Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та виділ частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності. В позовній заяві вказує, що [INFO] помер їх із відповідачкою батько - [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті батька залишилося нерухоме спадкове майно - житловий будинок та земельна ділянка на [ADDRESS], земельна ділянка в с. Колоденка Рівненського району. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.09.2009 р. [PERSON] на день смерті належало таке нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, земельна ділянка площею 1000 кв. м. на [ADDRESS], житлова добудова до будинку на підставі розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради № 1729-р від 21.11.1996 p., земельна ділянка площею 0,1296 га в с. Колоденка Рівненського району. Крім того, в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 500 кв. м. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд на [ADDRESS]. Правовстановлюючі документи у позивачки відсутні (втрачені). До вказаного житлового будинку була проведена житлова добудова, яка в експлуатацію за життя батька не здана. Вказана добудова була проведена за рахунок її власних коштів. Вона, як спадкоємець за законом 1-ї черги, після смерті батька в шестимісячний строк звернулася із заявою в Другу Рівненську державну нотаріальну контору, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки не може, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на право власності, що стверджується листом державного нотаріуса № 1378/02-14 від 13.09.2013 р. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок, державних актів на земельні ділянки є для неї перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріуса. Крім того, вона, як власник частини спадкового майна, бажає виділення своєї частки спадкового майна в натурі з метою реалізації правомочностей власника майна. Просить суд, визнати за [PERSON], право власності на спадкове майно після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO], що включає в себе: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; ? частину земельної ділянки площею 1000 кв. м. на [ADDRESS]; ? частину земельної ділянки площею 0,1296 га в с. Колоденка Рівненського району; визнати за нею, право забудовника житлової добудови А-2 до будинку [ADDRESS]. Встановити порядок користування земельною ділянкою між нею та відповідачкою площею 500 кв. м. на [ADDRESS], за яким в її користування виділити земельну ділянку площею 250 кв. м. Виділити їй, в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями на [ADDRESS] у об'єкт самостійної власності у виді ізольованої квартири № 1 та ? частину земельної ділянки від площі 1000 кв. м. - в розмірі 500 кв. м. на [ADDRESS]. Виділити їй, в натурі ? частину земельної ділянки від площі 0,1296 га - в розмірі 0,0648 га в с. Колоденка Рівненського району. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позовній заяві вказує, що при пред'явленні позову [PERSON] не прийнято до уваги ту обставину, що на даний час існує заповіт померлого [PERSON], посвідчений 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за р. № 628. Цим заповітом [PERSON] зробив розпорядження про те, що належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,1296 га, яка знаходиться в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області заповів своїй дочці [PERSON], а все інше його майно - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях кожному. Рішенням Рівненського міського суду від 22 листопада 2012 року у цивільній справі № 2 - 2119/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] останній заповіт [PERSON] від 01 жовтня 2008 року визнаний недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Тим самим відповідно до вимог ч. 4 ст. 1254 ЦК України відновлено заповіт від 25 квітня 2008 року в силу ст. 225 ЦК України. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на: - 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; 1/3 частину земельної ділянки площею 1 000 кв. м на [ADDRESS]; 1/3 частину житлової добудови А-2 до будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та подала заяву про уточнення позовних вимог із врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, позовні вимоги [PERSON] заперечила повністю посилаючись на недоведеність позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги позивача заперечили повністю та пояснили, що [PERSON] з моральної точки зору не має права претендувати на спадкове майно, яке залишилось після смерті їх батька [PERSON], оскільки [PERSON] довгий час проживає за межами України і не приймала участь у догляді за хворим батьком. Крім того вказали, що після визнання недійсним заповіту [PERSON] від 01 жовтня 2008 року, відновилась дія попереднього заповіту померлого [PERSON], посвідченого 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за р. № 628. Цим заповітом [PERSON] зробив розпорядження про те, що належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,1296 га, яка знаходиться в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області заповів своїй дочці [PERSON], а все інше його майно - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях кожному. Просять суд врахувати заповіт під час прийняття рішення. Представник третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] заперечив повністю та підтримав позовні вимоги [PERSON], з підстав наведених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задоволити. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача [PERSON] та її представника, представника третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті батька залишилося спадкове нерухоме майно - житловий будинок та земельна ділянка на [ADDRESS], земельна ділянка в с. Колоденка Рівненського району. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.09.2009 р. [PERSON] на день смерті належало таке нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 09.05.1963 р. № 942, земельна ділянка площею 1000 кв. м. на [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на землю № 40 від 15.07.1996 p., житлова добудови до будинку, яка була проведена на підставі розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради № 1729-р від 21.11.1996 p., але не введена в експлуатацію, земельна ділянка площею 0,1296 га в с. Колоденка Рівненського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 373742, виданим Рівненським районним відділом земельних ресурсів 07.09.2006 р. Крім того, в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 500 кв. м. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд на [ADDRESS], що підтверджується рішенням Рівненської міської ради від 25.10.1994 р. З пояснень [PERSON] судом встановлено, що правовстановлюючі документи на дане майно знаходяться у неї. За життя [PERSON] було зроблено заповіт від 01.10.2008 року. Рішенням Рівненського міського суду від 22 листопада 2012 року у цивільній справі № 2 - 2119/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] заповіт [PERSON] від 01 жовтня 2008 року був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили. З дослідженого в судовому засіданні повідомлення Другої рівненської нотаріальної контори № 1059/0214 від 07.08.2014 року судом встановлено, що Другою рівненською державною нотаріальною конторою заведено 20.02.2009 р. спадкову справу за № 112/2009 після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. 20.02.2009 р. до нотаріальної контори надійшла заява від імені доньки померлого [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 07.04.2009 р. надійшла заява від імені доньки померлого [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Згідно відомостей Спадкового реєстру від імені померлого [PERSON], посвідчувались заповіти, а саме: Першою рівненською державною нотаріальною конторою 16.08.1994 року, реєстровий № 1-4105; приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 25.04.2008 р., реєстровий № 628; приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 01.10.2008 р., реєстровий № 806. До спадкової справи № 112/2009, заведеній після смерті [PERSON], надано оригінал рішення Рівненського міського суду від 22.11.2012 р. /справа №2-2119/11/, згідно якого визнано недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 01.10.2008р., за реєстровим № 806. 13.09.2013 р. до нотаріальної контори надійшла заява від імені доньки померлого [PERSON] про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом. 13.09.2013 р. Другою рівненською державною нотаріальною конторою видано на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємцю першої черги за законом [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину на 1/2 (одну другу) частку рухомого майна належного [PERSON] 1/2 (одна друга) частка спадщини, належна доньці [PERSON], залишилась відкритою. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом 1-ї черги, після смерті батька в шестимісячний строк звернулися із заявою в Другу Рівненську державну нотаріальну контору, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки не можуть, оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок та земельні ділянки, що стверджується листом державного нотаріуса № 1378/02-14 від 13.09.2013 р., а [PERSON] вважає, що їй належить все спадкове майно. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] є сином відповідача [PERSON] і не є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України спадкоємці за заповітом або законом приймають спадщину шляхом фактичного прийняття спадщини або шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Як встановлено судом сторони по справі вчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини і дані заяви знаходяться в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його та батьки. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Таким чином житлова добудова А-2 до будинку [ADDRESS] теж попадає у спадкову масу і на неї може бути визнано право забудовника за спадкоємцем. За таких обставин суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про визнання права власності на ? частку спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та визнання за нею, права забудовника житлової добудови А-2 до будинку [ADDRESS]. Розглядаючи позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та заперечення відповідача [PERSON] та її представника стосовно дійсності заповіту померлого [PERSON], посвідченого 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за р. № 628, необхідності прийняття рішення суду із врахуванням даного заповіту, суд вважає їх недоведеними. Як вбачається із матеріалів справи, на час звернення до нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] був чинним заповіт [PERSON] від 01.10.2008 р., за яким майно було заповідане [PERSON] Рішенням Рівненського міського суду від 22.11.2012 р. у цивільній справі за № 2-2119/11 вказаний заповіт від 01.10.2008 р. визнано недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України у зв'язку із тим, що волевиявлення заповідача при складанні заповіту не було вільним, а також у зв'язку із порушенням порядку посвідчення заповіту, а саме п. п. 1.1, 157, 158 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: оскільки у заповіті відсутня відмітка про причини та місце вчинення заповіту, оскільки він вчинявся за межами приміщення нотаріальної контори; відсутністю перед підписом заповідача рукописного запису про прочитання ним заповіту; наявність у заповідача фізичних вад, що унеможливлювали прочитання ним заповіту самостійно та необхідності посвідчення його у присутності двох свідків. Таким чином суд вважає, що заповіт був визнаний недійсним не з підстав встановлених статтями 225 і 231 Цивільного кодексу України, тому, відповідно до ст. 1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, було визнано недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно пункту 2 статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування одержують спадкоємці за законом у порядку черговості. Виходячи із підстав визнання заповіту недійсним спадкування має здійснюватися відповідно до закону, оскільки відновлення попереднього заповіту не відбувається, відповідно спадкоємцями за законом 1-ї черги є: позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON], які своєчасно звернулися із заявами до нотаріальної контори. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про виділ частки із спільної часткової власності є теж обґрунтованими. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками, при цьому право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З метою встановлення технічної можливості виділу частки [PERSON] із спільної часткової власності спадкового майна та визначення можливих варіантів виділу ухвалою суду було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку № 003-Б/14 судової комісійної будівельно-технічної експертизи проведеною Науково-технічним центром товарознавства і експертизи Рівненського інституту слов'янознавства Київського славістичного університету встановлено технічну можливість частки із спільної часткової власності та запропоновано можливі варіанти поділу. Під час обговорення в судовому засіданні варіантів виділу частки [PERSON] із спільної часткової власності, судом було з'ясовано, що найбільш підходящий варіант виділу є варіант 1 та 3 Висновку № 003-Б/14 судової комісійної будівельно-технічної експертизи, виконаної експертами Науково-технічного центру товарознавства і експертизи Рівненського інституту слов'янознавства Київського славістичного університету [PERSON], [PERSON], без проведення сплати грошової компенсації. На підставі викладеного,

Outcome: approved