Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 09 серпня 2014 року перебуває з відпорвідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через конфлікти та суперечки і шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер, оскільки відповідач вчиняє скандали, має неврівноважний характер та зловживає алкогольними напоями, вчиняє домашнє насильство. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданного, 09 серпня 2014 року року, виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 19. Позивачка у судове засідання, з`явилась, повідомила, що усі спроби зберегти сім`ю з її боку результату не принесли, вважає подальше життя з відповідачем неможливим, близько півтора роки сторони проживають окремо, у своїх батьків у сусідньому селі, спільного господарства з відповідачем не веде, упродовж цього часу зустрічалась з ним декілька разів, спроби примиритись були безрезультатними. Вказує на неодноразове застосування щодо неї психічного та фізичного насильства, з приводу якого до поліції не зверталась. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином, поважних причин неявки у судове засідання не повідомив, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подав. Таким чином за змістом ст. 223 ЦПК України є підстави для розгляду справи за його відсутності. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підставу для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження. Збереження шлюбу між сторонами неможливе з огляду на постійні сварки, окреме проживання упродовж тривалого часу, небажання сторін примиритись, відсутність почуття взаємоповаги, довіри, турботи один до одного, що у сукупності оцінюється судом як обставнини, що підтверджують неможливість збереження шлюбу, оскільки це суперечить інтересам позивачки та дітей, що має істотне значення. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка проти цього заперечує, а відповідач цього не просив. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій ст. 21 СК України, вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору щодо визначення місця проживання дітей та щодо поділу майна у сторін немає. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні витрати зі сплати судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved