Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований між нею та відповідачем 16.07.2004 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 37), та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем не проживають разом, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя вважає недоцільним. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На підставі вищевказаного, просить розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду письмову заяву із проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 18.10.2018 р. справу за позовом [PERSON] призначенно до судового розгляду. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов на подано, а позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої ЦПК України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до протоколу судового засідання. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.07.2004 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області актовий запис № 37, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ №077886, видане 16.07.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 4). Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-АП №275435, виданого 12.11.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, 03.11.2004 року народився [PERSON], його батьками вказані: батько - [PERSON], а мати - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі та на утримання, вважаючи за необхідне розірвати шлюб та стягнути аліменти, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до змісту ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Як вбачається із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімя фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 37. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на те, що дитина проживає з позивачкою та у суду відсутні відомості про досягнення домовленості між нею і відповідачем про способи та обсяг участі батька в утриманні дитини (грошова або натуральна форма, розмір аліментів, першочергові потреби, які необхідні дітям з урахуванням їх віку та рівня розвитку, тощо), а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дитини, а отже він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною, з огляду на що суд вбачає підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі та способі, визначених позивачкою. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 07.08.2018 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з того, що відповідально до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанції №14, дата здійснення операції 06.08.2018 р. 11:34:06, отримувач: УК у Радивилівському районні /Радивилівський район/22030101, рахунок отримувача: 31211206017361, код отримувача: 37929592, банк отримувача: 899998, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 704, 80 грн. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved