Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 16 травня 2001 року Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 15. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що між подружжям виникали непорозуміння через що сторони припинили спільне життя та ведення побуту та визначились із необхідністю розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою просить задоволити її вимоги, проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач також у судове засідання подав письмову заяву, якою заявлені позивачем вимоги визнав повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутність. Клопотань сторонами заявлено не було. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов’язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України – позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження від 16 травня 2001 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 15. Відповідно до ст.112 СК України – суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що фактично сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України – суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], дуб овець [PERSON], [INFO], що встановлено із позовної заяви та наданих суду копій свідоцтв про народження дітей. Однак, під час судового провадження із письмових заяв сторін судом з’ясовано, що сторони заперечують проти надання строку на примирення. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, з огляду на ті обставини, що подружжя проживає окремо один від одного з червня 2018 року і за цей час примирення не відбулось – суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України – судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов’язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог – слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved