Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують на наступні обставини. [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , про що Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 07 серпня 2020 року повторно видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №607/2006 року після смерті [PERSON] , за заявою дружини померлого - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за № 943 від 26 грудня 2006 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. 25 листопада 2020 року нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1969/02-31 відповідно до якої вирішено відмовити [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Згідно виписки із погосподарської книги № 76, яка видана Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , станом на 15.04.1991 року - колгоспний двір, членами двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук. Як вбачається з відповіді № 1863, яка надана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 09.12.2019 року, згідно запису у кадастровій книзі, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , становить 0,12 га. Земельна ділянка не приватизована. Технічний паспорт на садибний будинок по [ADDRESS] виданий 15 червня 2020 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , оскільки була спадкоємцем першої черги за законом, а тому остання успадкувала 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Щодо вимог позивача про визнання в порядку спадкування права користування 1/6 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] , суд вважає їх не обгрунтованими, оскільки позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів щодо наявності речових прав на вказану земельну ділянку у спадкодавця, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до часткового задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Outcome: partial