Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки загальною площею 2,62 га, розташовані на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району. В обґрунтування позову зазначила, що 19 березня 2005 року в с. Плоске Смілянського району померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, загальною площею 2,62 га. Вона є спадкоємцем першої черги і у визначений законом строк подала заяву до Смілянської нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. А тому, просила визнати за нею право власності на це спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю і пояснив, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В звязку з цим, за позивачем належить визнати право власності на все спадкове майно. Відповідач та його представник позов не визнали і пояснили, що на час смерті [PERSON] з нею постійно проживала дочка [PERSON], яка є матірю відповідача. Оскільки вона не відмовилась від прийняття спадщини, то є такою, що її прийняла. На даний час жодних перешкод для оформлення спадщини у нотаріуса не існує. Документи для видачі свідоцтва про право на спадщину подані відповідачем до Смілянської держнотконтори в повному обємі, включаючи і державний акт на земельну ділянку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2005 року в с. Плоске Смілянського району Черкаської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 001144. Як вбачається із посвідки про народження № 306700 та свідоцтва про одруження серії І-УР № 252308 померла доводилась позивачу матірю. У відповідності з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 004644 [PERSON] була власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,81 га та 0,81 га, загальна площа 2,62 га, які розташовані на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Згідно із спадковою справою із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулась [PERSON] У відповідності із свідоцтвом про народження серії ІІІ-СР № 367330, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 254658 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 003352 другою дочкою померлої була [PERSON], яка на день смерті [PERSON] з нею була зареєстрована та постійно проживала, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради № 44 від 13 січня 2016 року. Заповітом, посвідченим 15 квітня 1994 року секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району та зареєстрованим в реєстрі за № 33, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 13 жовтня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом органу державної реєстрації цивільного стану м. Доностія-Сан Себастьян Іспанія. Як вбачається із свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 254763 вона доводилась [PERSON] матірю. З повідомлення держнотаріуса від 25 листопада 2016 року № 2324/01-16 встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] Документи для оформлення спадщини, в тому числі і земельних ділянок, які залишились після [PERSON], подані ним до нотконтори в повному обсязі. Це ж підтвердив і відповідач в судовому засіданні, пояснивши, що оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки, які належали [PERSON] він надав до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Станом на 13 січня 2016 року державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON]М у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підтверджується відповідною постановою. В судовому засіданні встановлено, що на час звернення позивача до суду, нотаріусу надано оригінали цих правовстановлюючих документів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Єдиною підставою звернення до суду з позовом [PERSON] зазначила відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки на час звернення до суду з відповідним позовом перестали існувати перешкодити у оформлені спадщини у нотаріуса, звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв'язувати (вирішувати) спір. Таким чином, судом встановлено відсутність перешкод для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про визнання права на спадщину в судовому порядку. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим, з позивача на користь відповідача належить стягнути 2600 грн. понесених [PERSON] витрат на правову допомогу. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved