Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. та просила визнати за нею права власності на Ѕ частку автомобіля KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2018 року. Під час перебування у шлюбі ними було придбано, за спільні кошти, автомобіль KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] . Відтак, даний транспортний засіб був набутий за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Вважає, що дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому вона має право на Ѕ частину спірного авто. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частину спірного майна, як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 03 січня 2020 року представник [PERSON] - адвокат Матвійчук В.В. подав відзив на позов. Вказав, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. 18.10.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Спільне життя у них не склалось і тому вперше у 2106 році позивач подала позов про розірвання шлюбу, який було залишено без розгляду. Повторно позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу у 2017 року, посилаючись на те, що вона припинила ведення спільного господарства із [PERSON] . Рішенням суду від 25.01.2018 року шлюб між ними розірвано. Позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження того, що вона брала фінансову участь у придбанні вищевказаного автомобіля. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Сампара Н.М. позов підтримала та просила задовольнити. Представник [PERSON] - адвокат Матвійчук В.В. позовні вимоги визнав та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомили. Представник [PERSON] - адвокат Гордєєв Ю.В був присутній в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив щодо задоволення. Представник [PERSON] - адвокат Будз Т.В. був присутній в попередньому судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 18 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року, яке набрало законної сили. За час перебування у шлюбу ними було придбано автомобіль KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 30.03.2016 року, де власником транспортного засобу KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] є [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2019 року, виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №1861. Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №54810355 від 21.01.2019 року, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за №2/2019. Згідно листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. від 12.12.2019 року за №226/02-14 встановлено, що 21.01.2019 року нею заведено спадкову справу за №2/2019 після померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись донька [PERSON] [INFO] року, сини [PERSON] - [INFO] , [PERSON] , в інтересах якого діяла [PERSON] - 05.02.2019 року та [PERSON] - 27.05.2019 року. Інші спадкоємці за законом та за заповітом не звертались. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. від 11.10.2019 року за №192/01-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частину транспортного засобу KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки остання на момент смерті [PERSON] не була його дружиною. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Відповідно до вимог ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірний транспортний засіб набутий у період шлюбу. Доказів протилежного судом не встановлено. Отже, спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін спору та їх частки визнаються рівними. В силу вимог ст.71 ЗУ «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Положеннями п.4.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012за № 296/5 встановлено, що при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею право власності на Ѕ частку автомобіля KIA Sportage, 2016 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , як на частку у справі спільної сумісної власності подружжя. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений судовий збір у рівних частках у розмірі 961,58 грн. з кожного.

Outcome: approved