Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності з 2000 року. У зазначеній квартирі було зареєстровано дружину її сина, [PERSON]. Однак у 2017 році син [PERSON] розлучився із [PERSON] та вже понад два роки колишня дружина сина не проживає у вказаній квартирі. На даний час позивачу невідоме місце її перебування. Через зазначені обставини, [PERSON] вимушена витрачати значну суму коштів на утримання квартири та оплату комунальних послуг. За час свого непроживання у помешканні відповідач так і не змінила місце реєстрації, залишаючись зареєстрованою за адресою: [INFO]. Весь час позивач утримує квартиру, сплачує комунальні послуги та піклується про неї одноосібно. Відповідач не сплачує за комунальні послуги, не здійснює ремонтних робіт тощо. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити в повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2019 року проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозвязку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Цей факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.04.2000 р. АВК №684952 (а.с. 6) Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 10.12.2018 № 12-0022434-2018, виданої спеціалістом 1 категорії відділу реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова [PERSON], [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Вказані обставини також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 03.12.2018 р. Як вбачається з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, [PERSON] за адресою реєстрації не проживає більше двох років, що також підтверджується показами свідка [PERSON] та актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 25.07.2018 року (а.с. 12). Отже, відповідач не користується житловим приміщенням, де він зареєстрований. Не проживає за цією адресою, за \~комунальні послуги не сплачує. Згідно з положеннями ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми Закону, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою №47 в будинку №53 по вулиці Отакара Яроша в м.Харкові, так як остання добровільно залишила вказане приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.405 ЦК України дає суду підстави визнати її таким, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі\~викладеного, ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~383,\~405\~ЦК України,

Outcome: approved