Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 серпня 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №151. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Сімейно шлюбні відносини між сторонами були припинені у березні 2020 року, оскільки в сім`ї не було взаєморозуміння по вирішенню сімейних проблем, на підставі чого постійно виникали сварки, які привели до втрати почуття любові між подружжям. Враховуючи, що наміру проживати однією сім`єю не мають, вважає, що сім`я розпалась остаточно та просила розірвати шлюб. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно\~ст.158 ЦПК України\~особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №151, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені в березні 2020 року. Сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру позивачка не має. Стаття 24 Сімейного Кодексу України\~визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вимогу позивачки, суд вважає можливим залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved