Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що з 11 червня 2008 року вона стала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] в квартирі, яку знімав останній за адресою: м.Костянтинівка, вул.Бульварна, 30/15 та періодично в квартирі, належній її матері, розташованій за адресою: м.Костянтинівка, вул.О.Тихого, 254/33. Між нею та [PERSON] склались відносини, притаманні подружжю: вони були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет та взаємні права і обовязки як чоловік та дружина, здійснювали витрати в інтересах сім*ї (придбавали речі, необхідні в побуті, одяг, продукти харчування, відпочивали під час відпустки, витрачали кошти на оздоровлення, подарунки). В період проживання із [PERSON] вона працювала продавцем непродовольчих товарів, а з 10 листопада 2011 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. [PERSON] працював дільничним інспектором в Костянтинівському МВ УМВС України в Донецькій області. Відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON] від першого шлюбу, з якою у них склались дружні відносини, вони спілкувались, проводили разом свята. Із [PERSON] вони мали намір одружитись, останній пропонував їй зареєструвати шлюб, але вона хотіла, щоб цей день був урочистим, першочергово були потрібні кошти на придбання власного житла, тому реєстрацію було відкладено на потім. 14 червня 2011 року за рахунок заощаджень з сімейного бюджету ними було придбано квартиру, розташовану за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52, при цьому в договорі титульним власником квартири був зазначений [PERSON] як голова сімї. Після придбання квартири вони із чоловіком переїхали та стали в ній мешкати, зробили ремонт, по мірі матеріальної можливості придбавали меблі та побутову техніку, сплачували вартість комунальних послуг. Для придбання пральної машини вона укладала кредитний договір від 10 листопада 2013 року, погашення якого здійснювалось за рахунок коштів сімейного бюджету. 14 травня 2018 року придбали диван «Малютка» за 4650 гривень, 15 травня 2018 року комод «Піфагор» за 3100 гривень. 25 квітня 2017 року вони із [PERSON] придбали автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, реєстраційний номер [NUMBER]. В жовтні 2017 року у [PERSON] було виявлене злоякісне утворення. Чоловік наполягав на реєстрації шлюбу, але вона вважала це недоречним у такій ситуації. 20 червня 2018 року [PERSON] помер, після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входять зазначені квартира та автомобіль, але реалізувати свої спадкові права вона не має можливості, зважаючи на те, шлюб між ними не був зареєстрований. Позивач просить: -встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO] із [PERSON], [INFO], з 11 червня 2008 року до часу його смерті до 20 червня 2018 року; -визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя - Ѕ частку двокімнатної квартири, загальною площею 44,6 кв.м., розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52; -визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя 1/2 частину автомобілю марки CHEVROLET, модель AVEO, тип КТС легковий хетчбек В, червоного кольору, номер шасі KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер [NUMBER], робочий об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судові засідання не зявились, відзиву на позовну заяву не надали. Із заяви представника відповідача від 04 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] позовні вимоги не визнає (а.с.140), проте будь-яких доказів в обґрунтування своєї позиції з боку відповідача не надано, відповідних клопотань про їх витребування на стадії підготовчого провадження не заявлялось. Свідок [PERSON], яка є донькою позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що її мати познайомилась із [PERSON] 09 травня 2007 року, після чого вони почали зустрічатись, а після розірвання матірю шлюбу, яке мало місце 10 червня 2008 року, стали мешкати разом як чоловік та дружина. Вони мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обовязки як чоловік та дружина; мати піклувалась про хвору свекруху, поховання якої вони здійснили разом із [PERSON] У звязку із роботою [PERSON] дільничним інспектором Костянтинівського МВ, мешкали за двома адресами в квартирі, розташованій по вул.Бульварній, яку знімали та в квартирі, розташованій по вул.О.Тихого, 254. В 2011 році її мати та [PERSON] придбали квартиру, розташовану в будинку № 18 по вул.Ціолковського, а в 2017 році машину. [PERSON] пропонував [PERSON] зареєструвати шлюб, але остання хотіла, щоб ця подія мала урочистий характер, тому за браком коштів реєстрацію шлюбу відкладали. Мати мешкала однією сімєю із [PERSON] до дня смерті останнього, забезпечуючи йому необхідний догляд під час хвороби, а згодом організувала поховання. Свідок [PERSON], яка є племінницею позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] стали зустрічатись в 2007 році, згодом стали мешкати однією сімєю на зйомній квартирі, а потім придбали власну квартиру та машину. [PERSON] пропонував позивачці зареєструвати шлюб, але остання вважала, що спочатку потрібно вирішити побутові проблеми. До смерті [PERSON] вони мешкали разом як подружжя, піклувались один про одного, мали спільний сімейний бюджет, разом відпочивали на морі, вирішували побутові питання, робили ремонт у придбаній квартирі, купували меблі та пральну машину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював разом із [PERSON], особисто знайомий із позивачкою по справі. Йому відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] з 2008 року мешкали однією сімєю як подружжя, придбали квартиру та машину. Відносини між ними були такі, що притаманні подружжю, вони мали спільний бюджет; під час хвороби [PERSON] позивачка доглядала за ним. Згодом вони забрали до себе хвору маму [PERSON], догляд за якою здійснювала [PERSON] Йому відомо про те, що [PERSON] неодноразово пропонував [PERSON], яку називав дружиною, укласти шлюб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був особисто знайомий із [PERSON] і йому відомо про те, що останній приблизно з 2007 року до смерті мешкав однією сімєю із позивачкою, яку називав своєю дружиною. Під час спільного проживання вони придбали квартиру, машину, меблі, мали спільний бюджет. Під час хвороби [PERSON] позивачка піклувалась про нього та організувала поховання після смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки по справі. [PERSON] переїхала до квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 разом із чоловіком [PERSON] в 2011 році. Їх сприймали як подружжя, оскільки, вони вели себе по відношенню один до одного як чоловік та дружина, разом робили ремонт в квартирі, доглядали за матірю [PERSON], яка хворіла на епілепсію, згодом здійснили її поховання. Після смерті [PERSON] позивачка залишилась проживати в [INFO]. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що влітку 2011 року [PERSON] із чоловіком купили квартиру в будинку № 18 по вул.Ціолковського. Вона підтримувала дружні стосунки із цією родиною, часто спілкувалась з ними. В розмові [PERSON] повідомляв їй про те, що вони із дружиною купили квартиру. Згодом [PERSON] та [PERSON] придбали меблі в квартиру, машину. У спілкуванні він називав [PERSON] дружиною, казав про свої наміри узаконити стосунки. З 2014 року разом з ними стала проживати хвора мати [PERSON], догляд за якою здійснювала позивачка по справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мешкає в будинку № 18 по вул.Ціолковського в м.Костянтинівка, підтримував дружні стосунки із [PERSON], який мешкав однією сімєю із позивачкою по справі. Вони мали спільний бюджет, поводились як подружжя, разом придбали машину; позивачка здійснювала догляд за хворою матірю чоловіка. [PERSON] пропонував [PERSON] одружитися, але це питання відклали до вирішення побутових питань і, оскільки [PERSON] помер, не встигли цього зробити. Судом буди досліджені фотокартки із зображенням позивачки [PERSON] та [PERSON], на яких зазначені особи зображені під час спільного відпочинку та сімейний свят (а.с.63-72). Заслухавши пояснення позивачки та її представника, зясувавши позицію відповідача по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано 10 червня 2008 року (а.с.15). [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], який було розірвано 17 жовтня 2007 року (а.с.14). 14 червня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбав у власність квартиру, розташовану за адресою: Донецька область м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 (а.с.16-18), вартість якої станом на 03 жовтня 2018 року становить 117580 гривень (а.с.22-32). Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу від 14 червня 2011 року покупець [PERSON] засвідчив, що на момент придбання квартири в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сімєю без укладення шлюбу, і що гроші,\~за які\~він придбає\~вказану квартиру\~є його\~особистою власністю (а.с.16-18). Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 13 вересня 2018 року № 348 [PERSON] з 18 квітня 2012 року був зареєстрований в [INFO] (а.с.19). 25 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобілю, відповідно до якого останній за 49209 гривень придбав у власність автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску (а.с.20-21), вартість якого станом на 04 жовтня 2018 року становить 91534грн 13 коп (а.с.33-44). На підтвердження придбання 15 травня 2018 року комоду «Піфагор» вартістю 3100 гривень та дивану «Малютка» 14 травня 2018 року вартістю 4650 гривень позивачка надала копії відповідних чеків та актів приймання товарів, в яких зазначена адреса покупця [PERSON]: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського 18/52 (а.с.45-46). На підтвердження сплати вартості житлово-комунальних послуг за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 позивач [PERSON] надала копії відповідних квитанцій, які досліджені судом (а.с.59-62, 74-75). 10 листопада 2015 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту з метою придбання останньою пральної машини «Атлант» вартістю 2950 гривень (а.с.47-51). Як вбачається з трудової книжки [PERSON], з 09 червня 2006 року до 01 червня 2010 року вона працювала продавцем непродовольчих товарів за трудовим договором, зареєстрованим в Костянтинівському міському центрі зайнятості (а.с.52-54). З 09 листопада 2011 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець; її дохід за 2016 рік склав 98447 гривень, за 2017 рік - 87669 гривень (а.с.55). [PERSON] помер 20 червня 2018 року від злоякісного новоутворення шлунку, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія ІІ-НО № 034998 та довідки про причину смерті № 93 від 20 червня 2018 року (а.с.12, 13). 16 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.56, 120,122). Крім того, 16 жовтня 2018 року до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його донька [PERSON] (а.с.58,120,121). Суд вважає за необхідне зауважити, що зі змісту цієї заяви вбачається, що [PERSON] повідомила нотаріуса про те, що спадкоємцем 4 черги є [PERSON], яка проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сімєю 11 років до часу відкриття спадщини (а.с.58). Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~ проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання підлягають задоволенню, оскільки факт її спільного проживання однією сім*єю із [PERSON] з 11 червня 2008 року до 20 червня 2018 року підтверджується дослідженими судом доказами показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з показань яких вбачається, що в зазначений період часу між сторонами по справі склались усталені відносини, що притаманні подружжю; крім того факт проживання однією сім*єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу протягом 11 років не заперечувався відповідачкою [PERSON], про що вона особисто зазначила в заяві від 16 жовтня 2018 року під час звернення до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.58). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка\~та чоловік\~проживають однією\~сім'єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою або\~в будь-якому\~іншому шлюбі,\~майно,\~набуте ними\~за час\~спільного проживання,\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності,\~якщо інше\~не встановлено\~письмовим договором\~між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8\~цього Кодексу. Статтею 60\~СК України\~передбачено,\~що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер [NUMBER], об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску слід визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки він був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2017 року під час спільного проживання цих осіб однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного автомобілю. Позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 задоволенню не підлягають, оскільки, не зважаючи на те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу на момент придбання квартири 14 червня 2011 року, зі змісту п.4 договору купівлі-продажу ві д 14 червня 2011 року вбачається, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за гроші, які є його особистою власністю (а.с.16-18) і ця обставина позивачкою під час судового розгляду спростована не була. Зважаючи на зміст п.4 договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2011 року, підстави для визнання зазначеної вище квартири обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири відсутні. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судові витрати, повязані зі сплатою судового збору слід покласти на відповідачку [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1162грн 47 коп (704грн 80 коп + 457 грн 67коп).

Outcome: partial