Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути компенсацію за частки позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно, а саме, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки права власності позивачки у квартирах, які знаходяться за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , у розмірі 2\~829\~750,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 22.10.2019 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу сторони на праві спільної часткової власності подружжя придбали нерухоме майно, а саме: - однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,2 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м, яка належить позивачу та відповідачу у частці 1/2; Вказувала, що середня вартість однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , складає 36 000 $, що в гривневому еквіваленті складає 882 000 грн., отже вважають, що компенсація у розмірі 1/2 буде складати 441 000 грн. -двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 87,8 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м, яка належить позивачу та відповідачу у частці 1/2; Середня вартість двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , складає 125 000 $, що в гривневому еквіваленті складає 3 062 500 грн., отже компенсація у розмірі 1/2 буде складати 1 531 250 грн.. - однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, яка належить позивачу та відповідачу у частці 1/2. Середня вартість однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , складає 70 000 $, що в гривневому еквіваленті складає 1 715 000 грн., отже компенсація у розмірі 1/2 буде складати 857 500 грн. Загальна сума згідно розрахунку позивача, яка підлягає компенсації половини частки вказаних квартир, за розрахунком позивача становить 2 829 750 грн.. У позові також посилались на те, що спільний син сторін проживає разом із матір`ю у квартирі, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому фактично в квартирах за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] позивачка не проживає. Згоди щодо користування квартирами, що знаходяться у спільній частковій власності за спірними адресами сторонами не досягнуто. У зв`язку із тим, що житлова площа квартир за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , складає лише 17,7 кв.м та 18,1 кв.м відповідно та вони є однокімнатними, їх поділ у натурі не є можливим. Позивачка вважає, що компенсація 1/2 частки вартості майна відповідачем це єдиний та найдоцільніший вихід у складеній ситуації, оскільки, по-перше, фактичний виділ частки неможливий, через маленьку площу принаймні двох квартир; по-друге, платоспроможність у відповідача, враховуючи його матеріальний стан на сьогоднішній момент, достатня для сплати визначеного розміру компенсації; по третє, позивачка квартирами за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] не користується, та на даний момент в квартирі за адресою: [ADDRESS] - проживає та зареєстрований відповідач, до двох інших квартир доступ є лише у останнього. До суду 19.02.2020 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 25.02.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 13.04.2020 року. 17.03.2020 року представник позивачки на електронну адресу суду надав клопотання про витребування доказів, а саме: з АБ «Південний», АТ «УкрСиббанк» та АТ КБ «ПриватБанк» відомості (виписки) про рух коштів по рахункам (поточні, депозитні, SWIFT тощо), що відкриті на ім`я [PERSON] , з моменту відкриття таких рахунків по момент звернення із даною заявою. Ухвалою суду від 26.03.2020 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. [PERSON] 19.03.2020 року звернуся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] (а.с.65-140), в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію вартості 1/2 частки права власності позивача у квартирах, які знаходяться за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] у розмірі 1 404 500 грн.; визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] особистою власністю [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] повну компенсацію вартості квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 3 312 500 грн. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що відповідно до позовної заяви [PERSON] , зазначено та не заперечується [PERSON] той факт, що в період шлюбу на праві спільної часткової власності подружжям придбано нерухоме майно, а саме: -однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , заг. пл. 38,2 кв.м; - однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 46,8 кв.м..Згоден, що вищезазначене майно належить подружжю на праві спільної часткової власності, а саме 1/2 частки майна. Між тим, двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 87,8 кв.м, хоча і зареєстрована на праві спільної часткової власності, а саме 1/2 частки майна, проте зазначена квартира була придбана за рахунок [PERSON] .. Також посилався\~на те,\~що згоди\~на користування\~зазначеними квартирами,\~що знаходяться\~у спільній\~часткові власності\~сторонами не\~досягнуто.\~Посилався на\~те,\~що загальна\~вартість позову,\~враховуючи 1/2\~вартості зазначених\~квартир складає:\~477\~000\~+\~927\~000\~+\~3\~312\~500\~грн.\~=\~4\~717\~000,00\~грн.\~Фактичний виділ\~частки Однокімнатних\~квартир неможливий\~з урахуванням\~розміру зазначених\~вище квартир.\~Вважає,\~що компенсація\~вартості майна\~буде розумним\~виходом із\~даної ситуації\~з урахуванням\~того,\~що у\~позивача на\~даний момент\~відсутній заробіток\~та наявні\~захворювання,\~які потребують\~лікування.\~На даний\~час [PERSON] \~перебуває на\~обліку як\~шукаючий роботу\~в Одеському\~МЦЗ з\~16\~грудня 2019\~року.\~Позивач не\~заперечує про\~те,\~що в\~нього наявне\~посвідчення моряка,\~строк дії\~якої до\~14.03.2021\~року.\~Однак,\~ [PERSON] \~з травня\~місяця 2019\~року перебуває\~в статусі\~безробітного,\~у зв`язку\~із тим,\~що останнє\~місце роботи\~позивача -\~був працевлаштований\~на посаді\~судового електрика\~на 50\~днів з\~13.02.2019\~року.\~Отже,\~на теперішній\~час позивач\~перебуває без\~роботи та\~постійного заробітку. Крім того, позивач має багато захворювань, які впливають не лише на працевлаштування відповідача, а взагалі на здатність жити. Проблеми із здоров`ям потребують постійного лікування та фінансових витрат. За останній рік матеріальний стан позивача дуже погіршився, а всі зароблені кошти від роботи електромеханіком за контрактом, подружжя вклали в нерухомість. Вказував, що дійсно у нього відкритті банківській рахунки в ПАТ АБ «Південний» (4 рахунки в іноземній валюті та у валюті гривня), в АТ «УкрСиббанк» (2 рахунки у валюті євро та у валюті гривня), АТ «УкрСиббанк», але станом на 05.03.2020 року на рахунках кошти відсутні. [PERSON] зазначив, що на даний час перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі. Щодо двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 87,8 кв.м, яка зареєстрована на праві спільної часткової власності, а саме 1/2 частки майна подружжя, [PERSON] зазначив, що вона була придбана за його власні кошти, та до укладання шлюбу 26.06.2009 року з [PERSON] . А саме, 25.06.2009 року згідно акту приймання-передачі квартири у завершеному будівельному багато етажному житловому будинку у м.Чорноморськ (Іллічівськ) будівельна фірма «Моноліт» в особі директора Зінченко О.Г. уклали разом із інвестором, а саме [PERSON] зазначений акт на предмет передачі інвестору [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Надалі, зазначену квартиру відповідно договору купівлі-продажу від 03.03.2011 року [PERSON] продав та отримав грошові кошти. 03.03.2011 року [PERSON] укладав договір купівлі-продажу майнових прав №МП 2к.3.14п.6с/А16, а саме на об`єкт будівництва житлове приміщення 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] на суму 735 045,57 грн. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору №МП 2к.3.14п.6с/А16 від 03.03.2011 року об`єкт будівництва квартира [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] вищевказану квартиру придбав за власні кошти, просив суд компенсувати йому загальну вартість зазначеної квартири. За викладеного, [PERSON] вважає, що компенсація 1/2 частки вартості майна [PERSON] , а саме, однокімнатної квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 38,2 кв.м та однокімнатної квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 46,8 кв.м, та повної компенсації вартості двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , заг.пл.87,8 кв.м є розумним виходом із даної ситуації, а тому звернувся до суду з даним дійсним зустрічним позовом. 10.04.2020 року представник [PERSON] на електронну адресу суду надав клопотання про витребування доказів із АБ «Південний», АБ «Південний», АТ «УкрСиббанк» та АТ КБ «ПриватБанк». У підготовчому засіданні 13.04.2020 року суд протокольною ухвалою згідно вимог ст.ст.193, 197 ЦПК України прийняв до розгляду зустрічний позов [PERSON] , пред`явлений до [PERSON] про стягнення компенсації за частки у спільній частковій власності на нерухоме майно. У підготовчому засіданні 13.04.2020 року був присутній представник позивача та позивачка. В обґрунтування поданої заяви та необхідності витребування вказаних доказів представник позивача посилався на те, що дані відомості надасть можливості позивачу обґрунтувати та довести підставі, які зазначені в позові, а саме належний майновий стан відповідача та наявності в нього можливості здійснити відповідну виплату по компенсації. Представник позивача просив витребувати відповідні відомості за останні три роки перед зверненням до суду з даним позовом. Також з`явився представник відповідача адвокат Нєдов О.С., який з приводу витребування доказів висловив думку про необґрунтованість вказаного, посилаючись на те, що стороні позивача відомо про існування всіх рахунків відповідача та відповідні відомості були витребувані у рамках іншої цивільної справи за позовом про стягнення аліментів. Вказував, що майно має бути наявним на час пред`явлення позову, проте на теперішній час відповідач не працює та в нього відсутні відповідні фінанси. Ухвалою суду від 13.04.2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано із АБ «Південний», АТ «УкрСиббанк» та АТ КБ «ПриватБанк» відомості, щодо відкритих на ім`я [PERSON] рахунків (поточних, депозитних, SWIFT тощо) та наявності на них сум грошових коштів станом на січень 2020 року. В іншій частині клопотання відмовлено. Розгляд справи відкладено на 15.06.2020 року. Представник [PERSON] адвокат Врона А.В. 27.04.2020 року надав суду відзив на зустрічний позов (а.с.166-200), в якому просив у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. Представник позивача посилався на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.03.2011 року [PERSON] отримав за продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , грошові кошти у розмірі 450\~000,00 грн.. У той час, як майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до додаткової угоди до договору купівлі-продажу майнових прав №МП 2к.3.14п.6с/А16 від 03.03.2011 року були придбані [PERSON] за 729\~789,01 грн. Тобто різниця між отриманими коштами за продаж квартири в м.Іллічівську та купівлею-продажу майнових прав квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 279\~789,01 грн. Таким чином, 450\~000,00 грн., отриманих [PERSON] за продаж квартири у м.Іллічівську є власністю його частки за купівлю майнових прав на вищевказану квартиру, але інша частина коштів, яка складає 279\~789,01 грн., за які були придбані майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є спільні кошти колишнього подружжя, тому частка зазначеної квартири є спільною сумісною власністю сторін. Також згідно відзиву представник позивачки не погоджується з доводами [PERSON] про те, що [PERSON] не переймається питаннями утримання нерухомості, яка знаходиться у спільній сумісній власності сторін, оскільки сам [PERSON] не сплачує комунальні послуги за квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В підтвердження зазначеного суду були надані квитанції щодо оплати [PERSON] комунальних послуг за період з червня 2019 року по березень 2020 року. Крім того, [PERSON] здійснювала оплату комунальних платежів за квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але після того, як [PERSON] змінив замки у вказаній квартирі та заборонив бухгалтеру ЖК «Гольфстрім» надавати відповідачці платіжні доручення за оплату комунальних послуг, здійснювати оплату не було можливості. Вважає, що [PERSON] приймає участь в утриманні спільної нерухомості. Щодо хвороб та вік [PERSON] , за якими останній не може працювати за професією, представника позивачки у відзиві зазначив, що хвороби позивача є хронічними та розповсюдженими, не є перепоною для роботи моряком. Хвороби наявні у позивача існували ще до моменту подачі позову [PERSON] , однак саме після подачі відповідного позову, [PERSON] почав посилатися на них, як на причину неможливості працювати за фахом. Вважає, що факт того, що [PERSON] змушений був стати на облік в центрі зайнятості, так як не знайшов роботу в морських агентствах є нікчемним та ніякими доказами не підтверджений, звернення лише до однієї компанії де зазначено вікове обмеження не є достатнім доказом неможливості працевлаштування останнього за спеціальністю. Окрім перспективної роботи за фахом, [PERSON] є матеріально забезпеченою людиною, так як останньому належать 5 об`єктів нерухомості в [ADDRESS] ; та 1/2 частка майнових прав на квартиру у ЖК «Чотири Сезони (БК ЖКБ «Будова) в м.Одесі, що свідчить про його добре матеріальне становище. Крім того, відповідно до договору оренди від 25.03.2020 року, [PERSON] здавав в оренду квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , строк дії якої складав з 25.03.2020 року по 25.09.2020 року. [PERSON] належить автомобіль «Volkswagen Passat», на якому останній пересувається, та відповідно здійснює обслуговування транспортного засобу, що в свою чергу потребує значних затрат. Згідно договору найму від 13.02.2019 року, денна винагорода [PERSON] становить 280 євро на день періоду рейсу, тобто 8\~400 євро на місяць на період рейсу. Згідно з виписки по рахунку наданої АТ «УкрСиббанк», [PERSON] за 2018 рік отримав на свій рахунок 56\~549,00 євро. За період часу з 2016 року сторони не купували нерухомість та не здійснювали дорогі вартісні покупки, отже дохід, який [PERSON] отримував, працюючи за фахом з 2016 року по 2019 рік, подружжям фактично не витрачався, у зв`язку з чим вважає, що зазначені грошові кошти були відкладені позивачем. 01.05.2017 року [PERSON] було придбане місце на цілодобовій автостоянці-парковці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , але не зважаючи на те, що дане місце було придбане на спільні подружні кошти під час шлюбу, [PERSON] здає його в оренду та отримує за це грошові кошти. У зв`язку з цим, вважає, що посилання [PERSON] на неможливість знайти роботу за фахом та відсутність грошових коштів є нікчемними, а платоспроможність позивача доведеною. На виконання ухвали суду від 13.04.2020 року АБ «Південний» 06.05.2020 року була надана інформація щодо наявності рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] (а.с.157-162). Із відповіді вбачається, що в АБ «Південний» виявлені наступні поточні рахунки: - № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у євро; - № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у дол. США; - № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у гривні; - № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у євро, рахунок закрито 05.03.2020р.. Проте, кошти на них відсутні. Також було надано роздруківку щодо руху грошових коштів, відкритих на ім`я [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року. Представник [PERSON] адвокат Врона А.В. 12.06.2020 року надав суду заяву про зміну предмета позову (а.с.201-205), в якій просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки права власності позивачки у квартирах, які знаходяться за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , у розмірі 2\~829\~750,00 грн.; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,30 кв.м.; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частини зазначеної квартири [ADDRESS] , з ідентифікатором [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,30 кв.м.. У підготовче засідання 15.06.2020 року [PERSON] не з`явилася представником адв. [PERSON] надано заяву про перенесення судового засідання. У підготовче засідання з`явився представник [PERSON] адвокат Нєдов О.С., проти клопотання представника позивача про відкладення не заперечував. Розгляд справи відкладено на 20.07.2020 року. АТ «УкрСиббанк» 14.07.2020 року на виконання ухвали суду від 13.04.2020 року надав інформації (а.с.218), в якій зазначено, що [PERSON] в АТ «УкрСиббанк» 10.11.2017 року відкрито рахунки № [NUMBER] у валюті гривня, залишок коштів на якому станом на 01.01.2020 року складає 70,44 грн.; та № [NUMBER] у валюті Євро, залишок на якому складає 60,99 Євро. Представник [PERSON] адвокат Нєдов О.С. 10.07.2020 року надав суду заяву про зміну предмету зустрічного позову (а.с.220-232), в якій просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки права власності позивача у квартирах, які знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у розмірі 1\~450\~080,00 грн.; припинити право [PERSON] на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] : - визнати особистою власністю [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ;- визнати [PERSON] єдиним новим пайовиком відповідно до «Соглашение о замене стороны в Договоре ассоциированного членства в потребительском обществе №1/162 от 08.06.2016 года»;- визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право вимоги передачі майнового права на квартиру відповідно до специфікації квартири до Договору №1/162 від 08.06.2016 року, а саме: однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , секція 1, 12 поверх, будівельний номер квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м.; - визнати [PERSON] пайовиком, який зобов`язується після здачі будинку в експлуатацію отримати квартиру у володіння від Товариства та підписати акт приймання-передачі квартири відповідно до «Соглашение о замене стороны в Договоре ассоциированного членства в потребительском обществе №1/162 от 08.06.2016 года». Представником позивача 20.07.2020 року було подано письмові пояснення, згідно яких наполягав на задоволенні позову [PERSON] (а.с.233-238). У підготовчому засіданні 20.07.2020р. суд протокольно залишив без задоволенні клопотання сторін про прийняття змін до предмету позовів від 12.06.2020р. та від 10.07.2020р.. Ухвалою суду від 20.07.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 12.11.2020 року. Представником відповідача [PERSON] 12.11.2020 року подано до суду письмові пояснення (а.с.6-28, т.2), за якими з приводу квартири за адресою [ADDRESS] , зазначив наступне, що 25.06.2009 року відповідно до акту приймання-передачі квартири в завершеному будівельному багатоповерховому житловому будинку в м. Іллічівськ (нині - Чорноморськ) будівельна фірма «Моноліт», в особі директора Зінченко О.Г., уклали разом із інвестором, а саме [PERSON] зазначений акт на предмет передачі інвестору [PERSON] квартири [ADDRESS] . Із зазначеного випливає, що [PERSON] за власний кошт, не перебуваючи у шлюбі придбав зазначену вище квартиру. Дану квартиру [PERSON] продав 03.03.2011 року. Отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 03.03.2011 року, яку [PERSON] склав на підтвердження отримання грошей у розмірі 71\~000 доларів США від [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 20.01.1997 року), за продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У цей же день, 03.03.2011 року, [PERSON] укладає договір купівлі-продажу майнових прав № МП 2к.3.14п.6с/А16, а саме на об`єкт будівництва житлове приміщення 2-кімнатна квартира, орієнтовною площею 88,00 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на суму: 735\~045,57 грн., що еквівалентно 92\~610,00 доларів США. Відповідно до акту приймання-передачі майнових прав № 133-кв/МП від 30.07.2014 року [PERSON] до [PERSON] прийняли нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , секція: 6, площа 87,8 кв.м). Із зазначеного вище на думку представника випливає, що [PERSON] самостійно, за власний кошт придбав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про оцінку майна №4439 від 21.07.2020 року, ринкова вартість квартири становить 2\~618\~095, 00 грн., а тому з урахуванням суми коштів 71\~000 дол. США, які були внесені відповідачем особисто, вважають, що компенсація позивачу за вказану квартиру може становити суму 311\~497, 50 грн.. Суд протокольно 12.11.2020р. задовольнив клопотання представника відповідача: поновив строк на подання доказів та приєднав до матеріалів справи пояснення від 12.11.2020р. разом із долученими доказами. По справі було оголошено перерву до 15.01.2021р. для виклику свідка. Представником позивача адв. [PERSON] 12.01.2021 року були подані до суду письмові пояснення (53-58), згідно яких не визнали позовні вимоги [PERSON] щодо визнання квартири за адресою [ADDRESS] , особистою власністю, оскільки сума різниці між отриманими [PERSON] грошовими коштами за продаж квартири в Іллічівську та за купівлю майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] , складає 174\~145, 57 грн.. Тому частка грошових коштів, яка не є особистою власністю [PERSON] , а є спільною сумісною власністю останнього та [PERSON] , була вкладена в купівлі майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] . Додатково посилався на те, що позивачка була працевлаштована та отримувала заробітну плату, мала депозитні угоди в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Акцент Банк», а отже привносила у спільний бюджет зароблені кошти. Отже, вважає, що вимога щодо визнання спірної квартири особистою власністю [PERSON] є необґрунтованою, адже вона була придбана за спільні кошти сторін та зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Заперечував проти звіту про оцінку майна №4439 віл 21.07.2020 року, надано відповідачем. У судовому засіданні 15.01.2021 року надав свої пояснення як свідок [PERSON] .. У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції за позовами, по справі було оголошено перерву для вирішення питання про внесення коштів на депозит суду. До суду 20.01.2021 року, 15.02.2021 року надійшли відповіді з АТ КБ «Приватбанк» із приводу виконання ухвали суду від 13.04.2020 року (а.с.70,78, т.2). До суду 16.03.2021 року надійшло клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] , за яким просив надати йому дозвіл внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, грошові кошти, з призначення платежу: грошова компенсація частки у праві власності на нерухоме майно, по справі № 522/2420/20 в розмірі 311 497,50 гривень. У судовому засіданні 16.03.2021 року представник відповідача [PERSON] та відповідач подане клопотання підтримали та просили задовольнити. Представник позивача [PERSON] та позивачка не заперечували проти задоволення даного клопотання, залишили його на розсуд суду. Ухвалою суду, повний текст якої складено 18.03.2021 року, було доручено Територіальному\~управлінню Державної\~судової\~адміністрації\~України в\~Одеській\~області прийняти\~на\~депозитний рахунок Приморського районного суду м. Одеси грошові кошти від [PERSON] в розмірі 311 497,50 гривень. Розгляд справи 21.04.2021 року, 24.05.2021 року відкладався за клопотанням представника відповідача у зв`язку з перебуванням [PERSON] у лікарні. У судовому засіданні 03.06.2021 року були присутні позивачка разом із представником адв. [PERSON] та представник відповідача [PERSON] .. Представник відповідача повідомив суду щодо невиконання ними ухвали суду від 18.03.2021 року, кошти не були внесені на депозит через майнову неспроможність відповідача. Позивачка та її представник позовні вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити; заперечували проти зустрічного позову [PERSON] та просили відмовити; Представник відповідача первісні вимоги не визнав та просив відмовити, задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] .. Надав до суду письмові пояснення, згідно яких вказував, що вже неодноразово зазначалось , що частина грошей, а саме 71\~000 доларів США, які внесені [PERSON] в оплату квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , були його особистими грошима. Враховуючи те, що відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 03.03.2001 року № МП 2к.3.14п.6с/А16, вартість квартири на момент продажу складала еквівалентну 92\~610,00 доларів США, 71\~000,00 доларів США з яких є власністю [PERSON] , то вважає доречним розрахувати дану суму у долях наступним чином , . Отже, вважає, що дольова частка у квартирі, яка повністю належить [PERSON] складає 77/100. Проте, і іншу частку, яка складає 23/100, вважає, що не можна автоматично рахувати спільною сумісною власністю. Додатково посилався на майнову не спроможність відповідача сплатити [PERSON] компенсацію. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. За розглядом справи судом встановлені наступні обставини. Сторони, [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2009 року по 22.10.2019 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, що визнається обома сторонами, ними на праві спільної часткової власності було придбано нерухоме майно, зокрема : - однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,2 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м.; - однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м. Право власності на вказані квартири було зареєстровано за сторонами у рівних частках, по 1/2 частки за кожним, про що свідчать наявні у матеріалах справи витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, згідно матеріалів справи та пояснень представника відповідача вбачається, що 25.06.2009 року відповідно акту приймання передачі квартири у завершеному будівельному багатоповерховому житловому будинку у [ADDRESS] на виконання інвестиційного договору №867 від 04.08.2005р. про інвестування будування житла, будівельна фірма «Моноліт» в особі директора Зінченко О.Г. уклала разом із інвестором, а саме [PERSON] , даний акт на предмет передачі інвестору [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.126, т.1). За договором купівлі-продажу від 03 березня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Тисячною І.К., зареєстрованим у реєстрі за №187, [PERSON] , як продавець, за згодою дружини [PERSON] , продав [PERSON] ,покупець, вказану квартиру [ADDRESS] , за ціною 450\~000 грн. (а.с.127-128, т.1). Також згідно матеріалів справи, в той же день 03.03.2011 року, [PERSON] уклав з Приватним підприємством виробничо-некомерційна фірма «Мікромегас» договір купівлі-продажу майнових прав № МП 2к.3.14п.6с/А16, а саме на об`єкт будівництва житлове приміщення 2-кімнатна квартира, орієнтовною площею 88,00 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на суму: 735\~045,57 грн., що еквівалентно 92\~610,00 доларів США (а.с.129-133). Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № МП 2к.3.14п.6с/А16 від 03.03.2011 року (а.с.134, т.1) об`єктом будівництва було визначено в наступній редакції квартира [ADDRESS] . Вартість майнових прав становить 729\~789, 01 грн.. Відповідно до акту приймання-передачі майнових прав № 133-кв/МП від 30.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] прийняли нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , секція: 6, площа 87,8 кв.м). Право власності за [PERSON] та [PERSON] на вказану двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 87,8 кв.м, житл. пл. 34,3 кв.м., було зареєстровано за сторонами по 1/2 за кожним 22 серпня 2014 року на підставі свідоцтва про право власності виданого 27.08.2014р. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно частини третьої\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. \~Визначальним при цьому є джерело набуття такого майна, яке при режимі припинення шлюбних відносин зазвичай є особисті кошти кожного з подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, у постанові від 03\~червня 2021 року по справі № 343/1116/17. Статтею 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72\~СК України та статтею 372 ЦК України. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, вбачається, що суд постановляє рішення про стягнення компенсації за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у\~статті 7 СК України\~засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27.02.2019 року по справі № 464/7011/16-ц. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). За змістом\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вбачає, що між сторонами не існує спору щодо чассток та визнається факт того, що однокімнатні квартири за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 38,2 кв.м, житл.пл. 17,7 кв.м., та за адресою: [ADDRESS] , заг. пл. 46,8 кв.м, житл.пл. 18,1 кв.м., є спільним сумісним майном подружжя, даний факт визнається а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Звертаючись до суду з даними позовами, обидві сторони за первісним та зустрічним позовами просили стягнути компенсацію 1/2 частки зокрема вищевказаних квартир. Також, звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] посилався на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 87,8 кв.м, житл. пл. 34,3 кв.м., була придбана ним за кошти, отримані ним від продажу квартири [ADDRESS] , придбаної за власні кошти ще до укладання шлюбу ( [INFO] ). Отже, вважає, що кошти від продажу квартири у розмірі 71\~000 дол. США були його особистою власністю та були витрачені на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому остання має бути визнана його особистою власністю. Вказана квартира за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 87,8 кв.м, житл. пл. 34,3 кв.м., була придбана за суму 735\~045,57 грн., що еквівалентно 92\~610,00 доларів США. Згідно пояснень сторони відповідача, свідка за продаж квартири [ADDRESS] , [PERSON] отримав за розпискою від [PERSON] кошти у сумі 71\~000 дол. США. У судовому засіданні 15.01.2021 року надав свої пояснення як свідок [PERSON] , який пояснив, що у січні 2011 року він прочитав оголошення про продаж квартири, подзвонив ріелтору, після чого зустрівся з [PERSON] , тобто позивачкою по цій справі, та оглянув за її присутністю квартиру [ADDRESS] за торгом з нею домовились про купівлю- продаж квартири за 71 тис. дол. США. Оскільки не було хазяїна квартири [PERSON] , в агентстві свідок передав лише аванс за квартиру та очікували повернення власника квартири. Коли [PERSON] повернувся з рейсу, вони з дружинами пішли до банку, перевірили дійсність валюти та свідок за розпискою передав кошти [PERSON] , після цього вони не бачились. У судовому засіданні надав для огляду оригінал розписки. Зазначені пояснення не було спростовано позивачкою, вона підтвердила що саме вона свідку показувала квартиру та потім вони чекали відповідача для укладання угоди та свідком передавалися по розписці кошти за квартиру. Отже, суд вбачає, що частина грошей, а саме у сумі 71\~000 доларів США, які внесені [PERSON] в оплату квартири за адресою: [ADDRESS] , були його особистими грошима, отримані від продажу квартири [ADDRESS] , придбаної ще до реєстрації шлюбу з [PERSON] . Таким чином, суд частково погоджується з доводами сторони відповідача та вбачає, що більша вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , була сплачена саме за рахунок особистих коштів відповідача. Проте, з боку відповідача не надано доказів того, що інша частина коштів у розмірі 21\~610 дол. США (92\~610 дол. США 71\~000 дол. США), витрачена сторонами на придбання вказаної квартири уже під час перебування у шлюбі, були його особистою власністю. А тому суд приходить до висновку, що лише частина квартири може бути визнана особистою власністю відповідача за зустрічним позовом, а тому суд погоджується з розрахунок представника відповідача даної суми у долях: Отже, дольова частка у квартирі, яка повністю належить [PERSON] , становить 77/100, а тому в цій частині зустрічний позов [PERSON] суд вважає за можливе задовольнити. У свою чергу, частку квартири у розмірі 23/100 суд вважає спільною сумісною власністю подружжя, у проте відповідних вимог про розподіл чи стягнення компенсації вартості вказаної частки квартири сторонами не заявлялись. Між тим, судом встановлено, що жодна із сторін попередньо не внесла на депозитний рахунок коштів у розмірі вартості спірної частки майна. Окрім того, за розглядом справи судом встановлено, що сторони такої фінансової можливості (щодо внесення коштів) на час розгляду справи не мають та окрім того ними не досягнуто згоди із приводу вартості такого спірного майна. За викладеного, суд приходить до висновку про неможливість задоволення як первісних, так і зустрічних позовних вимог у частині стягнення компенсації вартості частини спірних квартир.

Outcome: partial