Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконними дії посадових осіб Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № 176, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Санаторний», площею 0,086 Га. Стягнути з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області на свою користь 2300 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.02.2013 р. помер спадкодавець [PERSON], яка була її матірю. Після її смерті відкрилась спадщина, на яку спадкодавець склала та 16.07.2003 р. зареєструвала у Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі заповіт на імя дочки позивача [PERSON]. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини. У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку № 176, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Санаторний» позивачу було відмовлено у звязку із зіпсуванням правовстановлюючих документів шляхом застереженого виправлення землевпорядника Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] невірної назви садового товариства «Санаторій» на «Санаторний», що є недопустимим відповідно до п. 2.4 вимог інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі оренди)», яка затверджена наказом Державним комітетом України по земельних ресурсах від 15.04.1993 р.за № 28 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 р. за № 31. Для отримання кадастрового номеру на вказану земельну ділянку, позивач поніс витрати у розмірі 1000 грн. 00 коп. для проведення аерозйомки вказаної земельної ділянки та 1300 грн. 00 коп. для виготовлення технічної документації. У звязку з тим, що посадовими особами Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області була зіпсована технічна документація на вказану земельну ділянку, позивач зазнав матеріальну шкоду у розмірі 2300 грн. 00 коп. Крім цього позивач зазначає, що є особою похилого віку, з хворобою серця та звернення до суду є для неї стресової ситуацією, тому вимагає від відповідачів моральної компенсації у розмірі 5000 грн. 00 коп. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] просила суд виключити з позовної заяви Харківську міську раду як відповідача, а також оставити без розгляду вимоги щодо визнання незаконними дій посадових осіб Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та стягнення з них матеріальної та моральної шкоди. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № 176, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Санаторний», площею 0,086 Га (а.с. 50-51). Представник відповідача юрисконсульт Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, до суду надав заяву відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутністю в межах діючого законодавства (а.с.52). Третя особа, в особі завідуючого Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] надав до суду заяву розглядати справу за відсутністю представника нотаріальної контори, у вирішенні питання покладаються на розсуд суду. (а.с. 27, 35). Суд, заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази, встановив факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину №37-720 від 25.10.2013р. (а.с. 8). Частина спадщини, а саме земельна ділянка № 176, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Санаторний», площею 0,086 Га, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.12.1996 р. № 904 (а.с. 7). Згідност.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення,при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, п. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Як зазначено у п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved