Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та поділ спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 11.04.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народилась дитина [PERSON] [INFO]. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет». Крім того, в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, позивач просить визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER], а за відповідачем визнати право власності на автомобіль [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечують проти поділу набутого подружжям за час шлюбу майна в порядку запропонованому позивачем, однак заперечують проти стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, згодні на сплату аліментів в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 202. 13 серпня 2014 року народилась [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Батько дитини матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у звязку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. Як вбачається з довідки ТОВ «Скайтек Строй» від 19.12.2017 року [PERSON] займає посаду начальника виробництва, його дохід за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року склав 21\~430,00 гривень. Згідно довідки Головного управління статистики в Одеській області від 17.09.2017 року середньомісячна заробітна плата штатних працівників по Одеській області складає 6463,00 гривень; середньомісячна заробітна плата штатних працівників по галузі «Будівництво» по Одеській області складає 5100,00 гривень. Таким чином при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 3000,00 гривень щомісячно. В судовому засіданні також встановлено, що за час шлюбу подружжям придбані наступні транспортні засоби: автомобіль [NUMBER], який знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] та автомобіль [NUMBER], який знаходиться в фактичному користуванні [PERSON]. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Законодавцем встановлена презумпція, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2. ст. 60 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За таких обставин, суд вважає можливим в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, припинити право власності [PERSON] на ? частину автомобіля [NUMBER] та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER]; в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, припинити право власності [PERSON] на ? частину автомобіля [NUMBER] та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved