Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2013 року вона надала у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 25000 доларів США за курсом Національного банку України станом на день укладення договору позики 1 долар США = 8,00 гривень, що складає еквівалент 200 000 гривень, а [PERSON] зобов'язалася згідно умов договору в строк до 01 листопада 2013 року повернути їй позику. Підтвердженням договору є письмова розписка про позику грошей, яка була складена та підписана в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Відповідачкою було порушено умови та строки договору. Станом на 01 листопада 2013 року позичені кошти нею не повернуто. На протязі 5-ти місяців, а останній раз 26 лютого 2014 року позивачка звернулася до відповідачки з проханням повернути грошові кошти, на що остання пояснила, що в неї проблеми і тому не може їх повернути. На даний час кошти не повернуті, відповідачка не вживає будь-яких заходів для хоча б часткового погашення боргу. А тому, позивачка звернулася до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень боргу, 3 % річних у розмірі 1972 гривні за неналежне виконання умов договору, інфляційні збитки у розмірі 79500 гривень за період з 01 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року, витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, та судові витрати по справі в сумі 2855 гривень судового збору. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, 05.10.2013 року [PERSON] відповідно до договору позики отримала від [PERSON] в борг 25000 доларів США за курсом Національного банку України станом на день укладення договору позики 1 долар США = 8,00 гривень, що складає еквівалент 200 000 гривень та зобов'язалася повернути вказану суму до 01.11.2013 року, що підтверджується письмовою розпискою від 05.10.2013 року. Розписка складена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які також підписали її. Таким чином, сторони досягли згоди із усіх істотних умов договору позики і видачею розписки підтвердили укладення договору, його умови, засвідчили отримання грошових коштів від [PERSON]. Факт укладення договору позики доведений. Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оригінал розписки знаходиться у позивачки [PERSON], що свідчить про невиконання відповідачем умов зазначеного договору позики. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час вирішення справи відповідачка борг не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала. Враховуючи те, що основний борг відповідачки перед позивачкою - 200000 гривень, 3% річних за період з 01.11.2013 року до 28.02.2014 року, за неналежно виконане зобов'язання складає 1972, 58 гривень, а саме: за період з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року: 200 000 гривень х 3 : 100 х 30 : 365 = 493,15 гривень; за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року: 200 000 гривень х 3 : 100 х 31 : 365 = 509, 58 гривень; за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року: 200 000 гривень х 3 : 100 х 31 : 365 = 509,58 гривень; за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року: 200 000 гривень х 3 : 100 х 28 : 365 = 460, 27 гривень. А тому, сума згідно розрахунку 3% річних підлягає до стягнення з відповідачки в повному обсязі. Оскільки відповідачкою безпідставно неналежно виконано умови договору позики, позивачці завдано також інфляційних збитків з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а тому відповідно до розрахунку за період з 01.11.2013 року по 28.02.2014 року загальна сума інфляційних збитків становить 79500 (сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот) гривень. За період з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року: 200 000 гривень х 100, 20 (індекс інфляції за період) - 200 000 гривень = 19840 гривень; за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року: 200000 гривень х 100,50 (індекс інфляції за період) - 200 000 гривень = 19900 гривень; за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року: 200 000 гривень х 100, 20 (індекс інфляції за період) - 200 000 гривень = 19840 гривень; за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року: 200 000 гривень х 100, 60 (індекс інфляції за період) - 200 000 гривень = 19920 гривень. А тому, сума згідно розрахунку завданих інфляційних збитків за весь час прострочення підлягає до стягнення з відповідачки в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2855 гривень, оскільки вони підтвердженні квитанцією № BVI474.910480. 1 від 07.03.2014 року та витрати на правову допомогу в сумі 4000 гривень, оскільки вони підтверджені квитанцією адвоката [PERSON] № 2 від 17.03.2014 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved