overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Однак будучи раніше в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, 05 листопада 2004 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] (після заключення шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 05 листопада 2004 року, актовий запис №1603. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, 12 липня 2013 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 12 липня 2013 року, актовий запис №812. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та про визначення частки померлого у спільній власності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за мотивів, що викладені у позовні заяві, просила позов задоволити повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується копією Договору міни квартир від 02.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або судом. В судовому засіданні не встановлено, що між сторонами укладався будь - який договір про визначення інших часток, а тому кожному із співвласників вказаного майна належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 662. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, необхідне позивачу для розпорядження спільним майном та здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову, а визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 355, 364, 370, 372 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 09 вересня 2015 року шлюб між ними розірвано, дитина залишена на проживання з нею. Просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/3 від всіх видів доходу відповідача починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи не подав, заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявності матеріалів, з винесенням заочного рішення. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року народилася [PERSON], матірю якої є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ № 067906, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 414. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обовязок є рівним як для матері, так і для батька. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача на користь держави судовий бір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що із відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач своїх обов'язків щодо виховання та утримання сина не виконує, матеріальної допомоги не надає. Відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує. Просить стягувати із відповідача щомісячно на утримання спільного сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала за всіх мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи не подав, заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявності матеріалів, з винесенням заочного рішення. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], а батьком - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1028. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обов'язок є рівним як для матері, так і для батька. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Як слідує з ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в сумі 1000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача на користь держави судовий бір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , визначено строк дії рішення - 2 роки. У клопотанні зазначається, що [PERSON] і надалі страждає стійким хронічним психічним розладом, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому існує необхідність у продовженні строку дії рішення суду про визнання її недієздатною. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала своє клопотання, просила його задоволити. Представник виконавчого комітету Рівненської міської ради (Органу опіки та піклування) Плютинський С.В. в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Призначено опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 24 жовтня 2019 року, строк дії рішення - 2 роки. [PERSON] і надалі страждає стійким хронічним психічним розладом, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому існує необхідність у продовженні строку дії рішення суду про визнання її недієздатною. Згідно ч. 1 ст.39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст.300 ЦПК України\~у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 248/21 від від 16.11.2021 року [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний стійкий психічний розлад, [PERSON] , [INFO] внаслідок наявного у неї психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною. На підставі\~ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.07.2014 зареєструвала з відповідачем шлюб, однак сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 01.03.2021 позовну заяву направлено за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.03.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 22.07.2014 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 519, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 10). Як зазначає позивач у позовній заяві, подружнє життя між сторонами не склалося через розбіжності у способах вирішення питань повсякденного життя. Крім того, відповідач постійно чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою та завдавав побоїв. В зв`язку з цим позивач з дітьми стала проживати окремо. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої вказала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що під час спільного проживання між ними не склалися відносини, з`явилися сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у зв`язку з чим просить суд шлюб розірвати. 23 березня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. 13 квітня 2020 року судом постановлено ухвалу про зупинення розгляду цивільної справи у зв`язку із наданням подружжю строку для примирення тривалістю три місяці. 14 серпня 2020 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1994 року. Позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, оскільки відносини не склалися, стали виникати сварки, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Зазначене відповідачем не спростовано. Вжиті заходи щодо примирення сторін позитивних результатів не надали, у встановлений судом строк для примирення сторони не примирились. За наявності вищезазначених обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому надалі є недоцільним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1644849100.1 від 11 березня 2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп., тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved