Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] є внуком позивачки, який зареєстрований в даному будинку, проте з 27.11.2015 року і по теперішній час в ньому не проживає. Реєстрація відповідача у житловому будинку порушує права позивача, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому [PERSON] звернулася з позовом до суду. Позивач в судове зсідання не з'явилась, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 25.02.2014 року, який зареєстровано в реєстрі за №161 [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №18205089 від 25.02.2014 року (а.с. 7-9). Згідно довідки Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 3/470 від 22.05.2018 року [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім неї, за вказаною адресою, також зареєстрований, але не проживає онук - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS], також підтверджується відповідями, наданими на запити суду УДМС в Кіровоградській області та Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, як органами реєстрації місця проживання (а.с.14, 15). Згідно з актом опитування свідків на підтвердження проживання за місцем реєстрації [PERSON], [INFO], комісією, в складі спеціаліста виконавчого комітету Первозванівської сільської ради - Терезою О.А., в присутності в.о. старости Глушка О.Є., проведеним опитуванням свідків [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає з 2016 року (а.с.56). Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який належить позивачу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved