Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30% всіх видів його заробітку на її користь на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до чинного законодавства повнолітні діти, що продовжують навчання потребують матеріальної допомоги, тому батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23-річного віку. Вона на даний час підробляє неофіційно та має нестабільний мінливий заробіток, а також на її утриманні знаходиться малолітня донька, [PERSON] [INFO], від другого шлюбу, в якому вона змінила прізвище на «Головченко». Відповідач [PERSON], офіційно працює в ДПРУ -16, на посаді водія, будь-якої матеріальної допомоги доньці на даний час не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд врахувати його матеріальний стан та зменшити розмір позовних вимог позивачки та стягувати на користь доньки аліменти у розмірі 600 грн., оскільки він на даний час сплачує ще аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що у 1997 році, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] Від шлюбу у них народилася донька, [PERSON] [INFO], яка на даний час перебуває на утриманні позивачки та є студенткою 2-го медичного факультету навчального закладу «Дніпропетровська [PERSON] МОЗ України». 24.01.2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач разом з дочкою не проживає, та припинив надавати допомогу та сплачувати аліменти у звязку з повноліттям доньки, що не заперечується відповідачем. Донька фактично перебуває на утриманні своєї матері та продовжує навчатися на денній формі навчання. Позивачка не має постійного місця роботи та постійного джерела доходу та існує за рахунок випадкових заробітків, що на думку суду також не звільняє її від утримання повнолітньої доньки. Відповідач є працездатною людиною та має постійний дохід у вигляді заробітної плати, яка відповідно до наданої суду довідки, складає за період з грудня 2015 року по травень 2016 року 24\~433, 10 грн., та носить стабільний характер. Цей факт не заперечується відповідачем. В судовому засіданні сторони дійшли до згоди, що відповідач буде сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, що буде становити не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, з урахуванням вище вказаних обставин, матеріального стану відповідача, а також тієї обставини, що він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача , що буде становити не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не в розмірі 30% всіх видів доходів відповідача, як зазначила позивачка в своєму позові. Крім того, враховуючи, що позивачка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то його слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial