Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 15.10.1998 року між нею та [PERSON] , [PERSON] , яка також діяла від імені та в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було посвідчено на Одеській універсальній біржі «Вітязь», реєстраційний номер № 98-791 від 15.10.1998 року. Позивач зазначає, що в неї виникла потреба у відчуженні нерухомості та їй стало відомо, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду та роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому, 21.10.2021 року (вх. № 30331) звернулась до суду із заявою про підтримку позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.28) Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду також не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, підтверджують факт того, що між сторонами дійсно було укладено договір купівлі-продажу квартири 15.10.1998 року. Заяви про визнання позову засвідчені секретарем Вигодянської сільської ради Ясінковською Г. (а.с.31-39). Також, на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , згідно якої [PERSON] , зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності, підтверджує факт укладення договору купівлі-пролажу між батьками та позивачем у справі (а.с.23). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-791 від 15.10.1998 року, укладеного на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» [PERSON] та [PERSON] , що також діяла від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] , купила квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до відмітки проставленої на звороті договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON] , [INFO] в реєстраційній книзі за № 331-стр79 -кн298 пр (а.с.7 зв.). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований Одеській Універсальній біржі «Вітязь» відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу». Позивач зазначає, що сторонами договору було досягнуто всіх його істотних умов та вчинено дії пов`язані з його виконанням, а саме: покупець сплатила грошові кошти та вселилась до квартири, сплачує комунальні платежі та утримує майно, а продавці у свою чергу звільнили приміщення та знялись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підтвердження зазначених обставини, судом досліджено відповідь на запит суду Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, згідно якої: [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,19). Також, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Крім іншого, факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу квартири, відповідачі підтвердили в заявах про визнання позовних вимог. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що на сьогоднішній день позивач, проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обов`язки за договором, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним, оскільки в позасудовому порядку вирішите це питання не можливо. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину, нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме позивача по справі та те, що відповідачі за вказаною адресою зняті з реєстраційного обліку. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме - купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що матеріалами справи встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Outcome: approved