Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], якою просила усунути перешкоди у користуванні житловим приміщення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 14 у будинку 20 по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області. В судове засідання учасники справи не зявились, причини неявки суду не повідомили. Позивач у поданій заяві, просила справу розглянути без її участі на підставі наявних у справі доказів, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказувала, що правові наслідки проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Додаткового розяснення цих наслідків судом, не потребує. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 16 квітня 2018 року та яким причини неявки не повідомлені, відзив на позовну заяву не поданий, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання. Позиція позивача полягала в тому, що квартира № 14, що знаходиться у будинку № 20, який розташований по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області, належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишній власник квартири: [PERSON], який в квартирі не проживає, однак добровільно не здійснив зняття з реєстрації місця проживання по вищевказаній адресі. А це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. Тому суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Пятого лютого 2018 року, [PERSON] та [PERSON], який діяв від свого імені та на підставі довіреності від імені [PERSON] продали, а [PERSON] купила, квартиру №14 у будинку №20, який знаходиться по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області (а.с.11-12). І того ж дня, остання зареєструвала своє право приватної власності на придбану нею квартиру (а.с.25-26). На момент укладення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] мав зареєстроване місце проживання в ній (а.с.11-12,13). Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 05 лютого 2018 року, сторони домовились, що продавець [PERSON] зобовязується зняти себе з реєстраційного обліку у строк до 06 лютого 2018 року, проте у добровільному порядку і у встановлений строк цього зроблено не було (а.с. 11-12,13). Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання, складеного в присутності сусідів-свідків ([PERSON] та [PERSON]), [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 14). Двадцятого березня 2018 року, [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], яким просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 14, що у будинку 20 по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області, тим самим усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном (а.с. 5-7). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідача права користування квартирою, як між власником та колишнім власником житла. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом. Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна. Судом встановлено, що у звязку із продажем позивачу квартири №14, яка знаходиться в будинку № 20, що розташований по проспекту Переможців в місті Рубіжне Луганської області, у [PERSON] припинилось право власності на вказану квартиру, а тому він втратив усі правомочності власника щодо цієї квартири, й у тому числі право користування. Однак те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі 14 у будинку 20, що розташований по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області (а.с.13), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні власністю, які слід усунути. Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратив право користування названою квартирою, про що власне і просить позивач. Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі Отже,

Outcome: approved