Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі за участю третьої особи [PERSON], діючої в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що перебувала на утриманні та зобовязання виплатити одноразову допомогу особі, що перебуває на утриманні та одноразової допомоги на сімю, яким просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування такої заяви [PERSON] вказувала на те, що раніше на вирішенні суду перебував її позов про визнання особи такою, що перебувала на утриманні та зобовязання виплатити одноразову допомогу особі, що перебуває на утриманні та одноразової допомоги на сімю, за наслідком розгляду якого 22 березня 2017 року було ухвалено рішення про часткове задоволення вимог позову, однак вирішивши спір по суті суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, які були понесені сторонами. Таким чином заявник, посилаючись на норми цивільно-процесуального законодавства, просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію судових витрат пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Учасники справи у судове засідання не зявились, про час та місце її розгляду повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань чи заперечень не подали. Відповідно до положень ч.2 ст. 220 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення суду. Так, дослідивши матеріали цивільної справи №520/9585/16-ц за позовом [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Одесі за участю третьої особи [PERSON], діючої в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що перебувала на утриманні та зобовязання виплатити одноразову допомогу особі, що перебуває на утриманні та одноразової допомоги на сімю, суд встановив що 22 березня 2017 року у вказаній справі було ухвалено рішення про часткове задоволення позову, - зобовязано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі здійснити виплату одноразової допомоги [PERSON] як члену сімї [PERSON], померлого 10.03.16 року в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, а в задоволенні вимог позову у іншій частині відмовлено. 14.04.2017 року судом було постановлено ухвалу про виправлення описки у вказаному рішенні, помилково вказане у другому абзаці резолютивної частини рішення «право на страхування» було змінено на «право на страхову виплату». При цьому питання про розподіл судових витрат між сторонами у визначеному ст.88 ЦПК України порядку вирішено не було. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України не вирішення судом питання про судові витрати є підставою для ухвалення додаткового рішення. У звязку з викладеним суд зазначає, що судовими витратами згідно положень ст. 79 визнаються витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. При цьому відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, відшкодуванню підлягають лише документально підтверджені судові витрати у частині, пропорційній до тієї частини позовних вимог, які було задоволено. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач понесла судові витрати в розмірі 1102,42 грн. (згідно квитанції №32 від 10.08.2016 року, а.с. 4). Звертаючись до суду позивач просила стягнути з відповідача на її користь одноразову допомогу, як особі що перебувала на утриманні, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на день настання права на страхову виплату та одноразову допомогу на сімю в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та за наслідком розгляду таких вимог суд задовольнив позов частково, та ухвалив стягнути з відповідача на користь позивача одноразову допомогу на сім'ю в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у іншій частині вимог позову відмовив. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день настання права на страхову виплату складав 1399,00 грн. Таким чином позивачем було заявлено про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 167880,00 грн. (120*1399,00), а задоволено вимоги на суму 139900,00 грн., що складає 83% від заявленої вимоги. Таким чином понесені позивачем судові витрати підлягають компенсації в сумі 915,00 грн. (1102,42*0,83) за рахунок відповідача шляхом стягнення вказаної суми з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі на користь позивача. На підставі викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, та необхідність його задоволення. З викладеного,

Outcome: approved