Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов'язання знести паркан, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1133 га в с. Нересниця по [ADDRESS] згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯК №332155 від 14.06.2012 р. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,1006, що знаходиться с. Нересниця, [ADDRESS], згідного державного акту на право власності на земельну ділянку № ЯЛ № 775567, є [PERSON] Стверджує, що [PERSON] вчинила дії, які порушують її право власності на землю, а саме знесла старий паркан та на належній їй земельній ділянці побудувала новий залізобетонний паркан, без погодження такого будівництва з нею. Тому посилаючись на ст..152 ЗК України та ст..391 ЦК України просить суд зобов'язати [PERSON] знести залізобетонний паркан, який самовільно побудований відповідачкою на її земельній ділянці. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Нересницької сільської ради, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» де третя особа Управління держземагенства у Тячівському районі, вимоги якого у порядку ч.2 ст.. 31 ЦПК України збільшила та остаточно просила: визнати незаконними дій земельної комісії Нересницької сільської ради щодо підписання меж замість суміжних користувачів, визнати недійсним та скасувати рішення сьомої сесії шостого скликання Нересницької сільської ради від 09.09.2011 року № 204 в частині затвердження протоколу № 2 від 24.11.2010 року щодо погодження меж земельної ділянки [PERSON] за суміжних землекористувачів, визнати недійсним та скасувати рішення шостого скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року № 250 в частині надання дозволу на виготовлення нового державного акту [PERSON] з внесенням змін у конфігурацію земельної ділянки, визнати не дійсним та скасувати рішення десятої сесії шостого скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року № 370 в частині затвердження нової технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та надання у власність земельної ділянки площею 0,1133 у власність, визнати не дійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК № 332155 від 14.06.2012 року, заборонити [PERSON] та іншим особам за її дорученням, порушувати чи знищувати межові знаки визначені по наявній огорожі згідно із актом передачі межових знаків на зберігання, визнати спірну бетонну огорожу між земельними ділянками кадастровий номер 2121448481:04:005:0074 та номер 212448480100:04:005:0036 твердою межовою спорудою, яку залишити у їх спільному користуванні, визнати не дійсним рішення четвертої сесії шостого скликання Нересницької сільської ради від 25.03.2011 року № 102, визнати не дійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 749262 від 06.06.2011 року щодо земельної ділянки площею 0,1069 га посилаючись на те, що згідно рішення 21 сесії 5 скликання Нересницької сільської ради від 21.01.2010 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1006 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. При цьому акт погодження меж із сусідніми землекористувачами був підписаний [PERSON]. Після смерті [PERSON] дану земельну ділянку успадкував її син [PERSON], який в свою чергу 27.06.2011 року подарував цю земельну ділянку їй - [PERSON]. Технічна документація із землеустрою і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯК №332155 видані [PERSON], були виготовлені на підставі рішень 8 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року №251 та 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року № 370. Однак у технічній документації наявне рішення 4 сесії 6 скликання №102 від 25.03.2011 року Нересницької сільської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,1069 га, на яку їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.06.2011 року, площа якої на 64 кв. м. є меншою. Таким чином стверджує, що земельна ділянка [PERSON] загальною площею 0,1069 га вже існувала у визначених межах, а вищевказаними рішеннями фактично відбулося збільшення площі земельної ділянки до 0,1133 га за рахунок суміжних землекористувачів, в тому числі і за рахунок земельної ділянки [PERSON]. що вказує на порушення її прав на землю. Тому стверджує,що спірні рішення та державний акт є незаконними. Крім того стверджує, що при виготовленні нового державного акту [PERSON] не було погоджено межі з усіма суміжними користувачами, що також свідчить про його незаконність та незаконність дій земельної комісії Нересницької сільської ради щодо підписання меж замість суміжних користувачів, що тягне визнанню недійсним та скасуванню рішення сьомої сесії шостого скликання Нересницької сільської ради від 09.09.2011 року № 204 в частині затвердження протоколу № 2 від 24.11.2010 року щодо погодження меж земельної ділянки [PERSON] за суміжних землекористувачів. Крім цього, стверджує, що рішенням 4 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 25.03.2011 р. №102 [PERSON] отримано у власність земельну ділянку площею 0.1069 га., державний акт на право власності на земельну ділянку ЯК №749262 від 06 червня 2011 р. Рішенням 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року № 370 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку 0,1133 га. На підставі рішення 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року № 370 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯК № 332155 площею 0,1133 га з кадастровим номером 2124484801:04:005:0074, аналогічним кадастровим номером, що був присвоєний ділянці площею 0,1069 га. Таким чином посилаючись на ст.ст.116, 118 ЗК України стверджує, що [PERSON] було двічі приватизовано одну і ту ж земельну ділянку, що заборонено законом, а тому вище вказані рішення та державний акт на землю прийняті з порушенням встановленого законодавством порядку, що спричинило виникнення спору щодо узгодження меж земельних ділянок із будівництвом спірної огорожі, а отже підлягають визнанню не дійсними. Разом з цим стверджує, що підлягають визнанню недійсними і рішення 4 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 25.03.2011 року № 102 та державний акт про право власності на земельну ділянку ЯК № 749262 від 06 червня 2011 року щодо земельної ділянки площею 0,1069 га., оскільки при складанні технічної документації, що стала підставою видання оспорюваного рішення та акту належний суміжний землевласник - [PERSON]., [PERSON] чи не був повідомлений будь-яким належним засобом зв'язку, який би забезпечив фіксацію повідомлення - рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою тощо, про складання акту про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, що є частиною технічної документації. Також стверджує, що згаданий документ було завідомо складено із проставленням підпису особи, що не є землекористувачем чи землевласником суміжної ділянки - [PERSON], до того ж із фактичним підробленням її підпису. Таким чином технічна документація , що стала підставою для видачі оскаржуваного рішення та акту була складена з порушенням законодавчого порядку , що є причиною для відмови у її погодженні. Також стверджує, що виходячи з фактичного погодження та вказівок [PERSON] щодо будівництва спірної огорожі, остання збудована за погодженням обох сторін і використовується ними, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 108 ЗК України, до того часу , поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди , вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Тому просить, заборонити [PERSON] та іншим особам за її дорученням, порушувати чи знищувати межові знаки визначені по наявній огорожі згідно із актом передачі межових знаків на зберігання, визнати спірну бетонну огорожу між земельними ділянками кадастровий номер 2121448481:04:005:0074 та номер 212448480100:04:005:0036 твердою межовою спорудою, яку залишити у їх спільному користуванні. В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом [PERSON] позовні вимоги первинного позову підтримав та просить його задовольнити, а в зустрічному позові просить відмовити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві первинного позову. Крім цього пояснив, що оскаржуваними рішеннями та державними актами права [PERSON] не порушено, оскільки її площа земельної ділянки не зменшена.. [PERSON] та її представники в судовому засіданні позовні вимоги зустрічного позову підтримали та просять його задовольнити, а в первинному позові відмовити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві зустрічного позову та в заявах про збільшення його позовних вимог. Крім цього пояснили, що висновки експертиз, що є у матеріалах справи, виготовленні з порушенням закону і не можуть бути належними та допустимими доказами у справі. Представники відповідачів за зустрічним позов: Нересницької сільської ради, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» та представник третьої особи Управління держземагенства у Тячівському районі в судове засідання на розгляд справи не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, а тому на підставі ст.. 169 ЦПК України суд розглянув справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача за первинним позовом, що є представником відповідача за зустрічним позовом [PERSON]., відповідача за первинним позовом, що є позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та її представників [PERSON], [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] рішенням 4 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 25 березня 2011 року № 102 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, та надано у власність земельну ділянку площею 0,1069 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а. с. 169 т. 1). На підставі зазначеного рішення [PERSON] 10 червня 2011 року видано державний акт серії ЯЛ №749262 на право власності на земельну ділянку площею 0,1069 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд по [ADDRESS] з кадастровим номером 2124484801:04:005:0074 (а. с. 63 т. 2). 13 жовтня 2011 року [PERSON] звернулася до Нересницької сільської ради із заявою, в якій просила надати згоду на зміну конфігурації вказаної земельної ділянки та подальше виготовлення нового державного акта у зв'язку з виявленням технічної помилки (а. с.197 т. 1). За результатами розгляду даної заяви рішенням 8 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 17 листопада 2011 року № 251 було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення нового державного акта на право власності на земельну ділянку з внесенням змін до конфігурації земельної ділянки (а. с. 167 т. 1). Рішенням 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16 березня 2012 року № 370 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а. с. 191 т. 1). На підставі зазначеного рішення [PERSON] 14 червня 2012 року видано державний акт серії ЯК № 332155 на право власності на земельну ділянку площею 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] з кадастровим номером 2124484801:04:005:0074 (а. с. 10, 11 т.1). Рішенням 21 сесії 5 скликання Нересницької сільської ради від 21 січня 2009 року № 545 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] в с. Нересниця. На підставі зазначеного рішення [PERSON] 24 березня 2009 року було видано державний акт серії ЯЕ № 430248 на право власності на земельну ділянку площею 0,1006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] Після смерті 06 квітня 2010 року [PERSON] спадкоємцем її майна згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 жовтня 2010року є [PERSON], який успадкував належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, загальною площею 0,1006 га та житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] у с. Нересниця, на підставі яких [PERSON] виготовив державний акт від 10 травня 2011 року серії ЯЛ №105918 на право власності на земельну ділянку площею 0,1006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] в с. Нересниця (а. с. 104 т. 1) і набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] Тячівського району Закарпатської області, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації від 09 листопада 2010 року (а. с. 100 т. 1). У подальшому, згідно з укладеними договорами дарування від 27 червня 2011 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар вищевказану земельну ділянку і розташований на ній будинок (а. с. 1719 т.2). На підставі даного договору [PERSON] виготовила державний акт від 23 лютого 2012 року серії ЯЛ № 775567 на право власності на земельну ділянку площею 0,1006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] в с. Нересниця з кадастровим номером 2144484801:04:005:0036 (а. с. 18 т.1), що [PERSON] та [PERSON] є суміжним землекористувачами. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У силу положень ст. 147 ЦПК України висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтоватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Як встановлено [PERSON] та [PERSON] є суміжним землекористувачами. [PERSON] прибрала старий паркан, який проходив по межі земельних ділянок з суміжним користувачем [PERSON], та побудувала на земельній ділянці останньої, без її згоди, залізобетонний паркан. Так, відповідно до висновку експертизи від 18 вересня 2012 року №151/12, складеного за заявою [PERSON] експертом [PERSON], загальна площа самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] з боку землекористувача [PERSON] становить 23 кв. м.( а.с. 8 т.1 ). Відповідно до висновку судово-будівельної технічної експертизи від 22 листопада 2013 року № 57 (а. с. 238-239 т.1), фактичні зовнішні межі земельної ділянки [PERSON] будинку [ADDRESS] не відповідають плану меж земельної ділянки, відображеному у державному акті серії ЯК № 3321155 . У результаті зміни лінійних розмірів та конфігурації земельної ділянки [PERSON] змінилася і її площа, зокрема, така зменшена зі сторони земельної ділянки [PERSON] на 0,0008 га та 0,0003 га; збільшена на 0,0001га; зменшена зі сторони [PERSON] на 0,0009 га і збільшена за рахунок суміжних землекористувачів на 0,0015 га, тому земельна ділянка, яка є у фактичному користуванні [PERSON], є фактично зменшеною відносно державного акта і складає 0,1129 га замість 0,1133 га. Земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] були винесені в натурі із встановленням межових знаків, однак при спорудженні огорожі суміжними землевласниками межові знаки були порушені, в результаті чого існуюча бетонна огорожа розміщена частково на земельній ділянці [PERSON] протягом 49,99 м та частково на земельній ділянці [PERSON] протягом 11,34 м. Вище наведене експертне дослідження містить чіткі висновки щодо фактичного землекористування між сторонами та відсутності накладень між земельними ділянками в системі геодезичних координат, а тому суд вважає, що це є належний та допустимий доказ і заперечення з цього приводу [PERSON]В та її представників суд до уваги не бере. Також не підтверджується твердження [PERSON] та її представників про те, що [PERSON] надала згоду на будівництво паркану, оскільки покази свідків, які підтвердили в судовому засіданні цей факт, а саме [PERSON] та [PERSON], суд до уваги не бере так як вони є родичами позивачки за зустрічним позовом і зацікавлені у вирішенні справи на її користь, а інших доказів суду не надано. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 116 ЗК України, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. А відповідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Результат аналізу зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи питання про недійсність державного акта на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Як вже вище зазначено, згідно державного акту ЯК №775567 на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON], площа її земельної ділянки становить 0,1006 га. Жодними доказами не підтверджено зменшення вказаної земельної ділянку [PERSON] за рахунок належної [PERSON] суміжної земельної ділянки Таким чином, дія земельної комісії Нересницької сільської ради щодо підписання меж замість суміжних користувачів при виготовленні технічної документації на землю [PERSON] права [PERSON] не порушено. У такий спосіб не порушено права [PERSON] і оскаржуваними рішеннями та державними актами. Навпаки вище наведеним експертне дослідженням стверджено, що існуюча бетонна огорожа розміщена частково на земельній ділянці [PERSON] протягом 49,99 м , чим порушено права останньої, а тому, і межові знаки не можуть бути визначені по наявній огорожі і вона не може бути твердою межовою спорудою. Таким чином, виходячи з вище наведеного суд вважає, що первинний позов слід задовольнити, зобов'язати [PERSON], мешканку [ADDRESS], знести залізобетонний паркан самовільно побудований нею на земельній ділянці за кадастровим номером 2124484801:04:005:0074 по [ADDRESS], Тячівського району, яка знаходиться у власності [PERSON], а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Судові витрати покласти позивача за зустрічним позовом [PERSON] Керучись ст.ст. 3, 10, 57, 147, 213-214 ЦПК України, ч.ч.1, 2 ст. 116, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 152, ст. 155 ЗК України, суд,

Outcome: approved