Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [INFO], батьком її дитини - [PERSON], [INFO], та зобов'язати відділ РАЦС Звенигородського РУЮ в Черкаській області внести зміни до свідоцтва про народження [PERSON] Також просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 грудня 2008 року вона почала зустрічатися з [PERSON] У зареєстрованому шлюбі чи у фактичних шлюбних стосунках вони не перебували, а зустрічалися періодично. З 21 грудня 2008 року відповідач почав залишатися у неї вдома на ніч. За час їхніх зустрічей, які продовжувалися до середини січня 2009 року, вона зрозуміла, що завагітніла, про що й повідомила відповідачу. [INFO] у них народилася донька - [PERSON], про що було видано свідоцтво про народження відділом РАЦС Звенигородського районного управління юстиції в Черкаській області та зроблено відповідний запис в книзі реєстрації цивільних актів № 173. Відомості про батька були записані за вказівкою матері. Відповідач вважає себе батьком дитини, однак відмовився подати заяву про визнання батьківства. Після народження дитини відповідач неодноразово навідувався до дитини, іноді надавав матеріальну допомогу. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має високий дохід. До початку розгляду справи по суті позивачка подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати [PERSON], [INFO] батьком її дитини, [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала змінені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що під час вагітності та після народження доньки відповідач підтримував з нею зв'язок, возив її до лікаря, надавав деяку допомогу. З нею та донькою спілкувались і батьки відповідача. Фактично він визнає себе батьком дитини, але відмовляється оформити це документально. На її неодноразові прохання зробити генетичну експертизу, призначену ухвалою суду, також відмовив та перестав з нею спілкуватись. Вказала на те, що відповідач працює неофіційно та має досить високий дохід, а тому може надавати допомогу в сумі 2500 грн. на місяць Представник позивача [PERSON] підтримала змінені позовні вимоги позивачки та просить їх задовольнити. Відповідач повідомлений в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Про причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки до суду та розгляд справи без його участі. Ухвалою Звенигородського районного суду від 28 серпня 2013 року у справі була призначена судово-генетична експертиза, однак вона проведена не була, у зв'язку з тим, що [PERSON], незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, на відбір зразків крові не з'явився. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 07.09.2011 року, а проживає за адресою [ADDRESS]. З грудня 2008 року позивач почала зустрічатися та підтримувати тісні стосунки з відповідачем [PERSON] Вони не проживали разом, спільного господарства не вели, однак відповідач часто залишався на ніч. В результаті цих стосунків позивачка завагітніла. Даний факт, крім пояснень позивачки, підтверджується також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з позивачем та були допитані в судовому засіданні. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] (а.с. 6). Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний «[PERSON]». При реєстрації народження дитини у відділі РАЦС прізвище, ім'я та по батькові дитини у Книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто: за вказівкою матері, оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставами для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 146 ЦПК України та роз'яснень, що містить п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі коли ухилення сторони у справі про визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Згідно із ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судові засідання не з'являється, для проведення судово-генетичної експертизи не з'явився, тому суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від проведення даної експертизи, а тому розцінює поведінку відповідача саме як доказ на підтвердження того, що він є батьком неповнолітньої [PERSON]. Підтвердженням того, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини позивача є також пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які є рідними братом та сестрою позивача, про те, що [PERSON] фактично визнає себе батьком, приїздить іноді до дитини та привозить їй подарунки. Малолітня [PERSON] також вважає [PERSON] своїм батьком. Останній раз відповідач приїздив до дитини в червні 2013 року, однак останнім часом матеріальної допомоги дитині не надає та вона знаходиться на утриманні позивачки. У свідоцтві про народження дитини, у графі «по батькові» значиться саме [PERSON], а батьком записаний [PERSON], що співпадає з ім'ям відповідача. Відповідач своє батьківство не оспорював, тому суд вважає, що він визнавав себе батьком дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства знайшли об'єктивне підтвердження та підлягають до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, суд не може повністю задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на місяць. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно довідок виконкому Звенигородської міської ради № 2563 від 04.06.201 року та № 3125 від 18.07.2013 року неповнолітня [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки (а.с. 7, 8). При цьому, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Посилання позивачки на те, що відповідач працює та отримує високий дохід також нічим не підтверджено. За таких обставин з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] і на якого покладено обов'язок по її утриманню, слід стягнути аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі заяви до суду 22 липня 2013 року і до повноліття дитини, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. та судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп., сплачений нею за позовними вимогами про визнання батьківства. Стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 125, 128, 134, 180, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial