Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано [INFO] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з нею та на її повному утриманні. Відповідач, починаючи з моменту розірвання шлюбу, повністю припинив спілкування з донькою, перестав цікавитись нею та приймати участь у її вихованні, не сприяв ані моральному, ані фізичному розвитку дитини. За весь час їх окремого проживання відповідач жодного разу не телефонував донці, ніколи не вітав її зі святами, не відвідував учбові заклади, не цікавився її здоров`ям та повністю втратив інтерес до життя дівчинки. Оскільки з 2015 року вона самостійно займається вихованням дитини, тому на сьогоднішній день донька не знає як виглядає її тато, не має приємних спогадів та асоціацій пов`язаних з ним. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 27 квітня 2020 року судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 25 травня 2020 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що у серпні 2015 року, коли дитині було тільки два роки, вона та відповідач перестали жили разом як подружжя. З цього часу відповідач з дитиною не бачився, матеріально не утримував. На день народження дитини того року відповідач тільки передав вітання на словах. Дещо пізніше шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Деякий час вона з відповідачем ще спілкувалась телефоном та у соціальних мережах, однак, відповідач вже поїхав з міста. З 2016 відповідач взагалі перестав з нею контактувати, в тому числі і в соціальних мережах, заблокувавши можливість потрапити до нього на сторінку. За рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , однак, жодного разу аліменти сплачені не були. Внаслідок цього утворилась заборгованість в розмірі більше 80000 грн. Дочка знає хто її батько, бо вона цього не приховує. Дитина пам`ятає як виглядає батько тільки тому, що бачила його на фотографіях. Ніяких почуттів до відповідача як до батька дитина не має, оскільки з двох років особисто його взагалі не бачила. В м.Рубіжне вона відповідача вже декілька років не бачить. Іноді мати відповідача приходить до дитини. Наскільки їй відомо, мати відповідача не знає де знаходиться її син, з ним не спілкується. Як батька неповнолітня дочка сприймає її теперішнього чоловіка [PERSON] , називає його татом. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] , 2013 року народження, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Службою було встановлено, що відповідач дійсно фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Аліменти на утримання дитини протягом декількох років взагалі не сплачує, участі у вихованні дитини не приймає, не вживає заходів щодо забезпечення достатнього життєвого рівня, всебічного виховання, розвитку, захисту законних прав та інтересів дитини. Не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з нею. Службою були обстежені умови проживання дитини, в процесі чого було з`ясовано, що як батька дитина сприймає теперішнього чоловіка позивача - [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, у зв`язку із чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO] у місті Рубіжне Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 336. Батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З копії рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.12.2015 вбачається, що шлюб укладений 30.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2016 вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2016. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 04.03.2020, виданого Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , складає 82589,74 грн. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] . Прізвище дружини після одруження - « [PERSON] ». [PERSON] разом з донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3937 від 31.03.2020 та актом про встановлення фактичного місця проживання від 05.03.2020. Відповідно до інформації, наданої Навчально-виховним комплексом «Голубівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» №9 від 10.03.2020, який з 01.09.2018 по 29.05.2019 відвідувала неповнолітня [PERSON] , вихованням дівчинки займається мама. Батько участі в житті дитини в освітньому закладі не приймав. Згідно педагогічної характеристики від 16.03.2020, наданої Рубіжанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №9, [PERSON] є ученицею 1-Б класу з 03.09.2019. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють належу увагу вихованню [PERSON] . За весь час, що [PERSON] навчається в школі, батько [PERSON] не цікавився дівчинкою. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області від 13.03.2020, при відвідуванні лікаря - педіатра дитину [PERSON] , [INFO] , супроводжує мати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає позивача ще з 1991 року, вона є донькою його дружини. В 2011 році позивач та [PERSON] одружились. [PERSON] працювати не хотів, позивача з малолітньою дитиною матеріально не утримував, тому через деякий час сім`я розпалась. Останній раз він бачив [PERSON] в 2015 році, оскільки відповідач поїхав з міста Рубіжне. Також йому відомо, що [PERSON] з того часу взагалі не спілкується зі своєю донькою [PERSON] ані особисто, ані в соціальних мережах, матеріально не утримує. [PERSON] називає батьком теперішнього чоловіка позивача - [PERSON] , з яким у дитини склались відносини як між донькою та батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою. [PERSON] вона знає як колишнього чоловіка позивача. З самого початку перебування сторін у шлюбі [PERSON] не хотів працювати та утримувати сім`ю. Тому сімейне життя сторін не склалося, прожили вони у шлюбі приблизно два роки. Після цього [PERSON] поїхав з міста Рубіжне і з того часу не з`являвся. Їй відомо, що спочатку відповідач зрідка писав позивачу у соціальних мережах, а потім взагалі перестав виходити на зв`язок. Відповідач у житті своєї доньки не приймає ніякої участі протягом багатьох років, не утримує її. Дитина ніколи в розмові не згадує про [PERSON] , фактично батьком для неї став теперішній чоловік позивача - [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача вже багато років, знає її з дитинства. Позивач була у шлюбі з [PERSON] , від якого народила дочку [PERSON] . Сторони, перебуваючи у шлюбі, жили в квартирі позивача. Потім, коли дитині було приблизно два роки, позивач та [PERSON] розлучились. [PERSON] кудись поїхав за межі міста, і до теперішнього часу вона його не бачила. Позивач вийшла заміж за іншого чоловіка. Дочка позивача [PERSON] часто буває у неї в гостях, називає батьком [PERSON] , який є теперішнім чоловіком позивача. Дівчинка добре про нього відзивається, фактично відноситься до нього як до батька. В її присутності дитина жодного разу про біологічного батька [PERSON] не згадувала, про нього не говорила. Їй відомо, що ніякої участі у житті дитини відповідач не приймає, не спілкується з дівчинкою. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання узгоджуються між собою, об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області у своєму висновку № 534 від 17.04.2020 зазначила, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому вважають доцільним позбавити його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування зазначеного висновку, зокрема, посилається на те, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки [PERSON] протягом декілька років, не вживає заходів щодо забезпечення достатнього життєвого рівня дитини, всебічного виховання і розвитку та захисту її законних прав і інтересів, не піклується про стан здоров`я доньки, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з нею. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.2-3 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень позивача, представника третьої особи, свідків вбачається, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (щонайменше з 2016 року) взагалі не бере участі у процесі виховання дитини, зокрема не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не цікавиться створенням умов для її освіти, матеріально не забезпечує. Доказів зворотнього або об`єктивної неможливості відповідача брати участь у процесі виховання доньки до суду надано не було. Також суду не надано доказів того, що мати дитини чинить будь-які перешкоди спілкуванню батька з дитиною. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , і його слід позбавити батьківських прав стосовно доньки. Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що з відповідача за іншим рішенням суду вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, то зазначене унеможливлює прийняття у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1656109705.1 від 20.03.2020 про сплату судового збору у сумі 840 грн. 40 коп. З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved