Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою в порядку окремого провадження про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01.11.2007 року. З заяви, вбачається що [PERSON] 18.04.1997 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 042231 від 18.04.1997 року. В шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. До 01.11.2007 року заявниця разом з чоловіком та дітьми мешкала за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Лесі Українки, б. № 16. З 01.11.2007 року [PERSON] покинув свою родину і виїхав у невідомому заявниці напрямку. Данні обставини підтверджуються [PERSON] Шевченківської сільської ради Одеської області [PERSON] від 11.04.2017 року. 07.03.2008 року [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 22.09.2008 року по цивільній справі № 2-2013/2007 р. за позовом [PERSON] відповідача [PERSON] оголошено у розшук. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 31.10.2014 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишена без розгляду. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці для визначення статусу неповнолітніх дітей та отримання державної соціальної допомоги. 25.04.2017 року заявниця в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно з якою свої вимоги підтримала у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. На підставі письмової заяви [PERSON] суд ухвалює рішення за відсутності заявника, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 197\~ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом достовірно встановлено, що [PERSON] 18.04.1997 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 042231 від 18.04.1997 року /а.с. 5/. В шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. До 01.11.2007 року заявниця разом з чоловіком та дітьми мешкала за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Лесі Українки, б. № 16. З 01.11.2007 року [PERSON] покинув свою родину і виїхав у невідомому заявниці напрямку. Данні обставини підтверджуються [PERSON] Шевченківської сільської ради Одеської області [PERSON] від 11.04.2017 року /а.с. 27/. 07.03.2008 року [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 22.09.2008 року по цивільній справі № 2-2013/2007 р. за позовом [PERSON] відповідача [PERSON] оголошено у розшук /а.с. 6/. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 31.10.2014 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишена без розгляду /а.с. 15/. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці для визначення статусу неповнолітніх дітей та отримання державної соціальної допомоги. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вже більше ніж 9 років в місті постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування.

Outcome: approved