Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судовому засідання позивач відсутня, до суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності позовні вимоги підтримує. У судовому засідання відповідач відсутній, до суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши метеріали справи суд прийшов до настопного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ №055864 (а.с.3). Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ №105657 та серії 1-ЕЛ №105656 (а.с.4,5), які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Рогізківської сільської ради від 18.11.2016 року №812 (а.с.10). Відповідно до\~статті 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положеннями\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що мати, та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхіднестягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., та на користь позивача витрати понесені за отримання юридичної допомоги при зверненні до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved