overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 12 серпня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникають конфлікти. З відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в заяві на ім'я суду просить справу розглянути у її відсутності та позовні вимоги задоволоти. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 12 серпня 2011 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12 серпня 2011 року Жадківською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис №11. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 03 травня 2012 року Жадківською сільською радою Корецького району Рівненської області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітню дочку сторін необхідно залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з дочкою та прийняття участі у її вихованні. Тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 13 квітня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на імя суду позивач повністю підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач в заяві на імя суду позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 13 квітня 2015 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №104486, виданого 13 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на полягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 13 травня 2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.\~ Від спільного життя мають 2 малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага одне до одного. Шлюбні відносини не підтримують. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просить їх задоволити. Також суду пояснила, що основною причиною звернення до суду є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, матеріально не забезпечує сім'ю. Відносини між ними поступово погіршувались, народження другої дитини не призвело до покращення відносин, а до зворотнього. З 09 травня 2018 року з відповідачем не проживає, спільного господарства не веде. Вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Відповідач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 13 травня 2005 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №087697, виданого 13 травня 2005 року Корецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. Неявку відповідача в судові засідання, суд розцінює як небажання зберегти сім'ю. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітніх дітей сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із дітьми та прийняття участі у їх вихованні. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 14 лютого 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати, справу розглянути без її участі. Відповідач в заяві на імя суду позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, справу просить розглянути у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 14 лютого 2005 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ГЮ №083172 виданого 14 лютого 2005 року Новокорецькою сільською радою Корецького району. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітніх дітей сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із дітьми та прийняття участі у їх вихованні. Судові витрати, згідно\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 14 травня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникають конфлікти. З чоловіком проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в заяві на ім'я суду просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач в заяві на ім'я суду просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю, оскільки вже понад рік проживає з іншою жінкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 14 травня 2014 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 травня 2014 року відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Корецького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №27. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 01 серпня 2014 року виконавчим комітетом Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області. Судом встановлено, що сторони близько року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружні стосунки. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін слід залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 15 липня 2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON]. Зазначає, що на даний час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Стверджує, що відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою та не приймає участі в утриманні дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте надіслала заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю та просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслав заяву у якій позов визнав повністю та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 15.07.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 16 лютого 2008 року вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Стверджує, що на протязі останніх чотирьох років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, оскільки не могли зійтися характерами, через, що в сімї часто виникали сварки та суперечки в результаті чого два з половиною роки тому шлюбні відносини між ними були фактично припиненні. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. Крім того, зазначає, що на її утриманні перебуває малолітня донька. Відповідач не надає матеріальної допомоги та не приймає участі у її вихованні через, що їй важко одній утримувати дитину. А тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. Проте надіслала заяву у якій просить позов задоволити та справу розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З 16 лютого 2008 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 16 лютого 2008 року Дерманською Другою сільською радою Здолбунівського районну Рівненської області, актовий запис № 3. З матеріалів справи вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. Тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачці важко одній утримувати доньку, тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Тому позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 16 серпня 1996 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON]. Стверджує, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей. А, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 800 (вісімсот) грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просить суд їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав часткового та показав, що він не може сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно на кожну дитину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 16 серпня 1996 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак розмір аліментів, який просить стягнути позивач на утримання дітей, є завищеними. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 (чотириста) грн. щомісячно і до їх повноліття. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 17 березня 2002 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, а саме синів [PERSON], [PERSON] та доньку [PERSON]. Вказує, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Зазначає, що на даний час вона не працює бо перебуває у відпустці по догляду за дітьми. Крім того витрачає кошти на забезпечення дітей харчуванням, одягом та необхідними для їх навчання предметами. Стверджує, що відповідач інших дітей не має та офіційно не працює. А тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку. Позивач в заяві на ім'я суду позов підтримала та просить задоволити. Справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 17 грудня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON]. Вказує, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні. У заяві про зміну позовних вимог просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно Позивач в судове засідання не з'явилася хоча про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, проте надіслала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 17 грудня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800 (Вісімсот) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців та

Outcome: approved