Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою, яку у судовому засіданні уточнила до [PERSON], [PERSON], третя особа: Бургунська сільська рада Бериславського району Херсонської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2013 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.08.2013 року, номер запису 2289501, на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. В даному будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які фактично в цьому будинку не проживають з 2002 року. Будь-яких домовленостей між нею та [PERSON] і [PERSON] про збереження за ними житлової площі на період їх відсутності не існує, за призначенням вони будинок не використовують, участі в утриманні житлового будинку не приймають. Реєстрація відповідачів у її будинку створює перешкоди у користуванні власністю, завдає їй фінансові обтяження, такі як, оплата комунальних послуг, які нараховуються щомісячно з розрахунку на одну зареєстровану особу, оформлення субсидій та інші. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, з підстав зазначених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи, за адресою зареєстрованого місця проживання. Факт його реєстрації підтверджено отриманою на запит суду довідкою з Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області (а.с.28). Ч.5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, до суду повернувся конверт з відміткою працівника поштового відділення «за зазначеною адресою, а саме: [ADDRESS] - не проживає» (а.с. 18, 20), та згідно отриманої на запит суду довідки з Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області, за картотекою реєстраційного обліку не значиться (а.с.29). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 19). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області і зареєстрованому в реєстрі за №831, що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2013 року №8641440 (а.с.5-7). Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.9 ЖК України та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Статті 150 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], що підтверджується записом в домовій книзі (а.с.8-10), довідкою, що надійшла на запит суду з Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області (а.с.28), та не проживають в даному будинку з 2002 року, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 11). Тому враховуючи те, що сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося, в належному позивачу будинку відповідачі не проживають, витрат на утримання будинку не несуть, у суду є всі підстави для визнання [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного, відповідно до ст. 41,47 Конституції України, на підставі ст. 316, 317, 391 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved