Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Надра», [PERSON], третя особа: Дніпропетровське міське управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому просить: - визнати недійсним Кредитний договір № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, укладений між [PERSON], та ВАТ КБ «Надра» (назва після перереєстрації форми власності ПАТ КБ «Надра»), з моменту його укладення; -визнати недійсним Договір іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР, р. № 1602 від 16.11.2007, посвідченого Приватним нотаріусом [PERSON] укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (назва після перереєстрації форми власності - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»), ЄДРПОУ 20025456, та [PERSON], РНОКПП [NUMBER], з моменту його укладення; - іпотеку за № 6046514 в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР, р. № 1602 від 16.11.2007 року, посвідченого Приватним нотаріусом [PERSON] укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (назва після перереєстрації форми власності - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»), ЄДРПОУ 20025456, та [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 20814241; - зняти заборону відчуження № 6046233 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладений на підставі договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР, р. № 1602 від 16.11.2007 року, заборона № 21, посвідченого Приватним нотаріусом [PERSON] укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (назва після перереєстрації форми власності - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»), ЄДРПОУ 20025456, та [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 20814241. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, щоКредитний договір та Договір іпотеки позивач уклала під дією психологічного та морального тиску з боку директора TOB НВО «Альтернатива» [PERSON], що встановлено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2013 у кримінальній справі № 403/10856/12-к. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до поданої заяви позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. В процесі розгляду справи судом було встановлено, що 16.11.2007 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (назва після перереєстрації форми власності ПАТ КБ «Надра»), у приміщенні відділення № 33 ВАТ КБ «Надра», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Серова, 11, було укладеного Кредитний договір № 8/2007/840-К/1630-ПР. Згідно п. 1.1 Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, предметом даного договору є надання ВАТ КБ «Надра» [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошових коштів у сумі 46\~300, 00 дол. США. У п. 1.2 Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 встановлено цільове призначення споживчий кредит. Пунктом 2.1 Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 передбачено, що в якості забезпечення позивачем своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, можливих штрафних санкцій, позивач, укладає з ВАТ КБ «Надра», договір іпотеки на квартиру [ADDRESS]. Загальна площа квартири 45,3 кв.м., житлова площа 28,9 кв.м., яка складається: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4 - кухня, 5,6 - житлова, балкон. У приміщенні відділення ВАТ КБ «Надра» № 33, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Серова, 11, між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» 16.11.2007 було укладено Договір іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР, відповідно до п. 1.1 якого позивач, з метою забезпечення виконання зобовязання, що витікає з вищезазначеного Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, передає в іпотеку ВАТ КБ «Надра» Предмет іпотеки. Судом встановлено, що предметом іпотеки виступає квартира [ADDRESS]. Загальна площа квартири 45,3 кв.м., житлова площа 28,9 кв.м., яка складається: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4 - кухня, 5,6 - житлова, балкон. Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 було визначено вартість заставного майна предмету іпотеки (квартири) на день укладання Договору іпотеки, яка склала 334\~310,00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання цього договору склало 66\~200,00 дол. США. Так, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2013 у кримінальній справі № 403/10856/12-к було засуджено [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Зазначеним вироком суду встановлено, що [PERSON] у 2007 році у м. Дніпропетровську, вступивши в злочинну змову з невстановленою особою (працівником ВАТ КБ «Надра»), метою якої було заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, заволоділи майном [PERSON] Відповідно до даного вироку суду було встановлено, що згідно злочинного плану та попереднього розподілення ролей у даному злочині [PERSON] мав здійснювати пошук позичальника, а невстановлена особа (працівнику ВАТ КБ «Надра») - створити належні умови, як працівнику банка, для реалізації їхнього злочинного плану (тобто забезпечити укладання кредитного договору) з метою власного збагачення за рахунок чужого майна. Разом з тим, зазначеним вироком суду встановлено, що у подальшому [PERSON], шляхом зловживання довірою та психологічного тиску на [PERSON], умовив останню на укладання Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 та забезпечення його шляхом укладання вищевказаного Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, [PERSON] надав працівнику ВАТ КБ «Надра» завідомо підроблені документи щодо фінансового стану [PERSON], відповідно до яких посібником у злочині [PERSON] - працівником ВАТ КБ «Надра», було створено всі необхідні умови для видачі [PERSON] кредитних коштів, якими [PERSON] з вищезазначеною невстановленою особою у подальшому незаконно заволоділи, у звязку з чим [PERSON] і звернулася до правоохоронних органів з метою захисту та відновлення своїх прав. Аналізуючи зміст спірних правовідносин суд приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частини 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Однією з підстав визнання угоди недійсною є вчинення правочину під впливом обману. При укладенні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а внаслідок недобросовісних дій інших осіб, що полягали у здійсненні впливу на формування волі потерпілого шляхом повідомлення йому таких відомостей, які спонукають потерпілого до укладення договору Статтею 229 ЦК України передбачено, що до обставин, які мають істотне значення, відносяться обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (ст. ст. 215, 216 ЦК України). Отже, оскільки вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2013 у кримінальній справі № 403/10856/12-к встановлено, що [PERSON], знаходячись у злочинній змові з невстановленою особою (працівником АВТ КБ «Надра»), який створив всі необхідні умови для реалізації їхнього злочинного плану, ввів в оману [PERSON] щодо реальних цілей та мети правочину, а саме Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 та Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, тим самим зазначені особи незаконно заволоділи майном [PERSON], суд приходить до висновку, що вищевказані правочини, вчинені позивачем у звязку з навмисним ([PERSON] знаючи про особливості укладених позивачем договорів і про те, що [PERSON], якби володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї) цілеспрямованим введенням [PERSON] [PERSON] в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочинів. У звязку з викладеним вище суд визнає, що правочини у вигляді Кредитного договору № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007 та Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, були вчинені [PERSON] під впливом обману зі сторони [PERSON] З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними правочинів підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про виключення з Державних реєстрів інформації про обтяження квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд приходить до наступних висновків. Обтяження заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів (ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01.07.2004 № 1952-IV). Зі змісту ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01.07.2004 № 1952-IV вбачається, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. З абз. 1 п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на обєкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Відповідно до п. 64 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком. Отже, з системного аналізу даних норм вбачається, що обтяження у вигляді записів про заборону відчуження об'єкту нерухомого майна та про іпотеку можуть бути внесені у Державні реєстри лише на підставі чинних договорів задля забезпечення їх реального виконання. Згідно пп. 1 п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. З огляду на викладене, суд вважає, що записи про обтяження нерухомого майна, що було предметом Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1630-ПР від 16.11.2007, а саме: квартири [ADDRESS], підлягають вилученню з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, у звязку з тим, що договір, на підставі якого вони були внесені визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved