Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , визнання за нею права власності на 1/4 частини вказаної квартири, а також компенсацію [PERSON] дійсну вартість 1/4 частини вказаної квартири в розмірі 147 946 грн. 75 коп. за рахунок коштів, які знаходяться на депозитному рахунку суду (а.с. 2-4, 127). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй загалом на праві власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . По 1/4 частини спірної квартири належить відповідачу та її сину, [PERSON] . Зазначає, що проживає та зареєстрована в даній квартирі з листопада 1992 року, тоді як [PERSON] отримав у власність 1/4 частини квартири у спадщину лише після смерті батька. При цьому відповідач будь-якого інтересу до квартири не проявляє, ніколи в ній не проживав, свого обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг не виконує. Також він постійно проживає за кордоном, а іншу двокімнатну квартиру, яку отримав у спадщину після смерті батька, одразу відчужив. Вважає, що припинення права власності відповідача на 1/4 частку квартири з компенсацією її вартості не завдасть істотної шкоди його інтересам. Також повідомила, що виділити його частку у праві спільної часткової власності в натурі та спільне користування прохідними кімнатами у квартирі не представляється можливим. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16.02.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив (а.с.29-33), відповідно до якого в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі. Зазначив, що звіт про оцінку майна визначає суттєво занижену вартість даної квартири, не погоджується з розміром компенсації в сумі 99531,25 грн. Крім того позивачем не надані докази про наявність в нього іншого житла, яке належить на праві власності, що припинення права власності на частку не завдасть йому істотної шкоди, а також не доведено неможливість виділу в натурі належної йому 1/4 частки спірної квартири, неможливість спільного користування та підстави для визнання цієї частки незначної. Отримавши відзив, позивач подала відповідь на відзив (а.с.58), в якій вказала, що відповідач лише не згоден з розміром запропонованої нею компенсації вартості частки, інші його доводи є необґрунтованими. Третьою особою подана заява (а.с.54), відповідно до якої позов визнає, обставини, які викладені в ньому, відповідають дійсності. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12.04.2021 зупинив провадження по справі у зв`язку з призначенням оціночно-будівельної судової експертизи. Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року провадження у справі поновлено. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06.09.2021 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. Від відповідача надійшла заява (а.с.139) в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову в разі внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації взамін належних йому 1/4 частини квартири в розмірі 147946,75 грн. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Третя особа у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі учасників справи та представників сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24 квітня 1996 року, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах (а.с.5). Загальна площа квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 43,6 кв.м., жила площа - 28,7 кв.м. (а.с.6-7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.04.2003 року, [PERSON] є власником 1/8 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , що належали спадкодавцю [PERSON] (а.с.9,10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.04.2003 року, [PERSON] є власником 1/8 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , що належали спадкодавцю [PERSON] (а.с.11,12). 24 травня 2006 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 04.02.2021 №656, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] (а.с.13). За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/2 частки (а.с.14-16,36). 17.12.2020 року [PERSON] відчужив квартиру, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.59-60). У відповідності до звіту про незалежно оцінку майна від 11.01.2021 року, виконаного ФОП [PERSON] , оціночна вартість двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 398125,00 грн. (а.с.16). Разом з тим, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №1866/21-24 від 12.07.2021 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , площею 43,6 м кв., в цінах станом на 05.07.2021 складає 591787,00 грн. (а.с.101-108). З роздруківки листування електронною поштою [PERSON] та [PERSON] вбачається, що між ними було спілкування з приводу продажу належної відповідачу частки у спірній квартирі (а.с.76-85). На обґрунтування заперечень проти позову відповідачем подані витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідно до якого він є керівником ПП «ПРОЕКТ-ЕДЕМ» та ТОВ «ГЛОБАЛЬНІ СИСТЕМИ САЙТІВ» (а.с.37-38), а також роздруківку оголошень про продаж квартир по вулиці та [ADDRESS] (а.с.43-46). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України). Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції «за наявності одночасно» в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням технічної характеристики спірної квартири, яка складається з двох прохідних кімнат, дають суду беззаперечні докази наявності всіх трьох обставин для припинення права на 1/4 частку [PERSON] , визначені ст. 365 ЦК України, а саме частка є незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, а також спільне володіння і користування нею є неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості спільного володіння і користування майном суд бере до уваги посилання позивача та відповідача на те, що сторони ніколи не проживали спільно, стосунки між ними носять складний характер. В силу положень ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанцій філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» №1 від 05.02.2021 року та №31 від 19.08.2021 року [PERSON] на депозитний рахунок Державної казначейської служби України внесено 99531,30 грн. та 48416,00 грн. (а.с.20,125), що загалом становить 147947 грн. 30 коп., та що є вартістю 1/4 квартири [ADDRESS] . Проаналізувавши надані по справі всі докази у їх сукупності з правовими нормами, оскільки частка [PERSON] у спірній квартирі є незначною, відповідач у спірній квартирі не проживає, припинення права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] не зашкодить його інтересам, а також наявне підтвердження внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 995,40 грн. (а.с.1), які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.01.2021 адвокатом Мошко М.М. (а.с.19) та ордеру (а.с.86). Позивач сплатив на користь адвоката 6000,00 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №06/21 від 25.03.2021 (а.с.128). Суд, з урахуванням складності справи, загального порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відповідно до розрахунку вартості правничої допомоги (а.с.19 на звороті), з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved