Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 вересня 2012 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано Гусятинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 67. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Злату. В сімї склалась ситуація, за якої фактично сімейні відносини припинились, протягом тривалого часу подружжя живуть окремо. Фактично сімя припинила своє існування. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливі, перебування у шлюбі суперечить інтересами подальшого вільного розвитку дружини і дитини. В судове засідання сторони не зявились, надіслали заяви в яких просять справи розглядати без їх участі, шлюб розірвати. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 22 березня 2012 року у Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 67. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Злату, [INFO]. В сімї склалась ситуація, за якої фактично сімейні відносини припинились, протягом тривалого часу подружжя живуть окремо. Фактично сімя припинила своє існування. Шлюбне життя у сторін не склалось, та подружніх стосунків вони не підтримують. Їхній шлюб існує формально. Сторони примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажають, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Відповідно до ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 105 ч. 3, ст. 112 ч. 2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані позивачем в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу [PERSON] суперечило б інтересам позивача та відповідача, оскільки сторони наміру відновлювати подружні відносини не мають, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати з підстав тривалості їх непроживання та фактичного розпаду сімї. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved