Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, за участю зацікавленої особи\~Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту смерті її прадідуся [PERSON] [INFO] , уродженця села Єлизаветівка, Мар`їнського району, Донецької області, який помер [INFO] у м. Донецьк. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем мешкання та смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою України. Заявниця звернулась до Одеського міського відділу ДРАЦС з заявою про державну реєстрації смерті прадідуся, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що пред`явлені для реєстрації смерті документи не відповідають умовам діючого законодавства. Встановлення факту смерті прадідуся необхідно заявниці для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, яке матиме юридичну силу на території України та для реалізації своїх спадкових та інших прав. Ухвалою суду від 14 червня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду на 20 червня 2019 року. Заявник у судовому засіданні 20 червня 2019 року пояснила, що вона є двоюрідною правнучкою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Донецьк. У свою чергу заявниця є тимчасово переміщеною особою та постійно мешкає у м. Одесі, після того, як вона дізналась про смерть свого двоюрідного прадіда, вона звернулась до органів РАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть, однак отримала відмову, у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують смерть [PERSON] видані на тимчасово окупованій території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження. Представник зацікавленої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні 20 липня 2019 року, судом вирішено питання про надіслання запиту до Департаменту держаної реєстрації та нотаріату про отримання інформації про наявність відомостей про смерть [PERSON] в Державного реєстру актів цивільного стану та оголошено перерву на 04 липня 2019 року. У судовому засіданні 04 липня 2019 року було допитано свідка [PERSON] ,яка є сестрою заявниці - [PERSON] , та яка пояснила у судовому засіданні, що вона не була присутньою на похованні прадіда. Похоронами займались донька померлого - [PERSON] , її чоловік [PERSON] та батьки свідка. [PERSON] є рідною сестрою матері свідка, тобто [PERSON] є тіткою [PERSON] та [PERSON] , яка проживає в Росії. Прадід заповіт не залишив. Прописаний він був у Красногоровці, Мар`їнського району, Донецької області, а фактично проживав та помер у своєї доньки [PERSON] в м. Донецьк, де і похований. Представник зацікавленої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3\~ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.\~257-1ЦПК\~України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження абосмерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON] є правнучкою [PERSON] , що підтверджується наступним. Як вбачається із матеріалів справи у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У свою чергу між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, у зв`язку із чим [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.06.2019 року за № 00023093676. 11 лютого 1978 року шлюб [PERSON] [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 25 листопада 1972 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , у зв`язку із чим [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 10 липня 1978 року народження шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . У свою чергу [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] змінила дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.06.2019 року за № 00023094023. 21 січня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 19 травня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , у зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Аналіз наведених документів дає підстави вважати, що заявник є правнучкою [PERSON] Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] [INFO] , помер [INFO] на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» є: довідка про причину смерті (до форми № 106/у № 13, надається для поховання) від 01 лютого 2019 року, в якій зазначено що [PERSON] помер через церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою, лікарське свідоцтво про смерть від 01 лютого 2019 року за №73, свідоцтво про смерть від 01 лютого 2019 року серії [NUMBER] , видане Кіровським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк., свідоцтво про поховання серії [NUMBER] . До суду 02 липня 2019 року надійшла відповідь заступника Міністра Юстиції України з питань державної реєстрації І. Садовської про те, що за інформацією головних територіальних управлінь в областях та у м. Києві під час провдення відділами державної реєстрації актів цивільного стану перевірки, у тому числі за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не виявлено актового запису про смерть [PERSON] [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] [INFO] , уродженця села Єлизаветівка, Марийського району, Донецької області, який помер [INFO] у м. Донецьк, який є тимчасово окупонваною територією. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини З і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. П. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 р. за № 3307/5) встановлено, що є підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення архіву або органів СБУ у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів У країни від 07 листопада 2014 р. № 1085-р. Відповідно до ч. 1 Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально- економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» яке введено в дію Указом Президента України № 875/2014, будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворення обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02 листопада 2014 року, які проводились в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані та призначені і діють усупереч Конституціїта Законам України. 04 листопада 2014 року Рада національної безпеки і оборони України, яке введено в дію Указом Президента № 875/2014 від 14.11.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областей`п. 6 ч.2 ст. З зазначено, що Кабінету Міністрів України ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації. Відповідно до ч. Зет. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створюй правових наслідків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод, громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розгляд справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до роз`яснень, наданих у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для одержання. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальна справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2015 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодекс України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності з взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті її прадіда [PERSON] Наявні у заявниці документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерел права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v, Turkey> «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. th Republic о f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»' де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЧЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved