Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, який втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира на праві власності належить позивачу, разом з [PERSON] в квартирі з 1998 року зареєстрований її син - [PERSON] . В серпні 2014 року відповідач поїхав до Російської Федерації та прийнятий на міграційний облік, з 20.02.2018 року одержав вид на проживання, та з 2014 року не проживає у квартирі, комунальні послуги не сплачує. Позивач надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За договором купівлі-продажу від 04.04.1998 року квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та за зазначеною адресою зареєстровані позивач та відповідачі. За відомостями довідки №62/7901 від 11.09.2018 року відповідача з 19.12.2014 року перебуває на міграційному обліку у м.Нижньокамськ та має вид на проживання з 20.02.2018 року. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у квартирі, відсутності будь - яких речей у ній, не сплати комунальних послуг підтверджується зібраними у справі доказами. Враховуючи викладене, порушення права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, з боку відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved