Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває в шлюбі з [PERSON] . Однак, сім`я розпалась на ґрунті нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сім`ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 04.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду позивачподала заяву відповідно до якої позов підтримала та просила задовольнити, крім того зазначила, що час для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило, причини неявки суду невідома. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.1993 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.07.2017 року. Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають різний сімейний бюджет. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України). Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їх інтересам. Отже, за таких обставин позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved