Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Марїнської райдержадміністрації Донецької області про визначення місця проживання дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, судом встановлено. Квартири за адресою [ADDRESS] перебуває у державній власності та є неприватизованою. Позивач вказує, що [PERSON] є її онукою та донькою її сина [PERSON] відповідно. ЇЇ син з невісткою разом не проживали, однак при народженні онуки син зареєстрував її в квартирі позивачки. Позивачка вказує, що онука жодного дня в її квартирі не проживала, а проживає разом з матірю за іншою адресою. 05.10.2013 року помер син позивачки [PERSON]. Позивач просить визнати місце проживання онуки [PERSON] та зняти її з реєстраційного обліку за адресою м. Курахово, пр. Маяковський 2А/62, Марїнського району Донецької області. Відповідачка добровільно зняти з реєстраційного обліку свою доньку за адресою позивачки відмовляється, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 160 Сімейного кодексу України закріплює право батьків на визначення місця проживання дитини. В частині третій статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог статті 7 Сімейного кодексу України, дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, за життя [PERSON], батька неповнолітньої [PERSON], батьки неповнолітньої дійшли згоди з питання реєстрації місця проживання неповнолітньої за адресою Донецька область, Мар'їнський район, м. Курахове, пр. Чапаєва, буд. 18/33. Позивачка надала згоду. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що неповнолітня правомірнино набула право реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 р. по справі № 6-57цс11 зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Смерть батька не є підставою для зміни визначеного місця проживання дитини, а отже позов є безпідставним та необгрунтованим.

Outcome: approved