Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином позивачки, який зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2014 року, не проживає у ній. На теперішній час його місцезнаходження невідоме. Позивач здійснює догляд за будинком, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по його збереженню. На підставі вищенаведеного, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач \~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст. 383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сімї. Позивач є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.18), копією технічного паспорту (а.с.19-20) та копією реєстраційного посвідчення (а.с.13). Факт зміни прізвища позивачки з «Сосновська» на «Бакланова» підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12) та копією довідки Щастинської міської ради (а.с.10). Відповідач [PERSON] є сином позивачки, тобто членом її родини. Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2014 року, не проживає у ній. На теперішній час його місцезнаходження невідоме, у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачу реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. \~ \~ \~ \~ Відповідні факти підтверджуються копією домової книги (а.с.14-15), актом про непроживання у житловому приміщенні, відповідно до якого відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 2014 року і по теперішній час (а.с. 11). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає за необхідне застосувати дану норму ЦК України при вирішенні спору, оскільки в даному випадку спірні відносини виникли між власником житла та членом його сім`ї, а не наймачем. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2014 року без поважних на то причин, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням (визнання особи такою, що втратила право користування житлом або виселення); 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. \~\~\~\~\~\~\~ \~Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», \~

Outcome: approved