Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, яку мотивувала тим, що з 04.08.2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, від якого мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. В звязку з хворобою бабусі позивачки та необхідності догляду за нею, [PERSON] разом з донькою була змушена наприкінці весни 2016 року виїхати до бабусі в Кролевецький район. Повернувшись на початку червня 2016 року, вони не змогли потрапити з донькою до квартири, в якій мешкали разом з відповідачем, а саме: до квартири [ADDRESS], оскільки [PERSON] змінив замки у вхідних дверях. З того часу позивач з донькою не живуть в квартирі, де залишилося і належне їм майно. Вказана квартира була придбана за час шлюбу за спільні кошти, при цьому більшу частину коштів на придбання квартири надала її (позивача) мати, яка з цією метою продала власну квартиру. Враховуючи вказане та інтереси малолітньої доньки, просила визнати за нею право власності на 2/3 спірної квартири, скасувавши державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем. Крім того, зважаючи , що відповідач не пускає її у квартиру, просить зобовязати останнього усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру її позивача та їх доньки [PERSON], а також зобовязати відповідача передати ключі від квартири. Згодом позовні вимоги в частині визначення належної їй частки уточнила та просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, скасувавши державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги в частині визнання за нею 1/2 квартири підтримує та просить задовольнити; також вказала, що ключі від квартири їй передані. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири визнає. Також зазначив, що ключі від квартири передав позивачці, перешкоди у користуванні їй квартирою ним усунуті. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не зявився, в судовому засіданні, яке відбулося 25.01.2017 року, зазначила про підтримання позову в інтересах дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: З свідоцтва про шлюб та рішення Шосткинського міськрайонного суду від 23.08.2016 року вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2006 року по 06.09.2016 року. (а.с. 11-13) Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 14) Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.12.2007 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. (а.с. 51) Довідкою Шосткинського МБТІ від 31.08.2016 року № 910 підтверджується, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 8) Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, незважаючи на оформлення договору купівлі продажу та реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем по справі, зазначена квартира є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набута за час шлюбу. Виходячи з презумпції рівності часток дружини і чоловіка та зважаючи на визнання відповідачем вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спірної квартири. При цьому вимога про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем задоволенню не підлягає, оскільки відповідне рішення суду згідно положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV є підставою для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку квартири за позивачем. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталась до Шосткинського ВП ГУНП з повідомленням про зміну [PERSON] замків в вхідних дверях квартири та її неможливістю в звязку з цим потрапити до квартири. Разом з тим, як в письмових поясненнях на запит поліції, так і в запереченнях на позов, відповідач зазначав, що замки були змінені в звязку з їх несправністю, а дружина не живе з ним, оскільки має стосунки з іншим чоловіком, ключі від квартири вона не просила, перешкод їй у користуванні квартирою він не чинить. (а.с. 35-39, 49-50) З заяв сторін встановлено, що відповідач надав позивачці ключі від квартири; доказів того, що [PERSON] чинить позивачці перешкоди у користуванні квартирою будь-яким іншим чином суду не надано. Зважаючи на вказане, позовні вимоги про зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial