Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, з 2017 року стосунки між подружжям погіршились, що призвело до сварок та конфліктів та як наслідок до припинення відносин. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. У сторін від шлюбу є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. На підставі вищевикладеного, позивач просить задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, разом з цим, на адресу суду надійшла заява від позивача в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.30). Відповідач, [PERSON] у підготовче засідання також не з`явився, звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, а також що у сторін відсутній спір з приводу встановлення місця проживання дітей (а.с.34) Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданими сторонами по справі заявами про розгляд справи за їх відсутності та визнанням відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі у підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06 лютого 1999 року Ямпільським районним відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької області, актовий запис № 10. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 17.03.2000 року) (а.с.23). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.2011 року), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.02.2014 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.11.2016 року), які проживають з позивачем по справі - [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що сторони на примирення категорично не згодні, їх сім`я розпалася остаточно, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. При реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища перед судом не ставила. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дітей на даний час немає. Позивачем, заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь частини сплаченого судового збору, у разі визнання відповідачем позову, що становить: 384, 20 грн., а також про повернення частини сплаченого судового збору з Управління Державної казначейської служби України у розмірі: 384, 20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З даних підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн. Крім того, позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved