Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в подальшому уточнивши його, та просить: розірвати шлюб, виділити їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , загальною площею 25, 3 кв.м. ; 230/1000 частин квартири [ADDRESS] ., загальна площа 125,4 кв.м.; стягнути Ѕ частину автомобіля Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] частину суми від ринкової вартості автомобіля, а саме 155 701 ( сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот одна) грн; стягнути Ѕ частину автомобіля Ranault Megane 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] частину суми від ринкової вартості автомобіля, а саме 126 720 ( сто двадцять шість тисяч сімсот двадцять) грн., а також визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,0 кв.м.,; виділити [PERSON] Ѕ частину коштів від ринкової вартості автомобіля Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а саме 155 701 ( сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот одна) грн та виділити [PERSON] Ѕ частину коштів від ринкової вартості автомобіля Ranault Megane 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а саме 126 720 (сто двадцять шість тисяч сімсот двадцять) грн. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що 09 липня 2005 року з [PERSON] укладено шлюб, про що 09 липня 2005 року складено відповідний актовий запис № 199, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у них народились спільні діти, а саме [PERSON] 25 жовтня 2005 року, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Також позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними не склались, у зв`язку із надмірним вживанням відповідачем алкогольних напоїв, так, як наслідок, неможливістю подальшого спільного проживання. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти, шлюбні відносини припинились з 2018 року. Під час шлюбу, як про це зазначено в позовній заяві, сторонами було придбано наступне майно: однокімнатна квартира, загальною площею 33,0 кв. м. розташованої за адресою: [ADDRESS] ;однокімнатна квартира, загальною площею 25. 3 кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] ; 230/1000 частин квартири, загальною площею 125, 4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль Ranault Megane 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Все спільне майно було придбано за їхні спільні кошти. Також позивач зазначає, що на даний час фінансовим та будь-яким іншим забезпеченням дітей займається вона, та вважає, що рівний поділ майна подружжя забезпечить дітей в майбутньому та надасть можливість для подальшого навчання та розвитку. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. Ухвалою якої від 12 квітня 2019 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 08 травня 2019 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. У зв`язку з повторним авторозподілом на підставі наказу від 16 вересня 2019 року №50-ос/с голови суду про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К.С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження вказана цивільна справа передана судді Свяченій Ю.Б. для розгляду по суті. Ухвалою судді 21 жовтня 2019 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд спари в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27 листопада 2019 року. У підготовчому засіданні 27 листопада 2019 року з`явились представник позивача та відповідача. Підготовче засідання відкладене на 24 січня 2020 року, за заявою представника позивача про врегулювання спору мирним шляхом. У підготовчому засіданні 24 січня 2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Роз`яснені права та обов`язки. Підготовче засідання відкладене на 06 лютого 2020 року для ознайомлення представником позивача з матеріалами справи. У підготовче засідання 06 лютого 2020 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає, в частині поділу майна подружжя та стягнення аліментів частково. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Підготовче засідання відкладено на 13 лютого 2020 року, з підстав подачі представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи для подачі додаткових доказів. У підготовче засідання 13 лютого 2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Протокольною ухвалою суду від 13 лютого 2020 року закрито підготовче засідання на призначено справу до судового розгляду на 01 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. У судове засідання 01 квітня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача та представника відповідача до суду надійшли заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням на території України карантину. Підготовче засідання відкладено на 22 липня 2020 року. У судовому засіданні 22 липня 2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Судове засідання відкладено на 06 серпня 2020 року. У судовому засіданні 06 серпня 2020 року у якості свідка був допитаний [PERSON] , який пояснив, що автомобіль Ranault Megane 2012 року випуску, він купив у сім`ї [PERSON] за 100 000 грн, а автомобіль Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску купив 09 квітня 2019 року у відповідача за 150 000 грн. На даний час автомобілі знаходяться у [PERSON] Автомобіль Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску він купив у відповідача при присутності позивача - [PERSON] по довіреності. Кошти за автомобіль [PERSON] , віддав відповідачу, свідком передачі половини коштів позивачу він не був. В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідком, його пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. У судовому засіданні 06 серпня 2020 року представник відповідача просив виділити [PERSON] наступне майно : квартиру [ADDRESS] ; 115/1000 квартири [ADDRESS] ; Ѕ квартири [ADDRESS] . Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши думки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09 липня 2005 року у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 199, був укладений шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Подружнє життя в [PERSON] з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За час спільного проживання подружжям було придбано наступне майно: квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 12 грудня 2012 року за № 10897 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу; квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 18 липня 2013 року за посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу в Муль Н.С.; 230/1000 частин квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 21 березня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. від 21 березня 2013 року.; автомобіль Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль ВН Ranault Megane 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати. Щодо поділу майна подружжя. У судовому засіданні встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне майно квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 12 грудня 2012 року за № 10897 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу; квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 18 липня 2013 року за посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу в Муль Н.С.; 230/1000 частин квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 21 березня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. від 21 березня 2013 року.; автомобіль Volkswagen Crafter 35 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль ВН Ranault Megane 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 57 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Факт того, що вказане майно було придбане у період шлюбу подружжя та є їхньою спільною сумісною власністю подружжя не заперечувався представником відповідача у судовому засіданні. Інші вимоги щодо визначення частки майна не заявлялись і судом не розглядались. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved