Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та в обгрунтування своїх вимог зазначила в позові, що 29.10.2001 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки для сільськогосподарського призначення площею 7,25 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, який не відповідав і не відповідає намірам сторін договору, з відповідачем було обумовлено продаж в розстрочку вказаної земельної ділянки строком до 01.09.2017 року. Кожного року він мав сплачувати 5000 грн., проте своїх зобовязань не виконав, кошти не сплатив взагалі. Земельна ділянка залишалась в її користуванні, договір залишився у неї, а також позивач сплачувала щорічні внески за земельну ділянку. Договір купівлі-продажу з розстрочкою вони не уклали, оскільки, був мараторій на продаж таких земель. Просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір дарування земельної ділянки від 29 жовтня 2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3109, а саме, щодо земельної ділянки площею 7,25 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що укладений між [PERSON] та [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності та позивача, позвні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив не подав. Зі згоди позивача суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки для сільськогосподарського призначення площею 7,25 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3109. З 29 жовтня 2001 року відповідач по справі не зареєстрував вказаний договір у Михайлівскій сільській раді, тобто у відповідності до діючого законодавства права власності\~ не виникло. Як вбачається з довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 1189 від 11.10.2017 року земельна ділянка для сільськогосподарського призначення площею 7,25 га перебуває у позивача [PERSON] Згідно квитанцій про сплату земельного податку саме позивач сплачує кошти за володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою, шостою статті 203 ЦК України, що визначено у ч. 1 ст. 215 цього ж кодексу. Як визначено ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно Закону України «Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю) від 18.01.2001 року, що діяв на момент укладення договору, установлено, що до врегулювання порядку реалізації прав громадян і юридичних осіб на земельну частку (пай) Земельним кодексом України власники земельних часток (паїв) тимчасово не можуть укладати угоди щодо купівлі-продажу, дарування земельної частки (паю) або іншим способом відчужувати ззначені частки, крім передачі їх у спадщину та при викупі земельних ділянок для державних і громадських потреб. Таким чином, договір дарування земельної ділянки від 29 жовтня 2001 року є недійсним з моменту укладення.

Outcome: approved