Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 230. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 2013 року через несумісність характерів. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю не має. З питань, щодо утримання та виховання дитини спору не має. Неповнолітня дитина залишиться проживати із позивачем. Просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 230. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Строк на примирення їй не потрібен. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Строк на примирення не потрібен. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюбу серії 1-ЕД № 107603, виданого 10 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 10 липня 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 230. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - Павлова. Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 189535, виданого 05 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 23 жовтня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 882. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved