Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частити від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття, а також стягнути додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтований наступними обставинами. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частити від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що на теперішній час, визначений заочним рішенням суду розмір аліментів є недостатнім, оскільки не задовольняє потреби дитини з урахуванням його стану здоров`я та вікових потреб. З 08.07.2017 року межу мінімального гарантованого розміру аліментів було підвищено з 30 до 50 процентів прожиткового мінімуму, тому аліменти, які стягуються з відповідача підлягають збільшенню до мінімального встановленого розміру. Крім того зазначила, що їх спільний з відповідачем син потребує додаткових витрат на заняття у клубі спортивного танцю, відвідування секції з англійської мови та навчання у секції єдиноборств КУДО, тому вважає, що з відповідача належить стягнути грошові кошти у розмірі 1300 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в\~письмовій заяві,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину та зміною розміру аліментів, а тому відносини, які виникли між сторонами, регулюються\~Главою 15 СК України, яка встановлює обов`язок батьків\~утримувати дитину. Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частити від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року сили і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У ч. 1 ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту\~ст. 192 СК України\~свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~ст. 192 СК України. Разом з цим, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~ч. 1\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів необхідно відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~ Судом встановлено, що малолітній син сторін навчається в 4-Б класі Одеської ЗОШ №100. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відвідує клуб спортивного танцю «Ах.Одеса». З наданих позивачем квитанцій вбачається, що вартість відвідування клубу склала 7050 гривень. (а.с. 14-15). Встановлено, що син сторін також відвідує секцію з англійської мови, секцію єдиноборств КУДО та заняття з корекції мовних порушень. З наданих позивачем квитанцій встановлено, що вартість відвідування секції з англійської мови склала 10160 гривень (а.с. 16-20,56-60), вартість відвідування секції єдиноборств КУДО 7700 гривень (а.с. 16-20, 56-61), заняття з корекції мовних порушень 1550 гривень. Крім того, син сторін відвідував майстер класи, вартість яких склала 820 гривень (а.с. 21, 56), та потребував проходження УЗІ, вартість якого склала 950 гривень. Суд погоджується з доводами [PERSON] з приводу понесених нею додаткових витрат на утримання сина, проте вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, так як встановити чи буде син сторін і надалі відвідувати вказані секції не вбачається можливим. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину фактично понесених додаткових витрат у розмірі 14115 гривень (3525 + 5080 + 3850+ 410 + 450). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial