Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 382 563 грн. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 31 серпня 2020 року [PERSON] , за вироком суду був визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В результаті протиправних дій [PERSON] , [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/681-С/2020 від 27.03.2020 року, отримала тілесні і ушкодження у вигляді: синця та садна на голові, що відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень. У момент побиття позивач також перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. Поряд з позивачем, в момент побиття, перебувала її малолітня дитина. Психоемоційний стан позивача та її дитини після нападу різко погіршився. Це виразилося у раптових пробудження серед ночі, нічних жахах у позивача та її дитини. Раптових істериках у дитини тощо. Позивачу спричинена моральна шкода. Моральна шкода спричинена відповідачем позивачу полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з нанесенням позивачу тілесних ушкоджень, фізичному болю та стражданнях які позивач зазнав під час лікування тілесних ушкоджень які нанесені відповідачем; в моральних стражданнях та настанні інших негативних наслідків для позивача, які спричинені протиправною поведінкою (діями) відповідача, внаслідок чого знижена якість життя позивача на певний період; в порушенні цивільних прав позивача на здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку; в порушенні прав позивача як людини на недоторканість та принижуюче гідність поводження. Завдану моральну шкоду позивач оцінила і заявила до стягнення у розмірі 382563,00 грн., розраховану за методикою професора [PERSON] «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань», яка носить рекомендаційний характер і підтверджується наведеним розрахунком за «Методикою психологічних досліджень у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди», яка включена до Реєстру методик проведення судових експертиз за реєстраційним кодом 14.1.75. Протиправні дії відповідача підтверджені вироком суду від 31.08.2020 року, а отже позивач має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок скоєння протиправних дій. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2021 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 12.03.2021 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому він не погодився із позовною заявою та зазначив, що в процесі розгляду кримінальної справи щодо [PERSON] було винесено вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2020 року, яким встановлено, що в результаті протиправних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/681-С/2020 від 27.03.2020 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна на голові, що відносяться до легкого тілесного ушкодження. Яких-небудь інших тілесних ушкоджень у потерпілої від протиправних дій [PERSON] судово медичними експертами не встановлено. У той же час, позивач в своїй позовній заяві посилається на інші тілесні ушкодження, які, нібито, на її думку у неї виникли в зв`язку з діями [PERSON] . Позивач в своїй позовній заяві всупереч встановленим фактам посилається на те, що вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційній стрес. Однак, в своїй позовній заяві позивач не призводить у якості доказу абсолютно ніякого медичного висновку. А також ніякого висновку медиків-фахівців, які б установили і підтвердили наявність у позивача та дитини страхів і переживання, які вона оцінює в розмірі 382 563 грн.\~Вказана сума\~є необгрунтованою. У чинному\~кримінальному законодавстві\~України не\~існує будь-яких\~актів,\~вказуючих порядок\~і суму\~визначення моральної\~шкоди.\~У тому\~числі точних\~критеріїв матеріального\~еквівалента душевних\~переживаній,\~порушення ритму\~життя,\~нервових переживань\~і т.д. У той же час, розрахунки, наведені в позовній заяві та розраховані за допомогою математичних формул і коефіцієнтів, базуються на припущеннях позивача та явно суперечать принципам розумності та справедливості, адже взагалі носять рекомендаційний характер, а тому є не точними. У зв`язку із чим, позовна заява в повній мірі не містить будь-яких конкретних міркувань при визначенні суми моральної шкоди, яку позивач вказує в позовній заяві. Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. 23.03.2021\~року позивачем\~ [PERSON] \~надано відповідь\~на відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~остання не\~погодилася із\~доводами відповідача\~та зазначила,\~що \~моральна шкода\~визначається за\~методикою 14.1.75,\~що затверджена\~та зареєстрована\~в Міністерстві\~юстиції України\~18.01.2019\~року.\~У випадку якщо відповідач не згоден із здійсненим розрахунком на самих мінімальних показниках методики - в нього є гарантоване право заявити клопотання про проведення відповідної експертизи. Також зазначила, що наявність шкоди (презумпція моральної шкоди), протиправність діяння, наявність зв`язку між шкодою і протиправними діями та вини, підтверджено вироком суду від 31.08.2020 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін під час судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. 01.10.2020 року вказаний вирок набрав законної сили. Відповідно до частини 6\~статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Як вбачається з тексту зазначеного вироку, суд, з посиланням на обвинувальний акт у кримінальному провадженні, встановив, що 07.01.2020 року [PERSON] , знаходячись на сходовому майданчику біля своєї квартири, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раніше сформованих особистих неприязних відносин, з [PERSON] , який є батьком його колишньої дружини [PERSON] , спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, цього ж дня, [PERSON] , знаходячись біля своєї квартири, маючи намір на навмисне нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , яка є матір`ю його колишньої дружини [PERSON] , і в цей час вийшла з ліфту, щоб зупинити конфлікт, який виник між [PERSON] та [PERSON] , спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, 19.03.2020 року [PERSON] , знаходячись поблизу магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході конфлікту з колишньою дружиною [PERSON] , спричинив останній тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому, у вказаному вироку зазначено про те, що [PERSON] беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 7\~статті 128 КПК України\~особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що цивільний позов [PERSON] не пред`явила під час кримінального провадження до початку судового розгляду, вона звернулася в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 1\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Частинами 1-3\~статті 23 Цивільного кодексу України\~та роз`ясненнями, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Враховуючи, що при розгляді справи було встановлено факт заподіяння відповідачем позивачу тілесних ушкоджень, що мали наслідком синця та садна на голові, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09/681-С/2020 від 27.03.2020 року у своїй сукупності відноситься до легких за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що позивач зазнала негативних наслідків у вигляді душевних страждань, які виразились у фізичному болі, адже отримані нею тілесні ушкодження змусили перенести фізичний біль та пережити емоційний стрес, наслідки цієї події унеможливили її нормальну життєву діяльність та обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Вказані події стали джерелом негативних емоцій та переживань, що призвели до погіршення стану здоров`я, однак суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної школи у розмірі 382\~563 грн. надмірними, саме такий розмір моральної шкоди не знайшов підтвердження у судовому засіданні, а тому

Outcome: partial