Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 57 299,41 гривень та пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів у розмірі 15 342,29 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 1998 року уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Комінтернівського суду Одеської області від 18.12.2007 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . 26.02.2007 року Комінтернівським судом Одеської області було стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки у розмірі ј частини з усіх видів доходів боржника, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.01.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з квітня 2011 року відповідач припинив сплату аліментів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, наданої заступником начальника Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 13.09.2016 року становить 57 299,41 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, наведених в ньому та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до частини 11ст. 128 ЦПК України, від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного Одеської області від 26.02.2007року, стягнуто з [PERSON] , 1978 року народження на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 1998 року народження, у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2007 року до досягнення дитини повнолітня, тобто до [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилась [INFO] , у графі батько вказано : [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зроблено відповідний актовий запис № 325 від 18.12.2007 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 25.04.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , та останній після шлюбу надано прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки-розрахунку заборгованості, наданої заступником начальника Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , 1998 року народження, станом на 13.09.2016 року становить 57 299,41 грн. Згідно розрахунку, наданого позивачем розмір пені від суми несплачених аліментів за період з квітня 2011 року по січень 2016 року становить 15 342,29 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 57 299,41 гривень суд зазначає наступне. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст. ст. 79-91, 194-197СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ у перше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.ч.2, 4ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Таким чином, дана вимога позивача задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення пені за прострочення сплати аліментного зобов`язання суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як вбачається із ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено поняття неустойки. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Частиною 4 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та зазначила наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Частиною 1 ст.196 СК України закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, наданої заступником начальника Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , 1998 року народження, станом на 13.09.2016 року становить 57 299,41 грн. З огляду на викладене сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становитьза період 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 року - 15 342,29 грн., суд погоджується з розрахунком позивача за вказаний період, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 177,57 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial