Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 28 вересня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 червня 2015 року і до досягнення повноліття. Згідно довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького станом з 25.06.2015 року по 27.03.2017 р. за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 13721,69 грн. Оскільки відповідач не систематично сплачував і аліменти, тому на заборгованість, яка виникла на даний час нараховується неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 4156,06 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у сумі 4156,06 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили врахувати те, що заборгованість по аліментам сплачена, просять врахувати матеріальне становище відповідача, стан його здоровя. Просили також застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 cт. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у цивільній справі (№ 6-81 цс 13) від 11 вересня 2013 року, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 cт. 196 CK України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що о 28 вересня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 червня 2015 року і до досягнення повноліття. Згідно довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького станом на 13.05.2017 р. заборгованість по сплаті аліментів сплачена. Оскільки відповідач не систематично сплачував і аліменти, тому на заборгованість, яка виникла на даний час, нараховується неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що розмір пені за період з червня 2015 р. по квітень 2017 р. становить 3363, 06 грн., а саме червень 2015 р. 151,69 х1%х 6 = 9,06 грн., липень 2015 р. - 650 х1%х 31 = 201,50 грн., серпень 2015 р. - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., вересень 2015 р 650 х 1%х 30 = 195 грн., жовтень 2015 р. 650 х 1%х 31 = 201,50 грн , листопад 2015 р. 650 х 1%х 30 = 195 грн., січень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., лютий 2016 - 650 х 1%х 29 = 188,50 грн., березень 2016 -650 х 1%х 31 = 201,50 грн., квітень 2016 650 х 1%х 30 = 195 грн., травень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., червень 2016 650 х 1%х 30 = 195 грн., липень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., серпень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., вересень 2016 650 х 1%х 30 = 195 грн., жовтень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., листопад 2016 650 х 1%х 30 = 195 грн., грудень 2016 - 650 х 1%х 31 = 201,50 грн., лютий 2017 - 650 х 1%х 28= 182 грн., березень 2017 - 650 х 1%х 29 = 188,50 грн. Суд приходить до висновку, що на користь позивача з [PERSON] слід стягнути пеню у сумі 3000 грн., враховуючи його матеріальне становище, відсутність постійного заробітку, сплату заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що підстави для застосування клопотання про застосування позовної давності відсутні.

Outcome: partial