Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 вересня 2015 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №850. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення з позовом до суду є те, що сумісне життя з відповідачем не склалось, між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Крім того, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини фактично припинені з 2018 року. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] та залишити їй після розірвання шлюбу, шлюбне прізвище [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Просить суд стягнути з нього судовий збір. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 19 вересня 2015 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №850. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення неможливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть з 2018 року, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд вважає, що причини, що спонукають сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved