Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016020100001094 від 01.08.2016, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У даному кримінальному провадженні, відповідно до ст. 55 КПК України, вона була потерпілою. Під час розгляду даного кримінального провадження нею був заявлений цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2020 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а її позов був залишений без розгляду. Вчиненням кримінального правопорушення [PERSON] їй завдано моральної (немайнової) шкоди, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача вона отримала травму ноги, яка визначена як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Під час амбулаторного лікування вона переносила душевні страждання через те, що травма ноги позбавила її можливості пересуватись, доглядати за дітьми, при будь-якому невимушеному навантаженні на травмовану ногу вона відчувала фізичну біль. Відповідач [PERSON] з моменту вчинення ДТП не відшкодував жодних нанесених збитків ні за пошкоджений автомобіль, ні за спричинені тілесні ушкодження, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь 50000 грн моральної (немайнової) шкоди. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.03.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Судовий розгляд по справі неодноразово відкладався з поважних причин. В судове засідання 23.09.2021 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Попередньо через канцелярію суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду в розмірі 50000 грн та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання, а також в підготовче засідання, не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] , а також за адресою місця проживання: [ADDRESS] . Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Заяв про розгляд справи без участі відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст.\~223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 23.09.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, оглянувши матеріали кримінального провадження № 128/2945/17, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від\~17.07.1997\~«Про ратифікацію\~Конвенції\~про захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого\~протоколу\~та протоколів\~№\~2,\~4,\~7\~та\~11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 01.08.2016\~близько 01\~год 58\~хв на\~автодорозі сполученням\~Стрий-Кіровоград-Знам`янка\~(419\~км),\~а саме:\~по Немирівському\~шосе за\~населеним пунктом\~смт.\~Вороновиця,\~Вінницького району\~Вінницької області,\~військовослужбовець військової\~служби за\~контрактом військової\~частини [NUMBER] \~старший солдат\~ [PERSON] ,\~будучи водієм\~автомобіля марки\~«Opel\~Vectra»,\~червоного кольору,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~рухаючись в\~напрямку м.\~Вінниці,\~не врахувавши\~дорожню обстановку,\~здійснив виїзд\~на смугу\~зустрічного руху\~на забороненій\~для цього\~ділянці дороги,\~де вчинив\~зіткнення з\~автомобілем «Audi\~A4»,\~зеленого кольору,\~державний номер\~ [NUMBER] під\~керуванням [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~згідно з\~висновком експерта\~Вінницького обласного\~бюро судово-медичних\~експертиз №1696\~від 23.12.2016,\~громадянка [PERSON] ,\~будучи пасажиром\~в автомобілі\~«Opel\~Vectra»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~отримала тілесні\~ушкодження середньої\~тяжкості.\~Також внаслідок\~вищевказаної дорожньо-транспортної\~пригоди,\~згідно з\~висновком експерта\~Вінницького обласного\~бюро судово-медичних\~експертиз №1631/1679\~від 23.12.2016,\~громадянка [PERSON] ,\~будучи пасажиром\~в автомобілі\~«Audi\~A4»,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~отримала тілесні\~ушкодження середньої\~тяжкості.\~Згідно з\~висновком експерта\~Вінницького науково-дослідного\~експертно-криміналістичного\~центру №\~134а\~від 28.02.2017,\~у дорожній\~ситуації,\~що склалась,\~дії водія\~ [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем «Audi\~A4»,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~з технічної\~точки зору\~регламентувалась вимогами\~п.\~12.3\~Правил дорожнього\~руху України.\~У дорожній\~ситуації,\~що склалась,\~дії водія\~автомобіля «Opel\~Vectra»,\~державний номер\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~регламентувалась вимогами\~п.п.\~10.1,\~14.2\~(г)\~Правил дорожнього\~руху України.\~З технічної\~точки зору,\~попередження даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди від\~дій водія\~автомобіля «Audi\~A4»,\~державний номер\~ [NUMBER] [PERSON] \~не залежало\~та в\~діях останнього\~не вбачається\~невідповідностей вимогам\~Правил дорожнього\~руху України,\~які з\~технічної точки\~зору знаходилися\~б в\~причинному зв`язку\~з виникненням\~події даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Поряд з\~цим,\~у дорожній\~ситуації,\~що склалася,\~з технічної\~точки зору,\~технічна можливість\~попередження даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди у\~водія автомобіля\~«Opel\~Vectra»,\~державний номер\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~полягала у\~виконанні ним\~вимог п.\~п.\~10.1,\~14.2\~(г)\~Правил дорожнього\~руху України\~та в\~діях останнього\~вбачається невідповідність\~вимогам п.\~п.\~10.1,14.2 (г)\~Правил дорожнього\~руху України,\~що з\~технічної точки\~зорузнаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2020 було задоволено клопотання захисника обвинуваченого [PERSON] та на підставі ст. 49 КК України звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020100001094 від 01 серпня 2016 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито; цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої дією джерела підвищеної небезпеки, залишено без розгляду (а.с. 3-5). З висновку експерта від 23.12.2016 № 1631/1679 вбачається, що завдане [PERSON] ушкодження в момент спричинення не являлось небезпечним для її життя та не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, і належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого предмета (предметів) (а.с. 11). З копії виписки № [NUMBER] , виданої МКЛ ШМД 01.08.2016, вбачається, що [PERSON] внаслідок ДТП біля смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області отримала травму, а саме: закритий перелом основи V плечової кістки зліва, без зміщення (а.с. 69-70). Суд не приймає до уваги копію довідки № 4227, виданої травмпунктом Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні 01.08.2016, оскільки дана довідка була видана на ім`я [PERSON] , а стороною позивача не обгрунтовано, яке значення для встановлення обставин по даній справі має така довідка. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач, як потерпілий внаслідок протиправної поведінки відповідача. Статтею 1167\~ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За роз`ясненнями Пленуму ВС України, викладеними у п. 3 Постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Страждання це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. У фізичної особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, завжди негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом установлено, що протиправними діями [PERSON] позивачу спричинено моральної шкоди. Враховуючи неодноразові неявки в судові засідання відповідача, який обізнаний, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від нього, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказує на ті обставини, що внаслідок тілесних ушкоджень у вигляді перелому основи кістки лівої стопи без зміщення, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1631/1679 від 23 грудня 2016 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, вона не могла тривалий час відчувати себе повноцінною людиною, не могла пересуватися, відчувала біль, тривалий нервовий стрес призвів до втрати сну, апетиту, що завдало їй душевних, моральних страждань та фізичного болю, а тому, враховуючи ступінь вини [PERSON] , характер вчиненого діяння та завданої шкоди у вигляді тілесних ушкоджень (середньої тяжкості), що встановлено висновком, який міститься в матеріалах кримінального провадження № 128/2945/17, завдану моральну шкоду зазначеними діями відповідача позивач оцінює у 50000 грн. При цьому, заявляючи вимогу про відшкодування завданої кримінальним правопорушення моральної шкоди та визначивши її розмір у 50000 грн, позивач не навела достатніх аргументів і доказів на обґрунтування саме такого розміру шкоди, а тому суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, ураховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань [PERSON] , а також вимоги розумності та справедливості, вважає, що такий слід визначити в сумі 20000 грн, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В порядку статті 141\~ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Стаття 59\~Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи вищезазначені норми законодавства та те, що представником позивача надано докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, яка зазначена в договорі про надання правової допомоги, а також те, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, стягнути з відповідача.

Outcome: partial