Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 1983 року Цюрупинським районним відділом РАЦС Херсонської області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З серпня 2008 року шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть. Позивач на примирення не згодна та просить в судовому порядку розірвати шлюб і після розірвання шлюбу не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки шлюбні відносини сторін припинено, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, що є підставою для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем у підготовчому судовому засіданні визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову за подання позову про розірвання шлюбу, а саме в сумі 420,40 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved