Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею як матір`ю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що від укладеного 24.04.2015р. з відповідачем шлюбу, який на даний час не розірвано, в них мається спільна малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, так як з 20.07.2019р. чоловік залишив сім`ю й фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть. Однак, між нею та відповідачем виник спір про місце проживання дочки [PERSON] , яка повинна бути залишена за матір`ю, так як вона має належні матеріально-побутові умови для життя, навчання, розвитку і відпочинку дитини, офіційно працевлаштована, тоді як відповідач не має власного житла, ніде не зареєстрований, не зможе забезпечити дочці необхідних умов для її фізичного, інтелектуального, культурного, духовного та соціального розвитку. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що колишній чоловік мало цікавиться їх дочкою, але при конфліктній ситуації може проявити свою егоїстичність і погрожує забрати дитину, що й спонукало її звернутися до суду з даним позовом. Вона з дочкою зареєстровані й проживають у квартирі її батьків, вона має постійне місце роботи й стабільний заробіток, отримала науковий ступінь, тоді як відповідач ніде не зареєстрований і невідомо де проживає та працює, переймається задоволенням власних потреб. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Треті особи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку ухвали на офіційну адресу електронної пошти, але своїм процесуальним правом на участь не скористались, про причини неприбуття не повідомили, в наданій заяві позовні вимоги підтримують. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.1, 2 ст.171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст.9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. З огляду на вік та зрілість дитини [PERSON] (чотири роки) суд вважав за недоцільне заслуховувати думку дитини щодо вирішення даного спору, що не суперечить приписам ч.2 ст.71 СК України ст.12 зазначеної Конвенції. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом положень ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Приписами ст.8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Отже, при визначенні місця проживання дитини в разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини, які повинні мати першочергове значення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, 24 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 2015 року уклали між собою шлюб, від якого мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дочка сторін у справі зареєстрована і проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Позивачка забезпечена житлом та матеріально, має постійне місце роботи, працюючи секретарем судового засідання відділу забезпечення судового процесу управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, в 2014 році їй присуджено науковий ступінь кандидата юридичних наук, самостійно опікується дочкою та виїздила з нею на відпочинок за кордон (Республіка Єгипет). Водночас відповідач місця проживання, яке б було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку не має, відомостей про наявність роботи та джерела своїх доходів не надав, участі в вихованні дитини приймає мало, в наданій у підготовче судове засідання письмовій заяві від 27.01.2020р. не заперечував проти позову.Процесуальна поведінка відповідача, який проігнорував явку до суду, також свідчить про байдуже ставлення батька до визначення місця проживання його дочки. Органом опіки та піклування в особі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання вимог ч.5 ст.19 СК України було надано висновок від 24.03.2020р. про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO], з матір`ю [PERSON] . Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду прийняте з урахуванням всіх обставин, грунтується на повноті зібраних документів і не суперечить інтересам дитини. Отже, з урахуванням обставин справи - ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, житлово-побутових умов сторін, необхідності розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, емоційного, психологічного, фінансового, вікового та медичного чинників - суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 768,40 грн судового збору, сплаченого нею при подачі заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved