Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись при цьому на те, що вона є бабою малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а відповідач є рідною матір'ю, проте ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, не спілкується з донькою, не цікавиться її здоров'ям, не забезпечує її матеріально та не утримує її. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки до суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи у відповідності до ст.74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Водночас в матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд цивільної справи щодо позбавлення її батьківських прав без її участі, проти позову не заперечує. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округу [PERSON] (а.с.11-копія). Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Артемівської міської ради від 30 жовтня 2015 року №01/11-681 про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позов просить задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, думку прокурора на підтримання позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 грудня 2009 року Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського управління юстиції Донецької області. Відомості про батька [PERSON] вписані у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України (далі - СК України) (а.с.7 - копія, 35). Висновком органу опіки і піклування Артемівської міської ради від 30 жовтня 2015 року №01/11-681 визнано доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з її самоусуненням від виховання та утримання дитини, виходячи з інтересів самої дитини (а.с.35-36). У судовому засіданні встановлено, що на даний час дитина проживає разом з бабою за адресою: [ADDRESS]. Вихованням [PERSON], якій, у зв'язку з поведінковими розладами та порушення когнітивної сфери, рекомендоване корекційне навчання, займається лише її баба, забезпечує належний рівень життя, цікавиться її шкільним життям та навчанням, прислуховується до порад педагогів; мати участі у вихованні доньки не приймає, (а.с.9, 13, 37). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, СК України випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Статтею 164 СК України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Отже, оцінивши зібрані у справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, а саме вік дитини, її стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, причетності мати дитини до повсякденного її режиму життя, психологічного стану дитини, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що до відповідача може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконують батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, що проявляється у відсутності її піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Таким чином, відповідно до ст.183 СК України, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, разом з тим офіційні відомості про її місце роботи відсутні, суд вважає за потрібне стягнути з останньої аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного щомісяця, на користь особи або закладу, що утримуватимуть дитину, на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки відповідач має фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: partial