overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те що відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від обовязку щодо її утримання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі та ухвалення у справі рішення за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, просив розглянути справу за його відсутності, додатково зазначаючи, що він не перебував із позивачкою у фактичних шлюбних відносинах. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2009 року народилась [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 12.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 3719. У свідоцтві про народження малолітньої [PERSON], [INFO], батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 171928). Батьки дитини [PERSON]Є, та [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Малолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю позивачкою у справі. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ст.. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] вимог та погодження із заявленим розміром аліментів, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те що відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від обов'язку щодо її утримання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі та ухвалення у справі рішення за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 травня 2013 року народилась [PERSON], про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 04.06.2013 складено відповідний актовий запис № 503. У свідоцтві про народження малолітньої [PERSON], [INFO], батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2013. Малолітня [PERSON], 2013 р.н., мешкає разом із матір'ю - позивачкою у справі. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ст.. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] вимог та погодження із заявленим розміром аліментів, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, після уточнення, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.10.2026 року. При цьому позивач посилається на те, що вона є матірю сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Відповідач матеріально свою дитину не забезпечу забезпечує, мешкає окремо, постійного заробітку не має. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає частковому задоволенню. Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлена достатня платоспроможність відповідача та враховані обставини його майнового та сімейного стану, відповідно до вимог ст. 182 СК України. З огляду на встановлені фактичні дані по справі, суд вважає доцільним задовольнити позов повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, після уточнення, просить стягнути з [PERSON] ([INFO]) на користь [PERSON] ([INFO]), аліменти на утримання [PERSON] ([INFO]), у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09.10.2031 року. При цьому позивач посилається на те, що вона є матірю [PERSON], батьком якої є відповідач. Відповідач матеріально свою дитину не забезпечує, мешкає окремо, постійного та стабільного заробітку не має. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає частковому задоволенню. Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлена достатня платоспроможність відповідача та враховані обставини його майнового та сімейного стану, відповідно до вимог ст. 182 СК України. З огляду на встановлені фактичні дані по справі, суд вважає доцільним задовольнити позов повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, після уточнення, просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою №14 у будинку №52 по вул. Разумовській у м. Одесі, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №14 у будинку №52 по вул. Разумовській у м. Одесі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2015 року. Після цього, [PERSON] подарував вказану квартиру [PERSON] по договору від 31.07.2015 року. [PERSON] придбала вказану квартиру у [PERSON] по договору купівлі-продажу від 30.10.2015 року. Наразі квартира [ADDRESS], належить позивачеві на праві власності. Однак, реєстрація [PERSON] у спірній квартирі, створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача по довіреності [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву ярою позов [PERSON] визнав, не заперечував проти його задоволення, просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] надала суду пояснення про те, що Департамент надання адміністративних послуг ОМР під час своєї діяльності керується виключно вимогами чинного законодавства України, зокрема, і щодо зняття з реєстрації місця проживання осіб у разі відповідного звернення власника майна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2015 року. Після цього, [PERSON] подарував вказану квартиру [PERSON] по договору від 31.07.2015 року. Позивач [PERSON] придбала вказану квартиру у [PERSON] по договору купівлі-продажу від 30.10.2015 року. Крім того, судом встановлено, що з лютого 2015 року [PERSON] у вказаній квартирі не мешкає, вселитися в квартиру не намагалась, в чому їй ніхто не заперечував. Майно, що належить [PERSON], в квартирі [ADDRESS] відсутнє. Наразі квартира [ADDRESS], належить позивачеві на праві власності. Однак, реєстрація [PERSON] у спірній квартирі, створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України вважається, що член сімї власника житлового приміщення втрачає право на користування \~житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном\~ З огляду на вищенаведене та \~з урахуванням \~вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], відповідач в квартирі не проживає з квітня 2009р. Позивач надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. Виходячи з довідки Ф-3 № 569 від 28.05.2014р., виданої Житлово Ремонтно-Експлуатаційна Організація № 408, крім позивача в спірній квартирі зареєстрована одна особа: [PERSON]. 09.11.2011р. рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Виходячи з відповідного акту від 16.05.2014р., складеного комісією сусідів та затверджених посадовими особами Житлово Ремонтно-Експлуатаційна Організація № 408, що [PERSON] таким з квітня 2009р. у кв. [ADDRESS] не проживає, особисті речі його відсутні. Відповідно до ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше ніж шість місяців, тобто більше встановленого законом строку, не оплачує житло, не піклується ним, а також те, що відповідач не надавав будь - яких заяв щодо поважних підстав його відсутності за вказаною адресою, суд вбачає підстави для задоволення позову

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], зобов»язавши ВГІРФО Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві зняти останнього з реєстраційного обліку в ньому, відповідач в картирі не проживає з квітня 2011р. Позивач надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у її відсутність. Представник третьої особи надала в судове засідання заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутність Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. Виходячи з довідки Ф-3 № 725 від 19.11.2013р., виданої ЖБК «Славутич-2», крім позивача в спірній квартирі зареєстровані дві особи: [PERSON], [PERSON]. 15.10.2012р. рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Виходячи з відповідних актів від 22.11.2013р., 26.06.2013р., 26.12.2012р., 25.07.2012р., 21.02.2012 р., 27.10.2011р., 05.08.2011р., складених комісією сусідів та затверджених посадовими особами ЖБК «Славутич-2», [PERSON]. з серпня 2011р. у кв. [ADDRESS] не проживає, особисті речі його відсутні. Відповідно до ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше ніж шість місяців, тобто більше встановленого законом строку, не оплачує житло, не піклується ним, а також те, що відповідач не надавав будь - яких заяв щодо поважних підстав його відсутності за вказаною адресою, суд вбачає підстави для задоволення позову

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності, в порядку спадкування, на земельну ділянку площею 0,5169 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала на праві власності [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 886457. Свої вимоги мотивувала тим, що після померлої матері - [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається із зазначеної земельної ділянки, але в зв'язку з неможливістю Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області видати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому що наявні невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме: виявлено перетин даної земельної ділянки з двома іншими земельними ділянками, а також накладення частини земельної ділянки на проїзд з твердим покриттям. В звязку чим позивач позбавлена можливості успадкувати дану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 44 ). Відповідач - Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с. 37 ). Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора та Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не забезпечили, про свою згоду на участь у справі не заявили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в м. Полонне, по вул. Забілінській № 54, загальною площею 73,9 кв. м, жилою площею 39 кв. м., цегляну господарську будівлю, камяний погріб, цегляну вбиральню, та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у виді судового збору та за правову допомогу. В обґрунтування позову зазначала, що з 21.09.2002 року по 16.12.2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в період якого вони 25.04.2007 року за спільні кошти купили зазначений будинок. Оскільки добровільно [PERSON] відмовляється здійснити поділ житла, має намір його продати, тому вона звернулась до суду. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав і просив такий задовольнити. Відповідач, позов визнав частково, пояснив, що він згідний на визнання за [PERSON] права власності на ? частину згаданого домоволодіння, однак не визнає вимогу щодо стягнення з нього судових витрат, котрі понесла позивачка. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Установлено, що сторони з 21.09.2002 року по 16.12.2013 року перебували у шлюбі. 25.04.2007 року ними за спільні кошти придбано зазначений будинок, право власності на який в цілому зареєстровано за [PERSON], що сторонами визнається. В даний час позивачка бажає визнати за нею право на ? частину спірного домоволодіння. Вирішуючи питання щодо законності позову суд виходить із наступного. Спільною сумісною власністю подружжя, (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути будинки, квартири. Відповідно до положень ст. 63, 70 СК України частки майна чоловіка та дружини є рівними. Отже, оскільки між бувшим подружжям виник спір з приводу належності будинку, тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на ? частину цього житла. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема сплата судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Разом з тим, приймаючи до уваги [PERSON] не є адвокатом, правову допомогу для [PERSON] здійснював як представник за довіреністю, а тому в силу статей 80, 84 ЦПК України, понесені позивачкою витрати за оплату праці представника не є витратами на правову допомогу та стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03.06.2008 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею, відповідач проживає окремо. З цього часу відповідач з донькою не бачиться, він ніяким чином не намагається спілкуватися з дитиною, не проявляє зацікавленості в її долі, не цікавиться її життям і станом здоров'я, не займається її вихованням, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивач вважає, що таке свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала і просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач не з'явився в судове засідання, про час і місце якого був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставні наявних доказів. Від Служби у справах дітей Красноградської РДА надійшла до суду телефонограма, в якій вони просять провести судове засідання без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03.06.2008 року (а.с.8). [INFO] у них народилася спільна дитина -донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Відповідно до довідки Красноградської міської ради дитина проживає разом з матір'ю, відповідач разом з ними не проживає (а.с.10). Після розірвання шлюбу вихованням і утриманням доньки займається позивачка, вона сама піклується про стан здоров'я і навчання дитини, відповідач ніяким чином не намагається спілкуватися з донькою, не проявляє зацікавленості в її долі, не цікавиться її життям і станом здоров'я, не займається її вихованням і утриманням, що підтверджується характеристикою дитини з Красноградського НВК №2 та розрахунком Красноградського районного відділу ДВС заборгованості по аліментах (а.с.11-12). Розпорядженням Красноградської РДА від 09.11.2017 року №410 вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] (а.с.13). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved