Ford Focus», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 23.01.2018, за договором купівлі-продажу транспортного засобу 6896/18/001841 від 23.01.2018 автомобіль продано [PERSON] . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 49900 грн.( а.с. 45, 85). Пред`являючи позов про стягнення половини ринкової вартості автомобіля «Ford Focus» в сумі 4250 доларів США, що еквівалентно 114 495 грн., позивач вказувала, що їй випадково стало відомо про продаж колишнім чоловіком у 2017 транспортного засобу без її згоди, зареєструвавши автомобіль за матір`ю однокласниці, з якою він перебуває у стосункам, але продовжує користуватися ним, що свідчить про удаваність правочину. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти цих тверджень вказав в судовому засіданні, що він та [PERSON] позичали у [PERSON] гроші для відпочинку [PERSON] з сином за кордоном у квітні 2017 та листопаді 2017, тому у рахунок погашення боргу, переоформив автомобіль. Залишок коштів витратив на потреби сім`ї та придбання ліків для сина у листопаді 2017- квітні 2018 біля 2000 грн. ( а.с. 86-87,88). Такі аргументи відповідача є хибними та суперечать встановленим судом обставин справи, зокрема поясненнями [PERSON] про те, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у 2017 і дружина з сином переїхала на квартиру у сусідній під`їзд. З рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.03.2018 випливає, що у лютому 2018, звертаючись з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] зазначив про припинення подружніх стосунків з лютого 2015 та окреме проживання. Не спростовані доводи позивача про те, що їй невідомо про будь-які кредитні зобов`язання [PERSON] у 2017 , у тому числі отримання у позику грошей у [PERSON] , тому як з донькою останньої відповідач з дитиною відпочивав у листопаді 2017 за кордоном.Пояснення відповідача щодо використання коштів на потреби сім`ї для поїздки [PERSON] з дитиною для його лікування за кордон не є обґрунтованими, оскільки відповідач замовляв туристичні послуги на тиждень, а не лікувальний тур. Позивачем надана довідка СП ПП Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 18.11.2018, на результаті розгляду матеріалів за заявою [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] , мешкають вдвох за адресою [ADDRESS] на протязі двох років ( а.с. 183). З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку про те, що автомобіль «Ford Focus» відчужено [PERSON] без згоди [PERSON] , а гроші використані не на потреби сім`ї, яка існувала формально, оскільки сторони вже припинили сімейні відносини на час продажу транспортного засобу, отже приховавши автомобіль від поділу між подружжям у січні 2018, [PERSON] вже у лютому 2018 звернувся з позовом про розірвання шлюбу та не повідомивши позивача, у період знаходження її у відрядженні, забрав автомобіль Renault Clio Symbol, яким вона користувалася, зі стоянки, пояснивши це потребою через втрату роботи та продаж другого автомобіля через його нібито несправність та незадовільний стан. Законодавством врегульовано, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Приймаючи до уваги, що отримані від продажу кошти витрачені відповідачем не в інтересах сім`ї, з [PERSON] підлягає стягненню половина вартості автомобіля, який був спільною сумісною власністю подружжя, відчуженим в період шлюбу без згоди іншого з подружжя за 49900 грн. Визначаючи розмір відшкодування суд виходить із вартості продажу автомобіля, зазначеній у договорі купівлі-продажу, оскільки роздруківка з офіційного веб-сайту «Auto. Ria» щодо дійсної вартості автомобіля «Ford Focus», 2010 року випуску визначає пропоновану ціну за аналогічні автомобілі у березні 2019, хоча автомобіль продано у січні 2018. Крім того, відсутні дані про стан автомобіля, що є предметом спору, середня ринкова вартість на дату продажу.У клопотанні позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначенні ринкової вартості автомобіля станом на 18.12.2020 відмовлено, оскільки автомобіль продано на початку 2018 і належить іншій особі ( а.с. 180-181). На підставі встановленого, [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] 1/2 частину грошових коштів від продажу автомобіля, які не були використані ним в інтересах сім`ї, а саме 24950 грн. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. За положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Обставини, які б давали підстави для відступу від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Норми ст.370 ЦК України регулюють право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності в порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Спільне майно подружжя, що підлягає поділу і придбано сторонами в період зареєстрованого шлюбу, складає 107 357,41 грн. Частки є рівними і кожна із сторін має право на Ѕ частину цього майна на суму 53678,70 грн. Крім того, [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] 1/2 частину грошових коштів від продажу автомобіля, які не були використані ним в інтересах сім`ї, а саме 24950 грн. За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Сторони визнали, що фактично частина спільного майна поділена і у користуванні [PERSON] знаходиться швейная машинка, планшет iPad Model, фотоапарат Nikon D5000, фотооб`єктив Nikon Nikkor, фотоспалах Nikon, блендер « Рhilips», соковитискач «Рhilips», мультиварка «Moulinex». Суд вважає за можливе в порядку розподілу іншого майна визнати за позивачем право власності додатково на телевізор « LG 19LH2000», дамський столик, пуф і дзеркало на загальну суму 35 717,41 грн. Оскільки автомобіль Renault Clio Symbol є неподільною річчю, зареєстрований за [PERSON] , а [PERSON] , за твердженнями відповідача, на теперішній час користується іншим автомобілем, придбаний декілька років тому, на її користь суд стягує з [PERSON] грошову компенсацію за перевищення його долі у спільному майні подружжя у розмірі 42 711,29 грн., включаючи половину вартості в порядку компенсації проданого відповідачем без згоди дружини автомобіля« Ford Focus». Відповідно до ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 3053,31 грн. Пропорційно до задоволеної частини вимог (25,6%) з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути 781,57 грн. та половину судового збору у розмірі 176,20 грн. за подання позивачем заяви про забезпечення позову та накладення арешту на автомобіль, а всього- 957 грн. 77 коп. В процесі розгляду справи [PERSON] поніс витрати на проведення оцінки ринкової вартості автомобіля, що є предметом спору в сумі 4000 грн. Половина цих витрат підлягає стягненню з [PERSON] на користь відповідача ( а.с. 16 зв.). На підставі викладеного,

Outcome: partial