Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час (за останні три роки) та стягнення в подальшому аліментів, щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 2005 року проживала з відповідачем однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] До дня народження дитини відповідач проявляв постійне піклування про неї, надавав кошти, купував речі, бажаючи народження дитини здавав кров, приносив до пологового будинку квіти та продукти, забирав сина з пологового будинку, організував та провів святкування народження дитини, а у подальшому його хрещення у церкві. Відповідач будучи батьком дитини, відмовився подавати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства, тому запис про батька дитини був проведений за вказівкою матері, у відповідності вимог ч.1 ст. 135 СК України. З липня 2011 року сімейні стосунки між ними розладились і відповідач пішов сім`ї не бажаючи визнавати себе батьком дитини, надавати матеріальну допомогу на утримання сина, самоусунувся від виховання дитини не піклувався про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, хоча він є працездатним, має постійний заробіток і відповідно до ст. 180 СК зобов`язаний утримувати дитину, в зв`язку з чим вона звернулась до суду із вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судовому засіданні присутній його представник - адвокат Вялова І.М., яка діє на підставі ордеру МК № 87507 від 16.08.2018 року. Представник відповідача - адвокат Вялова І.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала частково, не заперечувала проти визнання [PERSON] , батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визнала частково, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки відповідач має на утриманні ще одну дитину, відносно якого рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.06.2019 року визнаний батьком. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час (за останні три роки) просила залишити без задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 653, де зазначено батьком дитини - [PERSON] , а матір`ю дитини - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , була здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідач визнає батьківство повністю та вважає [PERSON] своїм сином, тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є здоровою працездатною особою, який працює та отримує постійний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а також матеріальне становище позивачки, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, проте враховуючи те, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, суд вважає, що аліменти з відповідача слід стягнути у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини, враховуючи вимоги статей 182, 184, 191 СК України. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд виходить з такого. За вимогами ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При цьому, ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії. Отже, обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачкою вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів і нею вживались відповідні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати, тому позовні вимоги позивачки в цій частині, слід залишити без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачки слід стягнути понесені позивачкою витрати по салаті судового збору, в сумі 704,80 грн. Крім того, в силу ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір на користь держави, в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial