Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1\\2 частину квартири №59 по пр-ту 50-річчя ВЛКСМ в 75 в м. Харкові, після смерті її чоловіка [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що вона, разом зі своїм чоловіком в 2009 році приватизували двокімнатну квартиру №59 по пр-ту 50-річчя ВЛКСМ, 75 в м. Харкові, про що їм було видано свідоцтво про право власності на житло від 18.03.2009 року. Однак за свого життя її чоловік не встиг зареєструвати право власності у встановленому законом порядку. 03.07.2012 року чоловік позивача помер та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини спірної квартири. Вказану спадщину позивач прийняла, оскільки є спадкоємцем першої черги, постійно мешкала зі спадкодавцем на момент його смерті. Відповідач - син позивача та спадкодавця разом із ними не мешкав, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не подав, тобто спадщину після смерті свого батька не прийняв. Позивач наголошує в своїй позовній заяві, що оформити спадщину вона не може в зв'язку з об'єктивними обставинами, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, до його початку представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив суд позов задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради на судове засідання не з'явився, до його початку направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачем було порушено встановлену законом процедуру реєстрації права власності та прийняття спадщини, н підтверджено коло спадкоємців після смерті [PERSON], не зазначено норму закону, яка регламентує визнання права власності в порядку приватизації, тощо. В зв'язку із викладеним у запереченнях представник третьої особи просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, ознайомившись із заявами відповідача, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.03.2009 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло р.№5-09-300634. Копія вказаного свідоцтва є в матеріалах цивільної справи та з неї вбачається, що відмітка про його реєстрацію в КП «Харківське міське БТІ» на другій сторінці свідоцтва відсутня. З копії свідоцтва про шлюб, яка є в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1974 року. З копії свідоцтва про смерть, яка є в матеріалах справи, вбачається [PERSON] помер 03.07.2012 року. З відповіді на запит суду за підписом В.о. завідувача Одинадцятої ХДНК [PERSON] від 14.08.2015 року, яка є в матеріалах цивільної справи, вбачається, що після померлого [PERSON], який мешкав в м. Харкові, пр-т 50-річчя ВЛКСМ, 75, кв. 59, 05.10.2012 року подано заяву від імені дружини померлого, [PERSON] про прийняття спадщини як за законом так і за заповітом; 05.10.2012 року подано заяву від імені сина померлого, [PERSON] про відмову від спадщини; 11.10.2013 року подано заяву від дружини померлого, [PERSON] про те, що спадщину вона прийняла. Інших заяв не надходило. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданими сторонами, які беруть участь в справі. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК Украины кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовну вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на 1\\2 частину квартири в прядку спадкування за законом заявлено законно й обґрунтовано, а тому вона підлягає задоволенню. З приводу позовної вимоги про визнання права власності в прядку приватизації, суд дійшов наступного. Відповідно до положень ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наданих позивачем доказів вбачається, що вона набула право спільної сумісної власності на частину квартири в результаті приватизації, про що видано свідоцтво про право власності на житло. Відомостей про оспорювання чи не визнання права власності позивача на 1\\2 частину спірної квартири будь-ким матеріали справи не містять, як і доказів того, що правовстановлюючі документи на квартиру було втрачено. Таким чином, суд вважає, що позивач не позбавлена можливості вирішувати питання про реєстрацію права власності на 1\\2 частину спірної квартири, набутого нею під час приватизації житла у встановленому законом порядку. На підставі викладеного та

Outcome: partial