Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2016 року, який було зареєстровано Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 269. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів є те, що тривалий час сторони проживають окремо. Крім цього, позивач вказує, що вона належним чином доглядає та піклується про здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, однак з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для дітей, вартості послуг та цін, її доходів недостатньо для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач працює, але неофіційно, зароблені кошти витрачає на власні потреби, натомість коштів на утримання та повноцінне забезпечення дитини не надає. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги в частині розміру аліментів зменшує та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву\~ про розгляд справи в його відсутності. Зменшені позовні вимоги про стягнення аліментів визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 07.07.2016 року, який зареєстровано Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 269. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що фактично визнав відповідач, подавши заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як стверджується позивачем, відповідач [PERSON] інших утриманців не має, працездатний та стан його здоровя дозволяє працювати, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у сумі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 29 років, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 1000 грн. щомісячно. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 13.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved