Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить встановити, той факт, що Договір дарування житлового будинку серія АВІ №330881 заповнений 21.03.2000 року українською мовою на [PERSON] , де було допущено помилку в прізвищі при перекладі з російської мови на українську належить їй, [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що відповідно до паспорта громадянина України виданого 08.04.2019 року та повторного свідоцтва про шлюб вона є [PERSON] . 21.03.2000 року вона прийняла в дар житловий будинок по [ADDRESS] , про те в договорі дарування житлового будинку при здійсненні перекладу її прізвища на українську мову було допущено помилку в написанні прізвища та зазначено її прізвище [PERSON] замість [PERSON] . Іншим чином ніж ухвалення рішення суду про встановлення факту належності їй договору дарування від 21.03.2000 року вона не має, оскільки нотаріус який посвідчував даний договір вже перебуває на пенсії. Крім того всі документи, які були підставою для видачі старого паспорту та і сам паспорт на даний час знищені. Встановлення даного факту їй потрібно для приватизації земельної ділянки під житловим будинком. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились. Від [PERSON] надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, від Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області до суду надійшла письмова заява в якій просять прийняти рішення без участі представника сільської ради. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування жилого будинку [PERSON] прийняла у дар жилий будинок в [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб, паспорту та РНОКПП прізвище заявника [PERSON] (а.с. 3, 4, 5). З довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 02.03.2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто місце проживання заявниці за адресою будинку який був прийнятий у дар відповідно до договору дарування жилого будинку від 21.03.2000 року, де її прізвище замість [PERSON] зазначене [PERSON] (а.с. 4). Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Звернення в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідне заявнику для приватизації земельної ділянки під житловим будинком, який належить їй на праві власності. Іншим чином встановити даний факт заявник не може. Досліджені докази беззаперечно свідчать про те, що саме [PERSON] належить Договір дарування жилого будинку від 21.03.2000 року в якому її прізвище зазначено [PERSON] замість [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа, таким чином вказаний заявником документ належить їй. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності договору дарування жилого будинку необхідно заявнику для того, щоб вона мала можливість приватизувати земельну ділянку під жилим будинком, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved