Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до АТ «СК «АХА Страхування», за участю третьої особи - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат, відшкодування оральної шкоди. Позов обґрунтований посиланням на те, що 30.03.16 між позивачем та АТ «СК «АХА Страхування» було укладено договір страхування транспортного засобу № тп88199абк, предметом якого є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER], реєстр. свідоцтво [NUMBER], номер кузова (шасі) [NUMBER], рік випуску 2016, об'єм двигуна 1987 куб.см. Вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», з підстав придбання автомобіля частково за кредитні кошти. 15.09.16 стався страховий випадок, а саме було викрадено вказаний автомобіль невідомими особами. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР № 12016110030004709, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Згідно п. 20.1. Договору страхування ця подіє підпадає під поняття страхового випадку. На виконання п.п. 23.1.2. та 23.1.3. Договору страхування, 15.09.16 позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку по телефону та подала письмову заяву, чим повідомила відповідача у встановлений Договором спосіб. Крім того, позивач у передбачений Договором строк, а саме 19.09.16 передала 2 комплекти ключів від замка запалення автомобіля. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ не було передано, оскільки було викрадено разом з автомобілем. 01.12.16 позивач отримала від відповідача лист № 11190/12цв датований 15.11.16, яким відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення п.п. 22.2, 23.1.11 Договору страхування - в частині ненадання свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ. Таку відмову позивач вважає необґрунтованою та просить суд стягнути на її користь з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 904185 грн. 21 коп., пені - 363482 грн. 45 коп., 3% річних - 14566 грн. 05 коп., інфляційних втрат - 61235 грн. 59 коп., а також 80000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити повністю у їх задоволенні. Посилався на те, що з боку позивача було неналежно виконано умови Договору страхування. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 30.03.16 між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено». (а.с. 9) Предметом Договору є майнові інтереси [PERSON], пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER], реєстр. свідоцтво [NUMBER], номер кузова (шасі) [NUMBER], рік випуску 2016, об'єм двигуна 1987 куб.см. Вигодонабувачем на вказаним Договором є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». У п. 5.1. Договору страхування зазначено, що власник - [PERSON], використовує майно на підставі - права власності. П. 8 Договору встановлює, що страхова сума встановлена в межах розміру - 958129,00 грн., а страховий платіж складає 52888,72 грн. (п. 9) Згідно п. 13.1. Договору термін його дії обмежується періодом з 30.03.2016 року по 29 березня 2017 року. Відповідно до п. 20.1. за умовами цього Договору Страховик бере на себе зобов'язання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 20.2. цього Договору, які носять ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені Страхувальником додаткові витрати згідно з п. 29.9 та п. 29.10. Договору в результаті настання страхового випадку. До страхових ризиків відносяться: 1) викрадення (грабіж, крадіжка, розбій); 2) збитки внаслідок ДТП; 3) збитки внаслідок інших подій. Відповідно до Витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження № 12016110030004709, 15.09.16 до Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення від [PERSON], яка повідомила, про те, що 15.09.16 в період часу з 14:40 год. по 14:53 год. по б-р Олександріївському, 12 в м. Біла Церква Київська область невстановлена особа, незаконно заволоділа автомобілем «Toyota» моделі RAV4 білого кольору д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 15) Зазначене кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України, тобто як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені організованою групою, або щодо транспортного засобу, вартість якого у двісті п'ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. У листі від 15.11.16 № 11190/12ЦВ відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем не було виконано п. 22.2. Договору страхування, а згідно п. 26.5. Договору страхування, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник не виконав обов'язків, передбачених п. 23.1.11. Договору та якщо Страховик не надав у разі викрадення ТЗ основний та/або додатковий комплект ключів до замку запалення ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою). (а.с. 18) У зазначеному листі відповідачем підтверджено ті обставини, на які посилається позивач, а саме підтверджено 1) факт повідомлення позивачем Страховика про настання страхового випадку саме 15.09.2016 року; 2) факт підтвердження того, що в застрахованому ТЗ в момент незаконного заволодіння, в ньому перебувало свідоцтво про реєстрацію ТЗ; 3) факт передачі 19.09.16 згідно Акта прийому-передачі до АТ «СК «АХА Страхування» 2 комплектів ключів від замка запалювання ТЗ. Таким чином, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на тому, що позивачем не було передано після настання страхового випадку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також, у поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню з підстав того, що 1) за даним позовом [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки вигодонабувачем за Договором страхування є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; 2) позивачем неправомірно було залишено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в салоні застрахованого автомобіля, чим порушено умови Договору страхування; 3) Договір страхування дійсно містить виключення щодо можливості не передання свідоцтва про реєстрацію ТЗ Страховику, проте виключно у випадку розбою та/або грабежу. Оскільки ці злочини передбачені ст.ст. 186,187 КК України, а у Витязі з ЄРДР зазначено про крадіжку, підстав застосування вказаного виключення до даних правовідносин не вбачається; 4) оскільки підстав для стягнення страхового відшкодування відповідач не вбачає, то і стягненню штрафні санкції не підлягають; 5) підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди також не вбачається, оскільки шкода була завдана не діями відповідача, а невідомими особами, які заволоділи ТЗ. Як вбачається з матеріалів справи, письмова заява про настання страхового випадку була подана позивачем до АТ «СК «АХА Страхування» 29.09.2016 року (а.с. 80-82), проте відповідачем визнається факт повідомлення позивачем Страховика про страховий випадок 15.09.16 в телефонному режимі. (а.с. 76) Акт прийому передачі ключів в кількості 2 шт. також міститься в матеріалах справи. З нього вбачається, що така передача відбулась 19.09.16. (а.с. 87) З довідки, виданої Білоцерківським відділом поліції ГУНП в Київській області, вбачається, що [PERSON] повідомила, що документи на автомобіль, а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ та водійське посвідчення перебувало в автомобілі під час викрадення. (а.с. 88) Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування». Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим. Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1.2. укладеного між сторонами Договору страхування Страховик зобов'язаний протягом 2 днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. Згідно п. 22.1.3. Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно з розділом 25 Договору. П. 22.3. Договору передбачає право Страховика визнати подію не страховим випадком та/або відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі розділу 26 цього Договору. В свою чергу Страхувальник зобов'язаний згідно п. 22.2.4 Договору не зберігати у громадському та службовому місцях (приміщеннях) додаткові комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля). Також згідно п. 23.1.11 Договору в разі настання передбаченої у п. 20.2 Договору події Страхувальник зобов'язаний, у випадку викрадення ТЗ в день подання Страховику письмового повідомлення про настання події, передати представнику Страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля), або довідку про їх вилучення органами МВС. Відповідно до п. 26.5.16 Договору Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо Страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою). Відповідач вважає, що у випадку, що стався дії кваліфіковано не як грабіж та не як розбій, відтак, до даного випадку не застосовується виключення щодо можливості ненадання документів на автомобіль в порядку передбаченому п. 23.1.11 Договору. Проте, такі доводи відповідача суд не приймає до уваги, адже ч. 3 ст. 289 КК України є спеціальною нормою, яка кваліфікує дії суб'єкта злочину, що полягають у вчинені умисного, з будь-якою метою протиправного вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Таким чином, посилання відповідача, що оскільки в позовній заяві позивач зазначає про викрадення у неї автомобіля, а не про вчинення розбою або грабежу, не приймаються судом до уваги, оскільки у фабулі Витягу з ЄРДР кваліфіковано, саме «вилучення будь-яким способом транспортного засобу», тобто дії передбачені ч. 3 ст. 289 КК України. Відтак, даний факт, внесений до ЄРДР № 12016110030004709, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, суд розглядає саме як страховий випадок, передбачений Договором страхування, що укладався між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем було виконано свої договірні зобов'язання належним чином щодо повідомлення про настання страхового випадку та надання ключів від замка запалювання ТЗ, а ненадання свідоцтва про реєстрацію ТЗ пояснюється його викраденням разом з автомобілем. Стосовно посилання відповідача на те, що [PERSON] є неналежним позивачем у даній справі. У статті 636 ЦК України визначено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону України «Про страхування»). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Таким чином, доводи щодо того, що [PERSON] є неналежним позивачем у справі спростовуються тим, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з проханням вирішити питання про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування. Проте, таке право Банком не було використано, а в даній справі від його представника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо позовних вимог заперечень не надійшло. Відтак, сума страхового відшкодування становить: за період з 30.03.16 по 15.09.16 з урахуванням суми знецінення (розділ 11 та п. 29.10. Договору) в розмірі 44362,50 грн. (958129,00 х 10% / 365 х 169), розмір франшизи 9581,29 грн. 958129,00 грн. - 44362,50 грн. - 9581,29 грн. = 904185,21 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 904185 грн. 21 коп. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що комплект ключів Страхувальник передав Страховику 19.09.16, ним мало бути здійснено виплату страхового відшкодування не пізніше 19.11.16. Відтак, розмір пені за період з 19.11.16 по 01.05.17 складає: розмір пені = 904185,21 грн. (сума боргу) х 0,3% х 134 робочих днів = 363482,45 грн. Розмір 3% річних з 19.11.16 по 01.05.17 складає: розмір 3% річних = 904185,21 грн. х 3% / 365 х 165 календарних днів = 14566,05 грн. Крім того, розмір інфляційних втрат за період з 19.11.16 по 01.05.17 складає 61235,59 грн. Таким чином, загальна сума штрафних санкцій, що підлягає стягненню на користь позивача з АТ «СК «АХА Страхування» сума пені - 363482,45 грн., 3% річних - 14566,05 грн., інфляційні втрати - 61235,59 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 80000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок відмови у виплаті страхового відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, всупереч вказаних вище положень цивільного законодавства, не довів перед судом наявність вини відповідача у завданні моральної шкоди, причинний зв'язок між дією і наслідком. Договором страхування не передбачено такий вид цивільно-правової відповідальності відповідача як відшкодування моральної шкоди. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для стягнення суми відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial