Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів. В позові зазначила, що 17 грудня 2011 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Вона та відповідач по справі неодноразово протягом останнього року намагались говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, але ніяких результатів це не дало. В результаті цих розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них зберегти нормальні стосунки в інтересах спільної дитини. Крім того, відповідач вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, пішов з помешкання де вони спільно проживали та не відвідує ні її, ні їх спільну дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні їх сина. Самостійно утримувати їх спільного сина позивачка не має можливості. Між сторонами на час пред'явлення позову до суду не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На момент подання позову до суду позивачці стало відомо, що позивач не офіційно працює на підприємстві «Содружество Строй» монтажником та розмір його неофіційної заробітної плати становить приблизно 4 тис. грн.. Крім того, позивач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. З наведених вище підстав, позивачка вважає, що збереження їх сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, тому звернулась до суду та просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з'явились, направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач вказав про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 17.12.2011 року, серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 735 від 19.06.2012 року, серія [NUMBER]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої 18.07.2013 р. квартальним комітетом № 125 Шевченківського району м. Запоріжжя Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка вказала на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб. Крім того, за клопотанням відповідача, подружжю надавався строк на примирення терміном 3 місяці, але після спливу якого сторони вказали на неможливість подальшого збереження сім'ї та відповідач надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved