Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. На обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є членом Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права». Її чоловік, [PERSON] проходив строкову службу в Збройних Силах України, а з 04.09.1995 року по [INFO] року - військову службу за контрактом в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького на посаді старшого інструктора групи навчально-спеціальних машин центру забезпечення навчального процесу. Відповідно до розпорядження адміністрації Державної прикордонної служби України №111/31-503 від 17.04.2014 року, прапорщик [PERSON] у складі мотоманевреної групи Національної академії Державної прикордонної служби України виконував завдання з посилення охорони державного кордону на загрозливих напрямах, а саме на ділянках державного кордону України з Російською Федерацією в Донецькій області. [INFO] року близько о 14:00 год. між прикордонним сектором «В» і «Б» під час доставки води на прикордонний сектор, водій службового автомобіля «УАЗ» не впорався з керуванням транспортним засобом, в результаті чого автомобіль перевернувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, двоє військовослужбовців отримали поранення. З метою термінової евакуації травмованих з місця події, було вислано групу військовослужбовців у складі 8 осіб на БТР-80, яким керував прапорщик [PERSON] Під час повернення з місця події, о 16-00 годині того ж дня, біля м. Шахтарськ Донецької області, БТР-81 на борту якого уже знаходились евакуйовані військовослужбовці [PERSON] та [PERSON], підірвався на фугасі збройних формувань Російської Федерації, в результаті чого, загинули начальник групи майор [PERSON] та механік-водій прапорщик [PERSON], та зазнали поранень 8 військовослужбовців. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2017 року по справі №686/2857/17 було встановлено факт загибелі [PERSON], [INFO], при виконанні обов'язку військової служби із захисту Батьківщини [INFO] року у місті Шахтарську Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Отже, внаслідок саме військової агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області було порушено невід'ємне право на життя її чоловіка - [PERSON], передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Законом України № 475/75-ВР від 17.07.1997 року. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014 року, є актам збройної агресії відповідно до пунктів «а», «Ь», «с», «б» та «g» статті Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 року. В результаті зазначених подій їм було завдано значної моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1993 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Стаття 2 Європейської Конвенції встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання. Згідно із статтею 8 Європейської Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя її чоловіка та батька [PERSON] - [PERSON], Російська Федерація завдала їй та її дитині тяжких моральних страждань, грубо порушила їхнє право на повагу до сімейного життя. У відповідності до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Внаслідок втрати чоловіка та батька її дитини, який загинув результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також, з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервний невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування, її дитина, залишившись без батька ніколи не матиме можливості відчути необхідні для повноцінного розвитку дитини батьківську любов та увагу. Безпосереднім суб'єктом, внаслідок дій якого їм завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керують Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-УІІ передбачено, що відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Розмір моральної шкоди, що має бути відшкодований їм, визначений на рівні 3 938 400, 00 (три мільйони дев'ятсот тридцять вісім тисяч чотириста) грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на день підписання позовної заяви складає 120 000, 00 (сто двадцять тисяч) євро, тобто кожному по 1 969 200, 00 (один мільйон дев'ятсот шістдесят дев'ять тисяч двісті) грн., що є еквівалентом 60 000, 00 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього позову. Розмір моральної шкоди був встановлений ними з урахуванням характеру і обсягу завданих моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її чоловіка, умисного характеру дій, а також почутті безпорадності та розчарування, які вони відчувають роками через неможливість відновити порушені права її чоловіка та їх особисті права. При визначенні розміру моральної шкоди вона керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проти заочного вирішення справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід задоволити позовні вимоги з таких підстав. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - чоловік [PERSON], батько [PERSON]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2017 року по справі №686/2557/17 встановлено факт загибелі [PERSON], [INFO], при виконанні обов'язку військової служби із захисту Батьківщини [INFO] року у місті Шахтарську Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. За нормами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в тому числі про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст..2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором. Держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземним судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров'я людини, а також нанесення шкоди її майну. Згідно зі ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ч. 6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини. Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v. TURKEY (Article 50), (40/1993/435/514), 28 July 1998), Турецька Республіка має сплатити позивачу компенсацію у розмірі 20 000 кіпрських фунтів (станом на 01.01.1998 р. Європейський Союз при підготовці до запровадження єдиної валюти ЄС - євро, виходив із співвідношення 0,585274 кіпрських фунтів за 1 євро, і таке відношення було актуальним на момент розгляду спору в Європейському суді з прав людини). Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 120000 Євро на свою користь та на користь доньки [PERSON], позивач довела, що через втрату чоловіка та батька її дитини, який загинув результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також, з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервний невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування, її дитина, залишившись без батька ніколи не матиме можливості відчути необхідні для повноцінного розвитку дитини батьківську любов та увагу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved