Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Свій позов мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] Зазначена квартиру 10.04.2008 року передана в іпотеку ПАТ «Мегабанк». Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2009 року в цивільній справі №2-2462/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] на вказану вище квартиру було накладено заборону відчуження. Крім того, Ленінським районним судом м. Вінниці по результатам розгляду цієї справи був виданий виконавчий лист, який переданий на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Постановою державного виконавця від 18.11.2011 року виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». При намаганні отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] зареєстроване обтяження №9036646 за виконавчим листом №2-2462/09 від 07.08.2009 року, обтяжувачем є Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Своїм листом від 23.10.2013 року Ленінський ДВС Вінницького міського управління юстиції відмовив їй у звільненні з-під арешту квартири [ADDRESS]. Наявність арешту порушує її право власності та обмежує в його реалізації, тому і звернулась з даним позовом суду та просить скасувати арешт квартири [ADDRESS] який накладено державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-2462/09 від 07.08.2009 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 9036646. Представники позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в судове засідання не з'явилися, просили розгляд справи провести за їх відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в своїй заяві просив розгляд справи провести без його участі, при розгляді справи покладався на думку суду. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] Дана квартира є предметом іпотеки по іпотечному договору №24-0ШВ/2008-з від 10.04.2008 року, укладеному з ПАТ «Мегабанк». Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2009 року в цивільній справі №2-2462/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] (нині [PERSON]) про стягнення коштів на вказану вище квартиру було накладено заборону відчуження. Ленінським районним судом м. Вінниці 07.08.2009 року по вказаній цивільній справі №2-2462/09 було видано виконавчий лист, який передано на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Постановою державного виконавця від 18.11.2011 року виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», проте майно, на яке було накладено арешт в ході виконавчого провадження, з-під арешту звільнено не було. В зв'язку з чим на квартиру [ADDRESS] зареєстроване обтяження №9036646 за виконавчим листом №2-2462/09 від 07.08.2009 року, де обтяжувачем є Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Заходи забезпечення позову по вказаній справі скасовані ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2013 року. Фактичним обставинам по справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо права власності та його захисту. Ст.41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зважаючи, що виконавче провадження завершене, заходи забезпечення позову скасовані, а наявність обтяження на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], обмежує права власника та здійснює перешкоди в реалізації ним права користування та розпорядження своїм майном, тому, позовна вимога про зняття арешту підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved