Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Заявлені вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 15.10.1999 року, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати спільних із відповідачем дітей, а також виконувати усі інші обов»язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей, однак, вона сама не взмозі належно утримувати трьох синів, оскільки їх рівень матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, а отже від зможе надавати грошову допомогу на утримання трьох неповнолітніх дітей без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дітей, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 18 грудня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 18.01.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 18.01.2019 року судове засідання було відкладено на 25.02.2019 року за клопотанням відповідача. 08 лютого 2019 року відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково, а саме, в сумі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, а також просить не стягувати з нього аліменти за період з 01.01.2019 року по 23.02.2019 року коли позивачка перебувала на заробітках. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається з рішення Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 року щлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу у них народилось троє дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.03.2010 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.10.2010 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.12.2010 року), що підтверджує той факт, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, а позивачка - матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року - 2027 гривень (50%-1013,50 грн). Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні домовленості про сплату аліментів на утримання неповнолітніх синів між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Із поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву убачається, що позовні вимоги він не визнає та просить відмовити у задоволенні заявленого позову, оскільки з кінця грудня 2018 року діти проживали разом із ним та перебували на його утриманні, однак, доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не зазначено, тоді як із поданої відповідачем 25.02.2019 року письмової заяви убачається, що він позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти лише в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial