Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 20.01.2007р., який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.12.2014 р. було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записано відповідача. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, вони мешкають окремо. Дочка знаходиться у неї на утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Лисичанського міського суду від 23.12.2014 р. з [PERSON] стягненні аліменти на утримання дочки [PERSON]. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Станом на 01.10.2016 р. заборгованість по стягненню аліментів складає 11995,86 грн. Після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини батько також не турбується. Відповідач свої батьківські обов'язки відносно дочки [PERSON] не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи та піклування, хоча має таку можливість, що свідчить про його небажання займатися вихованням дочки. У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] такою, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, вона не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратила до дитини інтерес. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.12.2014 р. у справі № 415/3955/14-ц, провадження № 2/415/1670/14 розірвано шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 18 від 20.01.2007 р. між [PERSON] та [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, 14 квітня 2008 року народилась [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 366. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з довідкою від 28.09.2016р., виданою головою вуличного комітету [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], проживає за даною адресою з донькою [PERSON], [INFO], по теперішній час. Батько [PERSON] в теперішній час не проживає з 22.06.2014 р. Згідно з довідкою № 6281/10-02 від 29.09.2016 р., наданою Відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради [PERSON], що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON] - власник. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, затвердженого директором КЗ «НВК «Гарант» житлово-побутові умови проживання [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Житлове приміщення належить бабусі дитини [PERSON]. Будинок загальною площею 120 м кв. складається з п'яти кімнат. Будинок знаходиться в задовільному санітарно-гігієнічному стані, [PERSON] з мамою займають окрему кімнату, площею 16 м.кв. В кімнаті дитини пластикове вікно, два ліжка. Є шафа для речей, письмовий стіл, книжкова полиця, комп'ютер, ігровий куточок. Кімната достатньо освітлена та тепла. Вдосталь іграшок, канцелярського приладдя та ігор для розвитку молодшого школяра. Завдяки створенню належних умов, дитина зростає здоровою, доглянутою та розвинутою. Згідно з довідкою № 308 від 29.09.2016 року, виданою Комунальним закладом «Навчально-виховний комплекс школа І-ІІ ступенів - ліцей «Гарант» Лисичанської міської ради Луганської області», що [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 3-В класі КАЗ «НВК «Гарант». Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини та за два роки навчання жодного разу в школі не з'явився. Згідно з довідкою № 7106 від 13.10.2016 р., наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, що на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/415/1671/14, виданий 23.12.2014 р. Лисичанським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2014 р. і до досягнення повноліття. Згідно з актом по органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 4344/01-16 від 30.11.2016 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON],[INFO], по відношенню до його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 112 від 18.10.2016 року про сплату судового збору в сумі 551 гривень 21 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved