Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 07.08.2001 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. 25.11.2002 року у сторін народився син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків протягом 2014-2015 років. В звязку з викладеним позивач дійшла висновку, що їхня сімя фактично розпалась, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим, в звязку з чим просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач в своїй заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «Микитенко», судові витрати просить залишити за нею, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.08.2001 року в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1450, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 068105 (а.с. 4). Сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 177917 (а.с. 9). Причинами розпаду сімї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння та різні погляди подружжя на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків протягом 2014-2015 років. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сімю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі відсутність взаєморозуміння між сторонами та фактичне припинення шлюбних стосунків протягом тривалого часу, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхнього неповнолітнього сина. Сторони проти примирення. Зазначене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем та його задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Микитенко», що відповідає вимогам Закону. Крім того, за заявою позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved