Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить витребувати у [PERSON] на її користь її нерухоме майно - земельну ділянку площею 1,21га з кадастровим номером 7420884800:02:000:1093, яка розташована на території Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] вона є власником земельної ділянки площею 2,53га (рілля) з кадастровим номером 7420884800:02:001:0001, земельної ділянки площею 1,51га (сіножать) з кадастровим номером 7420884800:02:001:0002, які розташовані на території Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та посвідчені відповідними державними актами від 03.06.2003р., 17.09.2004р. В кінці 2016 року вона дізналась, що земельна ділянка площею 1,51га їй не належить, а власником 1,21га з якої є відповідач [PERSON] , власник решти 0,30га їй невідомий. Однак, її звернення та скарги до компетентних державних органів щодо протиправного вилучення з її власності вказаної земельної ділянки та поновлення порушених прав в позасудовому порядку не дали позитивного результату. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що хоча земельні ділянки позивачки та відповідача мають різні кадастрові номери, але це одна й та ж земельна ділянка, оскільки на карті мають однакову конфігурацію. Її земельна ділянка згідно договору перебуває в оренді СТОВ «Дружба-Нова», яке з 2016 року припинило виплачувати орендну плату. Стверджує, що нею не пропущений строк позовної давності на звернення до суду, оскільки про особу, яка порушила її право [PERSON] , дізналась лише в 2019 році. Відповідач відзиву на позов не подав. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали й пояснили, що він свою земельну ділянку в 2015 році на законних підставах за рішенням суду оформив як спадщину по заповіту після померлої тещі [PERSON] . У 2004 році Борзнянський районний відділ земельних ресурсів як підрядна організація неправильно визначив позивачці місцезнаходження в натурі її земельної ділянки, зокрема не на тих полях, що були відведені для першочергового розподілу. Після цього, в 2005 році інша підрядна організація «Георад» згідно схеми здійснювало розпаювання земель, в тому числі й з урахуванням громадян, які вже отримали у натурі свої земельні ділянки. В зв`язку з цим, вийшла накладка земельних паїв й одна земельна ділянка може перебувати у власності кількох осіб, до категорії яких можливо відноситься й [PERSON] . Зазначає, що по конфігурації його та позивачки земельні ділянки є схожими, але вони мають різні кадастрові номери й публічна картографічна карта не дає відповідного зображення й достатніх підстав стверджувати про тотожність об`єкту спору. Треті особи Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Омбиська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце оозгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але своїм правом на участь не скористались, про причини неприбуття не повідомили, письмових пояснень щодо позову не подали; Омбиська сільська рада надала заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; право власності є непорушним й ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України, ст.152 ЗК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності, в тому числі й права власності на землю. Приписами ст.387, 388 ЦК України, на які посилається позивачка у своїй заяві, визначено способи захисту права власності шляхом подачі віндикаційних позовів: про витребування майна із чужого незаконного володіння; про витребування майна від добросовісного набувача. Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України можуть набувати право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом положень ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно зі\~ст.16\~вказаного Закону\~земельній ділянці,\~відомості про\~яку внесені\~до Державного\~земельного кадастру,\~присвоюється кадастровий\~номер. Кадастровий\~номер земельної\~ділянки є\~її ідентифікатором\~у Державному\~земельному кадастрі. Система\~кадастрової нумерації\~земельних ділянок\~є єдиною\~на всій\~території України. Кадастрові\~номери земельних\~ділянок зазначаються\~у рішеннях\~органів державної\~влади,\~Ради міністрів\~Автономної Республіки\~Крим,\~органів місцевого\~самоврядування про\~передачу цих\~ділянок у\~власність чи\~користування,\~зміну їх\~цільового призначення,\~визначення їх\~грошової оцінки,\~про затвердження\~документації із\~землеустрою та\~оцінки земель\~щодо конкретних\~земельних ділянок. Кадастровий\~номер скасовується\~лише у\~разі скасування\~державної реєстрації\~земельної ділянки.\~Зміна власника\~чи користувача\~земельної ділянки,\~зміна відомостей\~про неї\~не є\~підставою для\~скасування кадастрового\~номера. Скасований\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~не може\~бути присвоєний\~іншій земельній\~ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Приписами ст.30 зазначеного Закону передбачено взаємодію інформаційних систем Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,51га з кадастровим номером 7420884800:02:001:0002 на території Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, яка передана в оренду СТОВ «Дружба-Нова» на строк до 27.11.2032р., що підтверджується копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №049162, виданого Борзнянським районним відділом земельних ресурсів 17.09.2004р., додаткової угоди до договору оренди землі від 02.01.2015р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,2101га з кадастровим номером 7420884800:02:000:1093 на території Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, яка передана в оренду СТОВ «Дружба-Нова» на строк до 31.12.2032р., що підтверджується копіями рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15.09.2015р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак, [PERSON] є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.08.2019р., інформації відділу у Борзнянському районі ГУ ДГК у Чернігівській області від 27.11.2019р. в процесі розпаювання земель КСП «Омбиське» та виготовлення проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), державних актів на землю вийшла накладка паїв і земельну ділянку [PERSON] (кормові угіддя) розпайовано як основний масив з наданням у власність іншим громадянам; орієнтоване місце розташування земельної ділянки [PERSON] не відповідає «Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Омбиське», де вказані поля першочергового поділу земель; тобто, на одну і ту ж земельну ділянку існує право власності у декількох осіб, а земельна ділянка з кадастровим номером 7420884800:02:001:0002 відсутня у Національній кадастровій системі. Водночас, аналіз інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказує на те, що земельні ділянки сторін містять різні ідентифікуючі ознаки. Так, належна [PERSON] земельна ділянка площею 1,51га є до цього часу існуючою як об`єкт права власності, має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 771304674208 та кадастровий номер 7420884800:02:001:0002. Натомість, належна [PERSON] земельна ділянка площею 1,2101га має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 737820974208 та кадастровий номер 7420884800:02:000:1093. На ці обидві земельні ділянки зареєстровано речове право оренди СТОВ «Дружба-Нова» й жодних доказів того, що укладений з нею договір оренди припинений та їй не виплачується орендна плата внаслідок зникнення об`єкту оренди (земельної ділянки) позивачка та її представник суду не надали. Одночасно суд зважує і на ту обставину, що в доданих позивачкою до заяви та витребуваних судом за її клопотанням документах, в тому числі й викопіюваннях з кадастрової карти (плану), фрагментах карти схеми розміщення земельних ділянок не зазначено, що саме земельна ділянка [PERSON] наклалась на земельну ділянку [PERSON] в процесі розпаювання земель колективної власності КСП «Омбиське». Натомість, лише візуальна схожість конфігурації земельних ділянок сторін на кадастровій карті з огляду на відмінність ідентифікуючих ознак цих об`єктів нерухомого майна (реєстраційний та кадастровий номери) не є беззаперечним, безсумнівним та достатнім доказом накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] . Водночас, своїм процесуальним правом на проведення земельно-технічної експертизи на предмет визначення відповідності фактичного землекористування в частині накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки сторона позивача не скористалась. Отже, зважаючи на викладені обставини, позивачкою та її представником всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не було доведено в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того, що її право власності на земельну ділянку було порушено саме відповідачем [PERSON] , в зв`язку з чим відсутні правові підстави для витребування з нього на користь [PERSON] земельної ділянки. Посилання ж сторони позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 14.11.2018р. по справі №183/1617/16, суд не може прийняти до уваги, оскільки спірні правовідносини в цих справах не є подібними. Оскільки відповідачем та його представником у відповідності до положень ч.3 ст.267 ЦК України заява про застосування позовної давності до винесення судом рішення не робилась, то й обставини своєчасності звернення позивачки за захистом свого права не мають правового значення для вирішення справи, так як застосувати позовну давність суд може виключно на підставі заяви сторони у спорі (ч.4 ст.267 ЦК України). Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню в зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed