Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач достатню матеріальну допомогу не надає, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд їх задовольнити. Пояснила суду, що вона працевлаштована, отримує заробітну плату, має ще одну неповнолітню дитину, яку утримує. Відповідач до звернення її в суд, перераховував аліменти на доньку [PERSON], але цієї суми не вистачає на потреби дитини. [PERSON] проти позову заперечував, оскільки він добровільно перераховував позивачці аліменти в розмірі, що дозволяли його доходи. Останнім часом він сплачував по 400 грн. щомісячно. Тепер має іншу родину, де у дружини двоє дітей від першого шлюбу, які знаходяться на його утриманні. Стягнень по виконавчим листам немає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Приймаючи рішення, суд виходить з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року був розірваний. Дане рішення 03 січня 2012 року набрало законної сили (а.с.4). Мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка мешкає з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою за місцем мешкання (а.с.2). Вивченням відомостей про особу відповідача було встановлено, що він на теперішній час не працює, є працездатним, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, стягнень по виконавчим листам не має. Стаття ст. 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач у судовому засіданні пояснював, що він добровільно перераховував позивачці аліменти на доньку в розмірах, що дозволяли його доходи, а тому заперечував проти задоволення даного позову, враховуючи його матеріальне становище. Обставини щодо отримання аліментів позивачем на утримання доньки [PERSON] у судовому засіданні нею не спростовувалися, але позивач наполягала на своєму праві стягування аліментів з відповідача у подальшому згідно Закону у визначеному розмірі за рішенням суду. На підставі викладених вище обставин, враховуючи матеріальні і сімейні положення сторін, на підставі вимог ст. ст. 180,182,183 Сімейного кодексу України, у відповідності до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи те, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки підлягають стягнення з відповідача починаючи з жовтня місяця 2015 року і до повноліття дитини, тобто у період, за який виплат з боку відповідача не провадилося, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого [PERSON] позову та його задоволення у повному обсязі. Оскільки позов обґрунтований, на підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved