Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачів солідарно борг за договорами позики від 01 листопада 2011 року, від 17 грудня 2011 року, 09 березня 2011 року, 02 травня 2012 року, 28 січня 2016 року, 14 лютого 2016 року, 31 березня 2016 року в сумі 9478860 гривень, судові витрати та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у період часу з 1 листопада 2011 року по 31 березня 2016 року між [PERSON] та відповідачами було укладено вісім договорів позики на загальну суму 134 500 доларів США та 5\~729 000 гривень. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , після смерті останнього було відкрито спадкову справу. Єдиною спадкоємицею після померлого є вона, [PERSON] , та спадщину прийняла. При цьому їй стало відомо про наявність вказаних договорів позики. Усі її спроби зв`язатись з боржниками виявились марними. Станом на 3 січня 2019 року відповідачі гроші не повернули. Сума заборгованості з урахуванням курсу НБУ станом на 3 січня 2019 року (27,88 гривень за 1 долар США) становить 3749860 гривень та 5729 000 гривень, а всього 9478860 гривень. При цьому позивач просить поновити строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідачів боргу за розписками від 01 листопада 2011 року, 17 грудня 2011 року, 02 травня 2012 року та посилається на те, що про існування вказаних договорів позики вона дізналась лише при оформленні спадщини після померлого [PERSON] 30 грудня 2018 року, отже строк пропущений нею з поважних причин. Сторони до суду не прибули. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник позивача адвокат Бодягін І.Б. також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відп овідачам судові повістки надсилались рекомендованою поштою за адресою їх реєстрації, однак кореспонденція ними не отримана з невідомих причин, конверти повернуті суду за закінченням строків зберігання. Разом із тим, вживши передбачені законом заходи виклику відповідачів, та виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, та зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 129 Конституції України\~встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Встановлено, що у період з 09 березня 2011 року по 31 березня 2016 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] , з іншого, було укладено 8 (вісім) договорів позики грошових коштів, зокрема: - 09 березня 2011 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2\~509\~000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 01 листопада 2017 року; - 01 листопада 2011 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 288\~000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 01 листопада 2012 року; - 01 листопада 2011 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 125\~000 доларів США та зобов`язалися повернути борг до 01 грудня 2015 року; - 17 грудня 2011 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 699\~000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 17 грудня 2012 року; - 02 травня 2012 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 633\~000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 01 грудня 2012 року; - 28 січня 2016 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 175\~000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 01 серпня 2016 року; - 14 лютого 2016 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 425 000 гривень та зобов`язалися повернути борг до 01 серпня 2016 року; - 31 березня 2016 року, за яким відповідачі отримали в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 9500 доларів США та зобов`язалися повернути борг до 02 серпня 2016 року. Вищевказані договори позики (розписки) підписані відповідачами, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних їх умов, що свідчать про укладення таких договорів відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України. Як слідує зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3\~ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу розписки у кредитора, свідчить про невиконання боржниками своїх боргових зобов`язань. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведення факту наявності заборгованості по вищезазначеним договорам позики (розпискам). Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30 червня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно довідки приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупінової Н.Є. від 30 грудня 2018 року № 389/02-14, 18 липня 2018 року було заведено спадкову справу № 45 /2018 після померлого батька [PERSON] . Єдиною спадкоємицею за заповітом на все майно є його дочка, [PERSON] , [INFO] , яка спадщину прийняла. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1213 ЦК України). Отже [PERSON] , прийнявши спадщину після померлого [PERSON] , успадкувала крім іншого, право вимоги останнього до боржників [PERSON] за розписками. Наявність у позивача оригіналів розписок свідчить про те, що зобов`язання відповідачів залишаються не виконаними. Загальна сума боргу відповідачів складає 5\~729 000 гривень та 134\~500 доларів США. Станом на день ухвалення рішення офіційний курс НБУ становить 2455,5302 гривень за 100 доларів США. Отже 134500 доларів США дорівнює 3\~302 688 гривень, а загальна заборгованість відповідачів становить 9\~031\~688 гривень. При цьому суд зауважує, що за договором позики від 01 листопада 2011 року встановлено строк виконання зобов`язання 01 листопада 2012 року (за одним) та до 01 грудня 2015 року (за другим); за договором від 17 грудня 2011 року строк виконання встановлено до 17 грудня 2012 року; за договором від 2 травня 2012 року до 01 грудня 2012 року. Позов подано 04 січня 2019 року, тобто після спливу строку позовної давності за вказаними договорами. Стаття 256 ЦК України\~визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України\~визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позивач просила строк позовної давності поновити, посилаючись на те, що вона дізналась про наявність в неї права вимоги за договорами батька лише 30 грудня 2018 року. Відповідачі про застосування строку позовної давності не заявляли. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у дольовому порядку сплачений нею судовий збір за подання позову та заяви про його забезпечення у сумі 9989,20 гривень, - по 4994,60 гривень з кожного. Будь-яких доказів щодо наявності та розміру витрат на правову допомогу суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved