Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка навчається в Хмельницькому кооперативному торговельно-економічному інституті, в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, до закінчення донькою навчання, а також 6050 грн. понесених нею витрат за 2016-2017 навчальний рік, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, вказавши, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 850 грн. щомісячно. Позовні вимоги в частині стягнення 6050 грн., сплачених позивачкою за навчання дочки та проживання в гуртожитку не визнав, оскільки, на його думку, позивачка не надала належні докази в підтвердження цього. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що позивачка та [PERSON] витрачають гроші на інші потреби. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2012 році розірвали. Від данного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], котра проживає з [PERSON] і знаходиться на її, позивачки, утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини, котра навчається, не надає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з довідки Хмельницького кооперативного торговельно-економічного інституту № 764 від 15.05.2017 року, [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання цього інституту з 01.09.2016 року, строк закінчення навчання - 30.06.2020 року. На підставі викладеного, враховуючи, що повнолітня дочка сторін навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач визнав ці позовні вимоги і зазначив, що має можливість надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 850 грн. щомісяця до досягнення дитиною 23 років підлягають задоволенню. Щодо стягнення додаткових витрат на навчання [PERSON] суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За п. а ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р. держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. Судом встановлено, що дочка сторін - [PERSON], будучи неповнолітньою, у 2016-2017 роках навчалася на І курсі Хмельницького кооперативного торговельно-економічного інституту. З договору про підготовку бакалавра, укладеного між Хмельницьким кооперативним торговельно-економічним інститутутом та [PERSON] про підготовку [PERSON] , видно, що вартість навчання за перший рік становить 10900,00 грн. Згідно квитанцій № ПН35468 від 03.08.2016 р., №19 від 19.08.2016 року, №№181, 182 від 17 січня 2017 року, №9 від 18.05.2017 року позивачкою проведена оплата навчання [PERSON] за перший рік навчання в Хмельницькому кооперативному торговельно-економічному інституті в сумі 10938 грн. та за проживання [PERSON] в гуртожитку у зв'язку з навчанням в інституті 3000 грн. Суд вважає, що навчання доньки сторін спрямоване на її розвиток, отримання професії та має сприяти саме реалізації її здібностей у дорослому житті. Крім того, на думку суду, навчання неповнолітньої дитини у навчальному закладі на платній основі є тією особливою обставиною, що тягне за собою додаткові витрати на неповнолітню дитину. Участь у додаткових витратах на дитину є обов'язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Проте, відповідач відмовляється брати участь у таких витратах. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення в межах позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини понесених додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON], що зумовлені особливою обставиною - навчанням дитини у вищому навчальному закладі.

Outcome: approved