Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В позовній заяві ставила питання про встановлення факту проживання за адресою: [INFO] зі своїм батьком [PERSON], [INFO], померлого, 01 березня 2016 року, який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], [INFO], померлої 03 квітня 2003 року, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. 09.11.2018 року позовні вимоги було збільшено та позивач просила: встановити факт прийняття спадщини [PERSON], [INFO], який помер 01 березня 2016 року, після смерті його матері [PERSON], [INFO], яка померла 03 квітня 2003 року, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном; встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем її батьком [PERSON], [INFO], який помер 01 березня 2016 року на час відкриття спадщини після його смерті; визнати за [PERSON], [INFO], право на спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], [INFO], який помер 01 березня 2016 року. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є онукою [PERSON], яка померла 03 квітня 2003 року. Після смерті баби відкрилась спадщина на все належне їй майно. На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] (Дніпропетровськ), яка належить [PERSON]. За життя [PERSON] було отримано Обмінний Ордер №3269 від 02 грудня 1981 року на право заняття двокімнатної квартири №12, що розташована в будинку №7 по вулиці Батумська в місті Дніпро (Дніпропетровськ), житловою площею 29,3 кв. метри, зі складом сімї дві особи: [PERSON] та [PERSON] (син). Вказаний ордер був виданий Бюро по обміну житлової площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі протоколу засідання комісії по обміну житлової площі №48 від 02.12.1981 року. У відповідності до довідки, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельного кооперативу» «Авангард» від 23.09.2016 року, [PERSON] була членом ОК ЖСК №66 «Авангард» по вулиці Батумській, будинок №7 з 31.12.1981 року і володільцем квартири №12. Сума кредиту (пайовий внесок) за вказану квартиру повністю погашена. Однак, за життя [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на вказане майно в уповноваженому реєстраційному органі. [PERSON] заповіт за свого життя складено не було. На час смерті спадкодавця [PERSON] у спірній квартирі проживав з нею її син [PERSON] (батько позивачки), що підтверджується довідками, виданими ОК ЖСК №66 «Авангард», який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. 01 березня 2016 року помер батько [PERSON] - [PERSON]. На час його смерті у спірній квартирі з ним проживала [PERSON], що підтверджується довідками, виданими ОК ЖСК №66 «Авангард». Позивач мешкала в цій квартирі разом з батьком та бабою до моменту їх смерті та вважає, що фактично прийняла спадщину у вигляді вищевказаної квартири. 14.03.2017 року [PERSON] звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, яка залишилася після смерті батька [PERSON] - [PERSON] та її бабусі [PERSON] 24\~травня 2017\~року Державним\~нотаріусом Шостої\~Дніпропетровської державної\~нотаріальної контори\~[PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємиця не звернулася з заявою у встановлений законом термін і відсутній будь-який факт прийняття спадщини останньою після смерті спадкодавця. Відповідач по справі [PERSON] син [PERSON] разом з нею не проживав, спадщину після її смерті фактично не приймав, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 06.08.2018 року справу прийнято до провадження Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська та призначено її до розгляду на 13.11.2018 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник надала суду письмову заява, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу у відсутність позивача та її представника, задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року у справі №202/3734/17 вже встановлені та підтверджені обставини родинного звязку [PERSON] з спадкодавцями [PERSON] та [PERSON]. Так, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON]. [PERSON], [INFO], який помер 01 березня 2016 року, є сином [PERSON], [INFO], яка померла 03 квітня 2003 року. Відповідач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та рідним братом батька [PERSON] - [PERSON]. 25 вересня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, та змінила прізвище із «Звєздова» на «Міхно». 03 квітня 2003 року померла бабуся [PERSON] - [PERSON], [INFO], що постійно проживала за адресою: [INFO]. Згідно обмінного Ордеру №3269 від 02 грудня 1981 року, [PERSON] було надано право заняття двокімнатної квартири №12, що розташована в будинку №7 по вулиці Батумська в місті Дніпро (Дніпропетровськ), житловою площею 29,3 кв. метри, зі складом сімї дві особи: [PERSON] та син - [PERSON]. Згідно довідки ОК «ЖБК №66 «Авангард» від 08 листопада 2017 року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] у період до 1981 року проживала [PERSON] та її син [PERSON]. В результаті проведеного обміну [PERSON] переїхала у квартиру, в якій проживала [PERSON], а [PERSON] переїхала у квартиру за адресою: [ADDRESS], пайовий внесок за вказану квартиру сплачено повністю. Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. У відповідності до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено,\~що на час смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (Дніпропетровськ) разом із спадкодавцем був зареєстрований та проживав з нею її син [PERSON], що підтверджується довідками, виданими ОК ЖБК №66 «Авангард», який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Після смерті своєї матері [PERSON] залишився проживати у вищевказаній квартирі, де і проживав в подальшому аж до своєї смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), діючої на той час, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до\~статті 548\~ЦК Української\~РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. У відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 (чинній на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Вказане,\~також,\~викладено в\~п. 3.3\~розділу 1\~ч.\~ІІ Методичних\~рекомендацій щодо\~вчинення нотаріальних\~дій,\~повязаних із\~вжиттям заходів\~щодо охорони\~спадкового майна,\~видачею свідоцтв\~про право\~на спадщину\~та свідоцтв\~про право\~власності на\~частку в\~спільному майні\~подружжя від\~29.01.2009,\~виданих Науково-експертною\~радою з\~питань нотаріату Департаменту нотаріату та реєстрації адвокатських об'єднань Міністерства юстиції України, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України. [PERSON],\~після смерті\~своєї матері\~[PERSON],\~фактично вступив\~в управління\~(володіння)\~спадковим майном, оскільки\~від спадщини\~не відмовився\~та станом\~на дату\~смерті своєї\~матері проживав\~разом з\~ним за\~адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), [ADDRESS] і проживав там аж до своєї смерті. 01 березня 2016 року помер батько позивачки - [PERSON]. Оскільки при житті спадкодавець [PERSON] заповіту не склав, то у відповідності до ст. 1258 ЦК України, на час відкриття спадщини право на спадкування за законом має його дочка [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Починаючи з 2002 року та по день смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON] (спадкодавцем) на час відкриття спадщини у квартирі № 12, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд 7, що підтверджується довідками ОК ЖБК №66 «Авангард» від 03 жовтня 2016 року та від 08 листопада 2017 року. Враховуючи викладене, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, яка складається із квартири №12, розташованої в будинку №7 по вулиці Батумській в місті Дніпро (Дніпропетровськ), що відкрилась після смерті батька [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦПК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем (своїм батьком) у квартирі №12, розташованій в будинку №7 по вулиці Батумській в місті Дніпро (Дніпропетровськ), де і до теперішнього часу проживає, то вважається, що вона прийняла спадщину. Відповідно до п.1 ч.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо простійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Частиною 2 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Аналізуючи вказану вище Постанову Пленуму Верховного Суду України можна однозначно дійти висновку, що зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ст.ст.1297, 1299 ЦК України\~щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положення ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Оскільки [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] та дочкою спадкодавця [PERSON], приймаючи до уваги доведеність належними та допустимими доказами факту проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які належить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду не сплачувався судовий збір, останній слід віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved