Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути матеріальну шкоду з [PERSON] у розмірі 175 560,06 гривень, а також витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 200 грн, втрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., та судовий збір у розмірі 1 755 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2016 р. по справі № 496/1231/16-п, 19.03.2016 р. [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда» реєстраційний номер [NUMBER] на 459 км автодороги «Київ-Одеса», не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Лексус» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вищевказаною постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2016 р. [PERSON] визнано винним у порушенні правил дорожнього руху що спричинило ДТП. Відповідно до висновку експерта №136/16 від 10.05.2016 р. про оцінку автомобіля «Лексус», державний номер [NUMBER], виконаного судовим експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого при ДТП 19.03.2016 р. становить 275 526,06 гривень. АТ «СК АХА Страхування» перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування згідно з лімітом відповідальності відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування» автоцивільної відповідальності, у розмірі 100 000 грн. Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль «Лексус», державний номер [NUMBER], зареєстрований на позивача - [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України збитки є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч. 1 ч. 2 ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнепальних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 175 560,06 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд повинен зазначити про таке. Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем були понесені такі судові витрати, як сплата судового збору у розмірі 1 755,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ПН997 від 24.11.2016 р. Також позивачем було понесені витрати на проведення експертного дослідження автомобіля у сумі 1 200 грн, що підтверджується квитанцією 136/16 та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved