Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] ) загальною площею 60,5 кв.м., в тому числі житловою 36,8 кв.м.), відповідно до біржового контракту № 41, посвідченого Регіоналою товарною біржею «ВРЕМЯ» 13.03.1998 року в реєстр. № 2-41. Позивачка вказує, що з 11.07.2004 року за вказаною адресою зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] . Однак з 2011 року він має постійне місце проживання в Російській Федерації, Ростовській області. На неодноразові прохання знятись з реєстраційного обліку, відповідач не реагує, заявляє, що він не має ані бажання, ані часу приїздити до України з метою зняття з реєстраційного обліку, має постійне місце мешкання в РФ де на теперішній час мешкає і працює. Жити у зареєстрованому житловому приміщенні не бажає. Відповідно до акта депутата Курахівської міської ради Нужненко О. В. від 22.04.2021 року, за адресою [ADDRESS] зареєстрований, але не мешкає [PERSON] , [INFO] , з 2011 року. Вказаний факт підтверджують сусіди. Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.\~71\~ЖК Українипри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.\~72\~ЖК Україниособа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved