Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що на підставі договору дарування № 4-2791 від 24.10.2003 р., посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в ЗМБТІ 27.11.2003 року за № 34065 в книзі № 186, їй належить на праві особистої приватної власності житлового будинку [ADDRESS]. 05.07.2003 р. вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2013 р. 31.08.2004 р. відповідача, як члена її родини, було зареєстровано за адресою: [ADDRESS], бо вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак ще за подружнє життя у шлюбі та після його розірвання відповідач постійно порушував правила співжиття, вчиняв сварки, погрожував, робив неможливим сумісне проживання водному будинку, у зв'язку з чим позивачка у грудні 2012 та у березні 2013 року зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо порушення громадського порядку відповідачем та застрочуванням ним фізичного та психологічного впливу відносно неї. У травні 2013 р. [PERSON] покинув їх з сином, з його слів він створив іншу родину та нове місце перебування відповідача їй не відомо, ніяких комунальних платежів [PERSON] не сплачує. Відповідач своїми діями створює їй перешкоди в користуванні житловим будинком. На підставі вищевикладеного просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком № 7 по пров. Аграрний шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним будинком. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти нього, посилаючись на те, що у його задоволенні підстав немає. Крім того відповідач пояснив, що будинок вони придбали за спільні кошти, які надали їх батьки. Він також приймав участь у ремонті будинку. Про те, що будинок був оформлений на позивачку та що укладався договір дарування а не договір купівлі-продажу, він не знав, оскільки оформленням угоди займалася позивачка. Після розірвання шлюбу позивачка провокувала сварки та викликала міліцію, чинила йому перешкоди у користуванні будинком, та погрожувала йому, намагалася вселити в будинок квартирантів. Вимоги позивачки він вважає неправомірними, оскільки іншого житла він не має, а право користування спірним будинком не втратив, бо не міг проживати в будинку з поважних причин, бо відповідачка чинила йому перешкоди. Представник третьої особи - Шевченківський РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області, до суду не з'явився, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення на розсуд суду. Свідки з боку позивачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні пояснили, що відповідач після розірвання шлюбу перестав мешкати у спірному будинку та з осені 2014 року вони його у будинку не бачили. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила, що вона є рідною матір'ю відповідача та що спірний будинок її син з позивачкою придбали після одруження. Вона також давала гроші на його купівлю. Крім того зазначила, що з 2013 до лютого 2015 року її син не міг проживати у будинку, оскільки позивачка погрожувала йому. Свідки з боку відповідача - [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, вони є сусідами та мешкають поряд з спірним будинком. Також зазначили, що пам'ятають, як приїжджала міліція у спірний будинок та розбиралася там, позивачка у спірному будинку не мешкала, там мешкали там квартиранти; відповідача бачили біля будинку, він приїжджав на машині, яка стояла поряд з будинком. Заслухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 24.10.2003 р. позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок 7 по провул. Аграрному в м. Запоріжжі, що підтверджується копією вказаного договору та витягу ОП ЗМБТІ про реєстрацію права власності (10-11). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2003 р. до 22.01.2013 р., що підтверджується копією с свідоцтва про одруження (а.с.12) та копією рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу від 22.01.2013 р.(а.с.17) Відповідно до витягу з домової книги, відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному вище будинку, що є власністю позивачки, в якості члена її сім'ї з 31.08.2004 р.і проживає по теперішній час (а.с.14-16). Вказані обставини сторонами не заперечувались і нічим не спростовані. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином, за відповідачем як колишнім членом сім'ї позивачки після припинення шлюбних відносин зберігається право на користування жилим приміщенням у спірному будинку нарівні з власником будинку, оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами при вселенні відповідача про порядок користування будинком суду не надано. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За обставинами справи суд встановив, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою не був відсутній у спірному житловому приміщенні понад вказані строки, фактично користується ним для власного проживання, іншого житла не має. Та обставина, що позивачка періодично зверталася до правоохоронних органів з скаргами на відповідача, на думку суду не є підставою для задоволення позову, оскільки позовні вимоги заявлені з інших підстав (відсутність понад рік без поважних причин). Ця обставина свідчить лише про намагання позивачки чинити перешкоди відповідачу для проживання його в будинку та намагання виселити його. Пояснення свідків з боку позивачки суд оцінює критично,оскільки вони є її близькими родичами та знайомими , тому суд не виключає іїх зацікавленість у вирішенні спору. Свідки з боку відповідача (крім його матері) є сусідами, які не зацікавлені у результаті розгляду справи та проживають поряд з будинком, а тому мають можливість дати об'єктивні пояснення. Доводи позивачки про те, що відповідач не приймає участі в утриманні спірного житла, не є підставою для задоволення її позову,у разі виникнення спору між сторонами про участь колишнього члена сім'ї власника будинку про оплату за користування ним, він має вирішуватись в іншій справі. Таким чином,суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed