Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції уклала шлюб з [PERSON] .. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що мешкає разом з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, з цього приводу в сім`ї почали часто виникати сварки та конфлікти, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе, так як у сторін відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сім'ю. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено в судове засідання. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». У разі повторної неявки позивача просила винести заочне рішення. В судове засідання [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно матеріалів справи, 21 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . , про що складено відповідний актовий запис №1290. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 21 вересня 2013 року). Від подружнього життя сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 11.04.2017 року, видане Орджонікідзевським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, батьками якої, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишиться мешкати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачкою змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанцій від 28 жовтня 2020 року, за подання до суду позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved