Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не містить печатки та підпису органу, який видав цей документ, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. 06.01.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності від 20.10.2000 року, виданого на підставі рішення Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 21 від 11.07.2000 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/5 частині кожному належало право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 26.04.1977 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців - [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом, успадкувавши 1/5 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , а також земельну частку (пай), яка не є предметом даного позову (а.с. 16). Також, [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, вела з ним спільне господарство, проводила його похорон, проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 57/2020 від 16.12.2020 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько) (а.с. 32-50), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , яка бажала прийняти та прийняла спадщину. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на 1/5 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (батько), правовстановлюючий документ не містить печатки та підпису органу, який видав цей документ, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 695/02-31 від 16.12.2020 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на 1/5 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 454,0 грн. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved