Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.05.2015 року їх шлюб розірвано, дитину залишено на її вихованні. Після припинення сімейних відносин відповідач не спілкується з дитиною, не піклується її про фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги не надає, чим ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина. В зв`язку з цим, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - сина [PERSON] . В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Представник служби у справах дітей Черняхівської райдержадміністрації в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову, підтримала поданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини [PERSON] . Представник третьої особи Головинської селищної ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце заява про розгляд справи у відсутності представника Головинської селищної ради, із зазначенням про підтримання позову. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлені наступні обставини: Сторони перебували у зареєстровану шлюбі. Від цього шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на вихованні матері [PERSON] , позивача по справі (а.с.13). Прізвище « [PERSON] » позивач отримала після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] , відповідач по справі, після припинення сімейних відносин, з дитиною не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям і навчанням дитини, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, чим ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина. Органом опіки і піклування Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.73). Вказані обставини відповідачем не спростовано, та підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Підставами позбавлення батьківських прав, зокрема, є ухилення матері, від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (с. 164 СК України). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, своєю поведінкою та діями довів, що насправді не зацікавлений долею дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини - сина [PERSON] , [INFO] , а тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його дитини - сина [PERSON] , [INFO] .. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved