Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до 15.05.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького міськрайонного суду було ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. 08.06.2011 року Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв'язку із досягненням їх сином повноліття. Після закінчення [PERSON] школи з вересня 2011 року він на денній формі навчався у Луцькому коледжі рекреаційних технологій і права. Відповідно до п. 4.2 договору про підготовку фахівця на умовах повного відшкодування витрат № 91/11-12 від 25.08.2011 року - позивачем вносилась плата за надані послуги в розмірі 8000 гривень. З вересня 2012 року по 2014 рік [PERSON] навчався в Луцькому інституті розвитку людини університету «Україна», за що були понесені витрати в розмірі 20450 гривень. З 01.09.2015 року [PERSON] продовжує навчатись в приватному вищому навчальному закладі «Академія рекреаційних технологій і права» та на даний час знаходиться на повному утриманні матері. Відповідно до п. 4.2 договору № ПВШ-2015/1Д/137 від 25.08.2015 року плата за надання освітньої послуги становить 12450 гривень. Позивач зазначає, що у зв'язку з навчанням сина в Луцькому коледжі рекреаційних технологій і права, в Луцькому інституті розвитку людини університету «Україна», в ПВНЗ «Академія рекреаційних технологій і права» на платній формі навчання, нею понесено додаткові витрати на розвиток здібностей та навичок дитини у вигляді плати за навчання в розмірі 40800,00 грн. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. У зв'язку з чим позивач просить суд, стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.11.2012 року та стягувати їх до [INFO] року , тобто до досягнення сином 23 років. Крім того, просить суд стягнути з [PERSON] додаткові витрати пов'язані із розвитком здібностей і навичок сина [PERSON], у зв'язку з навчанням у вищих навчальних закладах у розмірі 20400,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, та не заперечував щодо стягнення з нього на утримання повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчатись, в розмірі - 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання та досягнення сином двадцяти трьох років, тобто до [INFO] року. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другими з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 08.06.2011 року Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв'язку із досягненням їх сином повноліття. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], 15.05.2006 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Рішенням Луцького міськрайонного суду було ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. 08.06.2011 року Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв'язку із досягненням їх сином повноліття (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 311 від 11.11.2015 року, [PERSON] навчається у Академії рекреаційних технологій і права, термін навчання з 01.04.2015 року по 30.01.2017 року, форма навчання платна, денна. (а.с. 8) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не приймає участі в утриманні повнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. (а.с. ) Тому, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі - 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, з 23.11.2015 року до припинення навчання та до досягнення ним двадцяти трьох років. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення в її користь з відповідача суми в розмірі 20400,00 грн. додаткових витрат на дитину, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, посилалася на те, нею понесено додаткові витрати на дитину у вигляді плати за навчання в розмірі 40800,00 грн., тому враховуючи рівність обов'язків по утриманню дітей, сума в розмірі 20400,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача. Проте, враховуючи взаємовідносини, які виникли між сторонами, на думку суду стягнення з [PERSON] суми понесених позивачем витрат на навчання сина - [PERSON] в розмірі 20400,00 грн., є по суті вимогою щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання за минулий період, а не додатковими витратами на розвиток здібностей дитини. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, всупереч ст. 60 Цивільно-Процесуального Кодексу України, ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, позивач не довела та не підтвердила належними та допустимими доказами ті обставини, які свідчать про те, що вона вживала заходи щодо отримання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки, на думку суду та обставина, що позивач самостійно оплачувала навчання сина, не пред'являючи до батька дитини жодних претензій, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. При цьому, в судовому засіданні з пояснень сторін та їх повнолітнього сина [PERSON] встановлено, що [PERSON] відшкодовувались збитки, завдані його сином [PERSON], внаслідок вчинення ДТП, яка сталась 27.06.2014 року, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 05.09.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial