Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2012 року помер її батько [PERSON], який 08.07.2004 року вчинив на її користь заповіт. Вона є єдиною спадкоємицею. Після смерті батька залишилось спадкове майно: земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: ділянка № 1 0,08га двір, 0,17га рілля, 0.07га рілля, та для ведення особистого підсобного господарства: ділянка № 2 0,07га сад, 0,11га рілля, які розташовані в с.Витилівка Кіцманського району Чернівецької області, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЧВ № 003551, виданого 26.11.1996 року. Вона прийняла спадщину, але оформити у нотаріальній конторі позбавлена можливості через втрату оригіналу правовстановлюючого документу, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності. Представник відповідача позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 13.10.2012 року помер [PERSON], який 08.07.2004 року вчинив на користь [PERSON] заповіт, і після смерті якого залишилось спадкове майно: земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: ділянка № 1 0,08га двір, 0,17га рілля, 0.07га рілля, та для ведення особистого підсобного господарства: ділянка № 2 0,07га сад, 0,11га рілля, які розташовані в с.Витилівка Кіцманського району Чернівецької області, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЧВ № 003551, виданого 26.11.1996р. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є дочка [PERSON]. Інших спадкоємців за законом та утриманців у померлого немає. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведені та встановлені судом обставини, та у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно земельну ділянку, а отже відсутність іншого способу визнання свого права на спадкове майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Враховуючи виклеєне, ст.ст. 216-1218, 1222, 1223, 1234, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved