Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Південноміської ради Харківського району Харківської області, яку з часом уточнила, з урахуванням уточнень просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], з прибудовами і надвірними спорудами, за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 1/2 частини будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. [INFO] в м. Краматорськ Донецької (колишня Сталінської) області у [PERSON] та [PERSON] народився чоловік позивача- [PERSON]. З червня 1953 року [PERSON] проживав та був зареєстрований в цьому будинку. 05.07.1957 року ухвалою народного суду Харківського району Харківської області затверджена мирова угода від 05.07.1957 року між [PERSON] і [PERSON], якою за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частини домоволадіня в [ADDRESS]. 08.02.1964 року в м. Харкові [PERSON] уклав шлюб з позивачем -[PERSON]. Після укладення шлюбу позивач отримав прізвище [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем майна [PERSON]є його дочка - [PERSON].1/2 частини будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. [PERSON] була зареєстрована та проживала в цьому будинку з 03.09.1953 року.В зв'язку з тим що, [PERSON] належала лише 1/2 частини вищевказаного будинку, а проживали троє людей: [PERSON], її син - [PERSON] і [PERSON], то вона вирішили купити 1/2 частини цього будинку, що були зареєстровані за [PERSON].17.12.1974 року [PERSON] купила 1/2 частини [ADDRESS] у [PERSON], заплативши їй 3000 радянських рублів. Цей договір купівлі - продажу 1/2 частини будинку був укладений домашньою угодою, без реєстрації її в нотаріальному порядку.Після продажу 1/2 частини цього будинку, 17.12.1974 року [PERSON] виїхала в Росію, де вона постійно проживала, обіцяла приїхати та оформити договір купівлі - продажу 1/2 частини вищевказаного будинку нотаріально, але після 1974 року її ніхто не бачив і де вона знаходиться в теперішній час позивач не знає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.10.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.11.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку загального провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.11.2018 за клопотанням позивача забезпечено докази. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 1/2 частини будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 05.09.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 3-1325. [INFO] в м. Краматорськ Донецької (колишня Сталінської) області у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON], чоловік позивача, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 02.04.1958 року Краматорським міським бюро ЗАГСу, актовий запис № 493. Відповідно до запису в будинковій книзі, з червня 1953 року [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS]. 05.07.1957 року ухвалою народного суду Харківського району Харківської області затверджена мирова угода від 05.07.1957 року між [PERSON] і [PERSON], якою за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини домоволадіня в [ADDRESS]. 08.02.1964 року в м. Харкові [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу позивач взяв прізвище [PERSON], згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.02.1964 року. [INFO] помер [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.04.1974 року. Спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його дочка - [PERSON], 1941 року народження, що проживала в Росії. 1/2 частини будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 13.12.1974 року, зареєстровано в реєстрі за № 4973, зареєстрованого КП « Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 17.12.1974 року в реєстровій книзі №18 за реєстром №2425, відповідно до довідки КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» № 201 від 05.07.2017 року. [PERSON] була зареєстрована та проживала в будинку за адресою: [ADDRESS], з 03.09.1953 року. 17.12.1974 року [PERSON] купила 1/2 частини [ADDRESS] у [PERSON], заплативши їй 3000 (три тисячі) радянських рублів, цей договір купівлі - продажу 1/2 частини будинку був укладений домашньою угодою, без реєстрації її в нотаріальному порядку. З 03.09.1953 року [PERSON] володіла та користувалась 1/2 частинами спірного будинку, а з 17.12.1974 року по [INFO] усім будинком. [INFO] померла [PERSON], яка проживав за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.02.2003 року. Відповідно до ст. 529 ЦК Кодексу УРСР 1963 року та п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, прийнятого 16.01.2003 року, спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її син - [PERSON], [INFO], що був зареєстрований в [ADDRESS] 25.10.2012 року 1/2 частини будинку [ADDRESS] зареєстровано за - [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 25.10.2012 року, було зареєстровано в реєстрі за № 3-1150, зареєстрованого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 31.10.2012 року в реєстровій книзі №18 за реєстром №2425. Відповідно до листа від 05.07.2017 за вих.№201 КП «ХРБТІ», станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] зареєстровано: - в 1/2 частині за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою держнотконторою Харківського району та області 25.10.2012 року р.№3-1150, зареєстрованого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 31.10.2012 року в реєстраційній книзі №18 за реєстровим № 2425; -в 1/2 частині за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою держнотконторою Харківського району та області 13.12.1974 року р.№4973, зареєстрованого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 17.12.1974 року року в реєстраційній книзі №18 за реєстровим № 2425; -за вищевказаною адресою станом на 22.06.2017 року знаходиться житловий будинок літ. «А-1», дерев'яний, обкладений цеглою, загальною площею 72,20 кв.м, житловою площею 42, 30 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай літ. «З», гараж літ. «Б», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «И», погріб літ. «Д», огорожа №1-5, колонка літ. «К», вигрібна яма літ. «К1»; - самочинно зведені будівлі та самочинні переобладнання в будинку відсутні. 31.05.2013 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Краматорська Донецької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на випадок його смерті залишив заповіт, посвідченим Цидебрагою Сергієм Олександровичем, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, 31.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №999, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належать на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідав своїй дружині - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.10.2016 року, помер [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його дружина - [PERSON], [INFO], що зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). 17.12.1974 року [PERSON] придбала 1/2 частини будинку [ADDRESS] у [PERSON]. З [INFO] по [INFO] [PERSON], а з [INFO], а по теперішній час [PERSON], добросовісно заволоділи вище вказаною частиною будинку, безперервно володіє цим нерухомим майном протягом 44 років, а також присадибною ділянкою, на якій він розташований. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу Української PCP (в редакції 1963 року), то згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосувати норми ЦК Української PCP (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 4 ЦК Української PCP (від 18.07.1963 року), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно з ст. 41 ЦК Української PCP (від 18.07.1963 року), угодами визначаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Частиною 1 ст. 224 ЦК Української PCP (від 18.07.1963 року) передбачалось, що за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), договір купівлі - продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріального форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу 1/2 частини будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1974 році. У зв'язку з тим, що друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до ст. 204 ЦК України (в редакції 2003 року), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. В відповідності до ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року), якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, або одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 321 ЦК України (в редакції 2003 року), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 344 ЦК України (в редакції 2003 року), особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіння особа, чиїм спадкоємцем ( правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України (в редакції 2003 року). За таких обставин суд вважає позивача такою, що набула право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], з прибудовами і надвірними спорудами, за набувальною давністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved