Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви. Позов обґрунтовується тим, що 29 вересня 1993 року сторони розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживали разом, підтримували подружні стосунки та вели спільне господарство приблизно до 2015 року. В подальшому стосунки зіпсувались. Від спільного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] Відповідач не надає належним чином матеріального утримання на малолітню дитину, а разом з тим син підростає, потребує належного харчування, побутових умов, підготовки до школи, для фізичного та духовного розвитку дитини необхідні додаткові кошти. Відповідач працює електромонтером електроцеху Рівненської АЕС ВП НАЕК «Енергоатом» та заробляє в межах 12000 грн. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, незважаючи на те, що була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак, в судове засідання прибула представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка просила слухати справу без участі позивача та зменшила позовні вимоги до розміру 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов підтримала з наведених в позовній заяві обґрунтувань. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Подав суду письмове заперечення в якому вказав, що обставини, вказані у позовній заяві, не відповідають дійсності так як він допомагає матеріально та постійно спілкується і з неповнолітнім сином і з повнолітньою дочкою, однак він не в змозі сплачувати 1/4 своїх доходів на утримання сина, оскільки на утриманні у нього ще є непрацездатна матір та він допомагає матеріально повнолітній доньці, яка тільки стажується на роботі в банку і отримує мінімальну заробітну плату. Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.09.1993 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №325314 від 29.09.1993 року. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №106691 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Копією свідоцтва про народження відповідача [PERSON] серія І-АВ № 023106 встановлено, що його матірю є [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером, згідно пенсійного посвідчення № 122430. З копій епікризів № 7172 від 2013 року, №2448 від 2014 року та №876 від 2016 року встановлено, що [PERSON] часто хворіє та їй було здійснено хірургічні операції. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] на даний момент проживає разом із своєю непрацездатною матірю [PERSON] однією сімєю та працює в електроцеху ВП НАЕК «Енергоатом» Рівненської АЕС на посаді старший черговий електромонтер з середньомісячним заробітком в межах 12\~000,00 грн. Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що середньомісячний заробіток позивача 10\~000, 00 грн. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. Аліменти слід присудити в користь позивача у частці від доходу відповідача, так як і заявлено в позові, . При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем частково визнано розмір позовних вимог, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial