Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.04.2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] року в них народився син [PERSON], який проживає з позивачем. 23.08.2010 року шлюб між сторонами було розірвано та з того часу відповідач припинив цікавитись життям сина, не відвідує його, не піклується про його здоров'я та взагалі не приймає участі у його вихованні. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.10.2010 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 10.08.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, незважаючи на те, що сума аліментів є невеликою, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.06.2014 року складає 22 757,75 коп., яку він погашати не бажає. Позивач [PERSON] з 2010 року і по даний час постійно проживає разом з сином, займається його вихованням, матеріально утримує його, тобто виховує дитину самостійно і без участі рідного батька. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], в зв'язку з чим просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала на підставах, викладених в ньому. Також пояснила, що вимушена була звернутись з даним позовом до суду, оскільки батько її дитини - [PERSON] після розлучення взагалі не цікавиться життям їх спільного сина [PERSON], [INFO], не піклується про його здоров'я та жодного разу не відвідував його в дитячому садочку. Пояснила також, що в 2010 році зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, проте жодної проплати ним здійснено не було, в зв'язку з чим відносно нього в 2013 році було винесено вирок та присуджено штраф в розмірі 1 700 грн. В червні 2014 року [PERSON] переводом переказав кошти в сумі 150 грн. Про те, що відповідач є батьком [PERSON], син знає. Крім того, відповідач не хоче дати дозвіл на виїзд дитини за кордон на оздоровлення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що два роки платив аліменти по 300 грн. На запитання суду, чому не займався вихованням дитини, нічого пояснити не зміг, сказав, що просто не займався вихованням та утриманням сина. Також пояснив, що без будь-якої причини не хоче дати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Сас Т.Г. позов [PERSON] підтримала та просила долучити до матеріалів справи висновок Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач вихованням дитини взагалі не займається, не приходить до сина, не відводить до дитячого садочка, дитина проживає виключно з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Вінницького району Вінницької області. Свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача, під присягою та будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та за відмову від дачі показань, суду показали, що проживають в одному селі зі сторонами по справі та їм відомо про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], проте, життям дитини не цікавиться та не займається його вихованням, дитину не відвідує. Заслухавши думки учасників процесу та покази свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO], оскільки, згідно позовної заяви та її пояснень, останній життям дитини взагалі не цікавиться, не відвідує його та не піклується про його здоров'я. Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Проте, в період перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 12.06.2008 року (а.с. 5). Дитина після розірвання шлюбу між сторонами залишилась проживати разом з матір'ю, що підтверджується копією довідки про склад сім'ї позивача [PERSON] за № 473, виданої виконкомом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11.06.2014 року, та копією акта про фактичне проживання [PERSON] з родиною від 11.06.2014 року (а.с. 14, 15). Син сторін [PERSON], [INFO], в період часу з 13.09.2010 року по 03.06.2014 року відвідував ДНЗ № 18 в м. Вінниця, що підтверджується копією довідки № 4, виданої завідуючою даним дошкільним навчальним закладом 10.06.2014 року (а.с. 12). Проте, як стверджує позивач, відповідач жодного разу не відвідував сина в дитячому садочку та не ходив на батьківські збори, що також підтверджується копією характеристики на вихованця старшої групи ДНЗ №18 м. Вінниці [PERSON] (а.с. 11). Крім того, факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина [PERSON] підтверджується також копією довідки КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Писарівська АЗПСМ від 11.06.2014 року, де зазначено, що [PERSON] перебуває на медичному обліку в Писарівській амбулаторії ЗПСМ з дня народження, під час медичних оглядів дитини на дому і в амбулаторії батько присутній не був, з дитиною була мати, лікуванням займалася тільки вона; копією зазначеного вище акта про фактичне проживання [PERSON] з родиною від 11.06.2014 року, де також зазначено про те, що [PERSON] взагалі не займається вихованням свого сина [PERSON] (а.с. 13, 14). Крім того, заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.10.2010 року з відповідача на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму певного віку дитини, починаючи з 10.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). На підставі даного рішення 10.03.2011 року було видано виконавчий лист № 2-1549/2010 р. (а.с. 8). Проте, відповідач ухиляється від сплати вищезазначених коштів на утримання свого сина [PERSON], що підтверджується копією довідки Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області від 10.06.2014 року, згідно якої він станом на 01.06.2014 року має заборгованість по аліментах в розмірі 22 757,75 грн. (а.с. 10). По даному факту відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України та ч.2 ст. 164 КК України, що підтверджується довідкою № 9293, виданою Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 20.06.2014 року (а.с. 38). Викладені обставини та підтверджуючі їх докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] уникає виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], передбачених ст.ст. 150 - 155, 180 СК України. Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації прийшла до висновку про те, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені ст. ст. 150 - 155, 180 СК України (а. с. 39). Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним актом реєстрації актів цивільного стану. Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] тривалий час не виконує своїх обов'язків по вихованню й утриманню свого неповнолітнього сина [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що відповідно до ст. 164 СК України дає суду законні підстави для задоволення позову про позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved