Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить визнати недійсною з моменту вчинення довіреність, посвідчену ПН ХМНО Железняк Л.В. 20 лютого 2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 291, 292, від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01.03.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В., реєстровий № 354; скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснену ПН ХМНО Железняк Л.В. 01.03.2017, номер запису: 19265751; скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснену ПН ХМНО Кошель Т.В. 12.07.2017, номер запису: 21351214. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 20.02.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. було посвідчено довіреність для представництва інтересів позивача на ім`я [PERSON] та [PERSON] , які незалежно одна від одної мали право від імені [PERSON] оформили спадщину після смерті її чоловіка та продати належну їй квартиру [ADDRESS] . На підставі даної довіреності відповідачі отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , право власності за частку спадкового майна було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ПН ХМНО Кошель Т.В., а також уклали договір купівлі-продажу належної позивачу квартири. Позивач вказує, що про існування даної довіреності вона дізналась лише в жовтні 2017 року, а до цього часу в травні 2017 року подружжям [PERSON] їй було запропоновано поїхати на вихідні відпочити за місто, вони привезли її на свою дачу в с. Мала Вовча Вовчанського району Харківської області, при цьому відібрали в неї ключі від квартири, паспорт та мобільний телефон, утримуючи її та позбавляючи спілкування із близькими та друзями. В жовтні 2017 року до неї на дачу приїхали її хрещениця, яка і відвезла позивача до м. Харкова, однак особисті речі та документи їй [PERSON] не віддала. Від її хрещениці [PERSON] дізналась про те, що її квартира була продана на підставі довіреності, зміст якої їй не був відомий, та одразу ж звернулась до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій подружжя [PERSON] . В листопаді 2017 року їй було повернуто її паспорт, пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці, з інформації у паспорті вона дізналась про зміну свого місця реєстрації. Напочатку листопада 2017 року позивач звернулась до ПН ХМНО Железняк Л.В. для отримання копії тексту оспорюваної довіреності, дію якої було припинено. В подальшому позивач дізналась, що [PERSON] на кошти, отримані від продажу належної позивачу квартири, придбала квартиру [ADDRESS] та зареєструвала місце проживання позивача саме за цією адресою. Позивач стверджує, що не уповноважувала відповідачів [PERSON] та [PERSON] на оформлення спадкового майна та продаж квартири, про існування довіреності не знала, ця довіреність вчинена була виключно в інтересах відповідачів, даний правочин був вчинений під впливом обману, тобто навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому вона вказує на безпідставність позовних вимог. Вона підтверджує, що 20.02.2017 нотаріусом була оформлена довіреність на її ім`я та ім`я [PERSON] , в подальшому на підставі довіреності належна [PERSON] квартира була продана, а отримані від продажу грошові кошти передані [PERSON] , яка в свою чергу придбала іншу квартиру та зареєструвала місце проживання [PERSON] за новою адресою. Влітку 2017 року [PERSON] мешкала на дачі подружжя [PERSON] , звідки була викрадена хрещеницею позивача, про що є відповідна заява до правоохоронних органів. Ця особа, використовуючи безпорадний стан позивача, тривалий час утримує останню в невідомому місці, позбавляючи її спілкування із знайомими та сусідами. Відповідач [PERSON] вказує, що позивач сама порушила питання продажу квартири, для чого й було складено відповідну довіреність, на прохання [PERSON] . відповідач [PERSON] абсолютно безкоштовно допомагала збирати документи, спілкуватися із потенційними покупцями. Довіреність оформлювалась за особистою волею [PERSON] та у встановленому законом порядку, рішення про неможливість підписання [PERSON] довіреності вирішувалось лише нотаріусом. Відповідач [PERSON] також подано відзив на позов, в якому вказується, що питання продажу квартири [PERSON] порушила сама одразу ж після смерті її чоловіка, довіреність оформлювалась за її особистою волею. Тривалий час до продажу її квартири позивач в ній фактично не мешкала, оскільки в квартирі були відсутні основні санітарно-гігієнічні умови, її стан був негідний для мінімальних умов проживання людини, а саме не працювали водопостачання та водовідведення, прилади для приготування та зберіганні їжі були в аварійному стані, як і покриття стін, стелі та полу. Позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в її позовній заяві, а саме необізнаності позивача про етапи продажу її квартири або про правові наслідки її дій, пов`язаних з таким продажем. Третьою особою [PERSON] подані пояснення, в яких вона вказує, що вона підписала оскаржувану довіреність в присутності [PERSON] та нотаріуса, оскільки у [PERSON] заявила, що не може підписати довіреність, бо в неї тремтять руки та вона є неграмотною особою. В неї не було особистих інтересів щодо довіреності, яку вона підписала замість позивача. Третя особа ПН ХМНО Железняк Л.В. подала свої пояснення, в яких вказується, що нею 20.02.2017 була посвідчена довіреність від імені [PERSON] за реєстровим № 291, 292 з дотриманням усіх вимог та норм діючого законодавства України. За цією довіреністю [PERSON] (довіритель) уповноважила [PERSON] або [PERSON] (уповноважених осіб) оформити її спадкове право на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та продати від її імені за суму та на умовах на їх розсуд квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що [PERSON] у зв`язку із її похилим віком не могла з`явитися в приміщення, яке є її робочим місцем нотаріуса, для вчинення нотаріальної дії посвідчення довіреності, напередодні до нотаріуса звернулась [PERSON] для оформлення виклику від імені довірителя для посвідчення довіреності вдома за адресою місця проживання довірителя: [ADDRESS] . Також [PERSON] повідомила, що [PERSON] є неписьменною, а тому не може власноруч прочитати та підписати документ, у зв`язку із чим [PERSON] було надано консультацію щодо особливостей порядку вчинення даної нотаріальної дії. 20.03.2017 [PERSON] з`явилась до приватного нотаріуса разом із [PERSON] для оформлення виклику нотаріуса за місцем проживання [PERSON] для вчинення нотаріальної дії посвідчення довіреності та надали необхідні для цього документи. Після отримання документів нотаріусом було підготовлено текст довіреності та здійснено виїзд до квартири [ADDRESS] , в якій її зустрів довіритель [PERSON] , яка особисто підтвердила їй виклик як нотаріуса для вчинення нотаріальної дії. Нотаріусом було перевірено особу довірителя на підставі паспорта, який був нею особисто переданий [PERSON] Для встановлення дійсного волевиявлення [PERSON] на оформлення довіреності, нотаріус запросила останню до окремої кімнати та підтверджено наміри [PERSON] до вчинення правочину, метою вчинення правочину, зі слів [PERSON] , було оформлення її спадкового права на майно, що залишилось після смерті чоловіка, а також продаж належної їй квартири [ADDRESS] . Тоді ж [PERSON] підтвердила, що є [PERSON] , не може прочитати та підписати документ, і за дорученням цей документ може підписати визначена нею особа [PERSON] Нотаріусом особисто було перевірено дієздатність [PERSON] , в результаті розмови нотаріус переконалась у здатності [PERSON] усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та зміст роз`яснень нотаріуса. Оскільки [PERSON] не могла самостійно прочитати текст довіреності, нотаріус прочитала його уголос, жодних заперечень чи зауважень щодо пунктів довіреності від [PERSON] не надійшло. Потім до кімнати було запрошено [PERSON] , якій також було роз`яснено порядок вчинення даної нотаріальної дії та її обов`язок дотримуватися нотаріальної таємниці, нотаріусом було встановлено особу [PERSON] та її дієздатність. У присутності нотаріуса та [PERSON] текст довіреності було прочитано вголос [PERSON] , схвалено довірителем, підписано [PERSON] та посвідчено нотаріусом. При цьому, ПН ХМНО Железняк Л.В. вказує, що жодних підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у неї не було. Також 09.11.2017 [PERSON] особисто прийшла до нотаріуса із проханням скасувати довіреність, посвідчену 20.02.2017. Нотаріусом було роз`яснено порядок скасування довіреності, правові наслідки цієї дії. [PERSON] знов повідомила, що є [PERSON] , не може самостійно прочитати та підписати документи, за рекомендацією нотаріуса та згоди [PERSON] документи, необхідні для скасування довіреності підписала [PERSON] , яка прийшла разом із [PERSON] . Після цього на вимогу [PERSON] нотаріус видала копії нотаріальних документів, а саме довіреності від 20.02.2017 та свідоцтва про право на спадщину від 01.03.2017. Замість [PERSON] за згодою останньої усі заяви з цього питання підписувала [PERSON] Нотаріус наголошує, що [PERSON] неодноразово зверталась до неї та в усіх випадках наполягала га тому, що є неписьменною і не може власноручно прочитати та підписати документи, вказує, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На адресу суду також надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , в яких остання зазначає, що [PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до неї щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , провадження у даній справі на теперішній час зупинено за заявою позивача. [PERSON] вказує, що жодних сумнівів у волевиявленні [PERSON] на відчуження квартири в неї не було, довіреність на мі`я [PERSON] та [PERSON] була посвідчена нотаріусом із дотриманням усіх вимог законодавства України з урахуванням особливостей щодо місця вчинення нотаріальної дії та особи підписанта. Також [PERSON] була особисто присутня при укладенні попереднього договору купівлі-продажу належної їй квартири та під час передачі задатку. Оскільки позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би незаконність дій або недбалість нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії посвідчення довіреності, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON] та адвокат Борисов В.Г. підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також третьої особи [PERSON] адвокат Ярічевський В.В. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вважав їх безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особа ПН ХМНО [PERSON] адвокат Черняк А.Л. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог [PERSON] з підстав, викладених у письмових поясненнях третьої особи. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Семенов Є.С. у судовому засіданні також вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа ПН ХМНО Кошель Т.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.02.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] , які діють незалежно одна від одної, оформити спадкове право довірителя на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] ; зібрати необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та продати від імені [PERSON] за суму та на умовах на їх розсуд цю квартиру. В тексті довіреності міститься вказівка на те, що дана довіреність була посвідчена за місцем знаходження довірителя за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із похилим віком останньою; довіреність підписана за дорученням [PERSON] та у її присутності визначеною останньою особою, а саме [PERSON] у зв`язку із тремтінням рук [PERSON] та тим, що вона не [PERSON] . Додатково у довіреності зазначено, що текст даної довіреності було прочитано вголос самим нотаріусом для [PERSON] , яка його схвалила. Довіреність була зареєстрована в реєстрі за №№ 291, 292. 01.03.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий № 354, яким посвідчено, [PERSON] є спадкоємцем визначеного в заповіті майна її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; спадщина складається з 1/2 частина квартири [ADDRESS] ; того ж дня 01.03.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. внесено відповідний запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на спадщину за [PERSON] 29.06.2017 ПН ХМНО Кошель Т.В. посвідчено попередній договір, укладений між [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , та [PERSON] про укладення в майбутньому, але не пізніше 12.07.2017 укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 12.07.2017 ПН ХМНО Кошель Т.В. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , та [PERSON] , реєстровий № 3078. 12.07.2017 [PERSON] складено розписку про отримання нею від [PERSON] грошових коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS] . 14.07.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), реєстровий № 1100. 09.11.2017 ПН ХМНО Железняк Л.В. припинено дію довіреності від 20.03.2017, реєстровий №№ 291,292 на вимогу довірителя [PERSON] . Згідно даних Реєстру територіальної громади м. Харкова [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстраційного обліку за даною адресою 03.07.2017. 22.08.2017 місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З 17.02.2018 зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] є адреса: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у тексті свого позову стверджує, що вона не була обізнана про наявність довіреності та не мала наміру на продаж належної їй квартири, вважала, що її було навмисно введено в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, а тому необхідно визнати довіреність недійсною, а також визнати недійсним свідоцтво про спадщину, оскільки воно було видано на підставі заяви особи, яка діяла за недійсною довіреністю. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України\~встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У пункті 20 постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009 за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується, що правочин визнається\~вчиненим під\~впливом обману\~у випадку\~навмисного введення\~іншої \~сторони \~в \~оману \~щодо \~обставин,\~ які\~впливають на\~вчинення правочину.\~ На\~відміну від\~помилки,\~ ознакою\~обману є\~умисел у\~діях однієї\~зі сторін\~правочину.\~ Наявність\~умислу \~в \~діях \~відповідача,\~ істотність\~ значення\~обставин,\~ щодо\~яких особу\~введено в\~ оману,\~ і\~ сам\~ факт\~ обману\~повинна \~довести особа,\~ яка\~діяла під\~впливом обману.\~ Обман\~щодо мотивів\~правочину не\~має істотного\~значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Відповідно до положень ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ст. 238 ЦК України). При цьому, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України). Частиною 3 ст. 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. При цьому, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (ст. 247 ЦК України), а представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності (ст. 248 ЦК України). Підстави та порядок скасування довіреності визначені ст. 249 ЦК України. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Позивач [PERSON] у своєму позові посилається на те, що оформлення довіреності було вчинено під впливом обману, при цьому у судове засідання не з`являлась, особисті пояснення суду не давала, як не надала жодних письмових доказів на підтвердження своїх тверджень. Усі особи, допитані в ході розгляду справи в якості свідків, а саме [PERSON] , яка є третьої особою у справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також є третьою особою у справі, [PERSON] , яка є відповідачем у справі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїми поясненнями жодним чином не підтвердили факт того, що позивач [PERSON] не мала бажання на продаж належної їй квартири, а також оформлення спадкових прав після смерті її чоловіка, а також про її необізнаність щодо оформлення довіреності від її імені з цих питань. Ані позивачем, ані його представниками суду не надано та в ході розгляду справи судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при вчиненні нотаріальної дії оформленні довіреності позивач [PERSON] перебувала під впливом обману, а також про наявність умислу\~ в\~ діях\~ відповідачів,\~ істотність\~ значення\~обставин,\~ щодо\~яких особу\~введено в\~ оману,\~ і\~ сам\~ факт\~ обману,що було зазначено як підстава для визнання недійсною довіреності та іншого правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню з урахуванням наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed