Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ із спільної сумісної власності подружжя в її особисту приватну власність та визнання за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні позову позивачка зазначає, що в шлюбі з відповідачем перебувала з 1998 року, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.01.2012 шлюб розірвано. Перебуваючи в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу ними було придбана за спільні подружні кошти вказана квартира. Договір оформлено на відповідача, як «Покупця», однак, пунктом 6.8 Договору застережено, що предмет договору набувається Покупцем в приватну спільну сумісну власність подружжя, що підтверджується письмовою заявою дружини Покупця, посвідченою приватним нотаріусом. Не зважаючи на умови Договору, та відповідне законодавство, яке регулює поняття спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане у шлюбі, відповідач заперечує її право власності на квартиру, вважаючи, що ціла квартира належить йому, оскільки державна реєстрація проведена на нього. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених вище та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо виділу йому зі спільної сумісної власності подружжя в особисту приватну власність ? частини вказаної квартири. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24,25 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст.65 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 12.01.2012 року. Згідно договору купівлі-продажу від 04.09.2007 року відповідач придбав у [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Пунктом 6.8 вказаного договору встановлено, що предмет договору (квартира) набувається покупцем (відповідачем) в приватну спільну сумісну власність подружжя, що підтверджується письмовою заявою дружини покупця, засвідченою приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 04.09.2007 року за реєстраційним № 4795. Даний факт доведено до відома покупця. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на спірне майно зареєстровано 11.09.2007 року за [PERSON] За змістом ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна (виділу частки з нього), що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Оскільки договір купівлі-продажу спірного майна був укладений відповідачем під час зареєстрованого шлюбу з позивачкою, придбана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Тому кожному з подружжя належить по 1/2 частині спірного майна. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого останньою судового збору, в розмірі 1383,39 грн.

Outcome: approved