Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 вересня 2019 року є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З липня 2014 року відповідачі у вказаній квартирі не проживають, їх особисті речі в приміщенні відсутні, квартирою не цікавляться. Участь в утриманні та облаштуванні житла відповідачі не беруть, що завдає відповідачу додаткові незручності та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості зареєстрованих в спірному приміщенні осіб. Також позивач зазначає, що через реєстрацію відповідачів у спірному приміщенні позивач не може оформити субсидію, а після суттєвого підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги вказане негативно впливає на матеріальний стан позивач, а відтак остання не може в повному обсязі користуватися своїми права внаслідок чого вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримала у повнмоу обсязі та просила задовольнити позов з заявлених підстав. Станом на 12 листопада 2020 року відзив на позов від відповідачів до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі були належним чином повідомлені, заперечень на позов не подали. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] , продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Витягом за № 181772451 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Військово-цивільної адміністрації м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області за № 1486 від 07.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 3 чоловіка, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З письмових пояснень [PERSON] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , та [PERSON] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , вбачається, що останні підтверджують факт того, що [PERSON] та [PERSON] з липня 2014 року та по теперішній час за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживають. Статтями 47, 48\~Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1-2 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.\~ Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року по справі 6-709цс-16 ). Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а їх право користування було похідним від права власності попереднього власника, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved