Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просила розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року збільшити, змінивши спосіб їх стягнення, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. З 29 січня 2005 року по 11 лютого 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що в даний час розмір аліментів, які стягнуто з відповідача, не відповідають інтересам дитини, адже ціни на товари та послуги значно підвищились. Вказала, що сума аліментів у розмірі 500,00 гривень на місяць є меншою, ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у відкрите підготовче судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із зміною способу стягнення аліментів, а тому відносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 15 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати дитину. Судом встановлено, що з 29 січня 2005 року по 11 лютого 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 700, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, серії [NUMBER] від 09 вересня 2008 року. З матеріалів справи встановлено, що малолітній син сторін проживає разом із матір`ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зі слів позивача встановлено, що на даний час, розмір аліментів, які стягнуто з відповідача, не відповідають інтересам дитини, адже ціни на товари та послуги значно підвищились. Крім того, сума аліментів у розмірі 500,00 гривень на місяць є меншою, ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним та визнанням відповідачем позову, яке прийняте судом, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягають задоволенню в повному обсязі. При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 840,80 гривень. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати на оплату судового збору необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved