Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, про встановлення факту нецільового використання аліментів, зобов`язання використовувати аліменти за цільовим призначенням, встановлення порядку сплати аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за час сумісного проживання у нього з відповідачем 1 народилась спільна дитина - [PERSON] . Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.05.2017 з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 1. Згідно з довіреністю від 07.03.2018 року відповідач 1 уповноважив відповідача 2 отримувати належні їй аліменти. У 2018 році та у 2021 році позивач неодноразово звертався до служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, а також ВЦА м.Сєвєродонецьк Луганської області з метою перевірки цільового використання аліментів, однак згідно відповідей уповноважених органів таку перевірку здійснити неможливо, оскільки з 2018 року відповідач 1 разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за місцем мешкання відповідача 2 не проживають. На підставі викладеного позивач вважає, що аліменти, які він сплачує з 2017 року на утримання малолітнього сина використовуються не за цільовим призначенням. Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у м.Сєвєродонецьк Луганської області, про що 12 червня 2012 року, складено відповідний актовий запис №468. Батьком записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.05.2017 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.05.2017 року. [INFO] у позивача народилась друга дитина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний позивач - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.12.2020 у справі №425/2758/20, змінено розмір аліментів, які стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.05.2017 у справі №425/1121/17, з 1/4 частки з усіх видів заробітку на 1/6 частку з усіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Листом Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради №411 від 25.09.2019 повідомлено, що [PERSON] разом з сином, [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , тому зробити висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно Порядку, затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 15.11.2018 року, не вдалося можливим. З бесіди з бабусею малолітнього [PERSON] , [PERSON] з`ясовано, що вона, за довіреністю від [PERSON] , отримує аліменти та регулярно надсилає їх дочці на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO]. Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №184/М-1359 від 06.02.2019 повідомлено, про перетинання кордону 09.03.2018 громадянином України [PERSON] , пункт пропуску «Просяне», напрям «виїзд», за згодою батька. Також листом Міністерства внутрішніх справ по Республіці Адигея №3/207719190170 від 20.11.2020 повідомлено, що станом на день надання вказаної відповіді громадянка України [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , залишили територію Російської Федерації та знаходяться на території Арабської держави Іорданія. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. У випадку, якщо нецільове використання аліментів органом опіки й піклування попередньо не встановлено, платникові необхідно надати суду відповідні докази. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що жодних належних доказів на підтвердження факту нецільового використання аліментів позивачем до матеріалів справи не додано. Також, з наявних в матеріалах справи документів, зокрема з листа Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради №411 від 25.09.2019 та Акту державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 23.10.2018 року, судом встановлено, що [PERSON] регулярно надсилає аліменти [PERSON] , про що вона особисто надала свої пояснення. При цьому жодних доказів на спростування вказаних тверджень відповідача 2, позивачем не надано. Окрім того, суд зазначає, що позивачем також не надано доказів на підтвердження факту відсутності відповідача 1 з дитиною [PERSON] на території України, саме станом на день розгляду цієї справи по суті. Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed