Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], який з народження перебуває на її утриманні та проживає з нею. Його батьки - матір [PERSON] та батько [PERSON], який є її сином, свідомо не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, вживають наркотичні засоби, ведуть нездоровий спосіб життя. Їх байдуже ставлення до батьківських обов»язків та долі сина змусило її звернутися до суду з даним позовом. З народження й наразі [PERSON] знаходиться під її опікою, вона повноцінно забезпечує його щоденне життя: житлом, піклується про здоров»я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною освіти тощо. Оскільки онук є малолітнім, позбавлений батьківського піклування, зважаючи на їх родинний зв»язок, просить призначити її опікуном над дитиною, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Обгрунтовуючи визнання вимог тим, що він не здатен задовольнити утримання сина на належному рівні, впевнений, що його матір, а для дитини - бабуся, надасть належні умови для життя та розвитку дитини. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за її відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Піренко Т.І., діюча на підставі довіреності від 18.01.2016 року (а.с.58), підтримала Висновок органу опіки та піклування № 101-6955/03 від 01.08.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.47-48), й подання № 101-7025/03 від 02.08.2016 року про призначення опікуном над малолітнім [PERSON] позивачку (а.с.46). В судове засідання прокурор не з»явився згідно затвердженої процедури про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 16гн від 06 грудня 2014 року, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку третьої особи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, подання про призначення особи опікуном над малолітньою дитиною, та визнання відповідачем позовних вимог, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебуває у кровних родинних відносинах з відповідачем [PERSON], - є його матір»ю, а для малолітнього [PERSON] - рідною бабусею (а.с.9, 10). При цьому, батьки дитини - [PERSON], [PERSON] після його народження у добровільному порядку відмовився від піклування про нього. Вони свідомо не приймають участі у його вихованні та утриманні. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. З народження й наразі [PERSON] знаходиться під опікою позивачки, вона повноцінно забезпечує його щоденне життя: житлом, піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною освіти тощо, що визнається відповідачем. Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Та, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачі добровільно відмовилися від батьківських прав та обов»язків щодо свого сина, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Й, приймаючи до уваги те, що вони з березня 2010 року свідомо ухиляються з підстав винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з ним, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідачі жодного з покладеного законом на батьків обов»язків не виконують з березня 2010 року: вони не спілкуються з дитиною, не проявляють до неї батьківської турботи, не цікавлятся її долею, не відвідують, не турбуються про фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на виховання, тобто останні уцілому ігнорують факт споріднення з дитиною. Згідно Висновку органу опіки та піклування № 101-6955/03 від 01.08.2016 року встановлена доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.47-48). Оскільки вказані факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення та свідоме нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина. Оскільки хлопчик є малолітнім, позбавлений батьківського піклування, зважаючи на родинний зв»язок позивачки з дитиною, необхідно вирішити питання про призначення особи опікуна над ним. Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду із поданням № 101-7025/03 від 02.08.2016 року про призначення опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], позивачку (а.с.46). Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч.3 ст. 60 ЦК України). Фізичні особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників (ч.5 ст. 62 ЦК України). Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved