Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позов мотивує тим, що вона народилась 23 серпня 1999 року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2016 року вона поступила на навчання до Державного закладу «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування», форма навчання денна, що підтверджується відповідною довідкою. Батько в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальне забезпечення. Просить стягнути з [PERSON] до закінчення навчання до 30 червня 2018 року в її користь аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судовий збір стягнути з відповідача. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, заявлений позов до нього не визнав. Подав до суду заперечення, згідно якого вважає позов безпідставним, оскільки 23.08.2017 року позивачка досягнула повноліття, але він і надалі продовжує добровільно допомагати їй матеріально, що стверджується копіями квитанцій банку, що свідчить про переказ коштів на рахунок колишньої дружини. Надавати матеріальну допомогу в розмірі більшому, як той, що він надає добровільно він змоги не має. На даний час відповідач не працевлаштований, з метою утримання сімї займається будь-якими тимчасовими заробітками, які не приносять стабільного та великого доходу і не є систематичними. Проживає він разом з дружиною та чотирма малолітніми дітьми, які перебувають на його утриманні. Основний дохід становить допомога малозабезпеченій сімї, що виплачується державою. Дружина [PERSON] не працює, бо здійснює догляд за дітьми. Становище сімї є матеріально важким. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-СГ № 036451 від 19.10.1999 року (а.с. 3) Згідно поданої довідки від 11.09.2017 року (а.с. 4) [PERSON] дійсно навчається у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування» в групі № 218 за професією «Флорист. Оформлювач вітрин, приміщень і будівель» на неповному державному забезпеченні, з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Форма навчання денна. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але не менше 23 років; продовження ними навчання; потреба, у зв'язку з цим, у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів, і інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON], згідно поданої до суду копії трудової книжки, з 02.04.2004 року припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 13 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З довідки, яка додана до матеріалів справи, про склад сімї відповідача убачається, що сімя складається з [PERSON], [PERSON], дочки - [PERSON], [INFO], дочки- Кучинської [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO]. Наявність дітей підтверджена копіями свідоцтв про народження, які додані до матеріалів справи. Копія посвідчення № 018735 від 04 серпня 2011 року ВС 018735, яке додане до матеріалів справи, вказує на те, що сімя [PERSON] та [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Крім того, представлена копія довідки № 66 від 20.09.2017 року, яка долучена до матеріалів справи, про те, що [PERSON], [INFO], з 19.08.2016 року перебуває на диспансерному обліку, або має статус «дитина-інвалід», діагноз зашифрований Х20. Судом також встановлено, що відповідач добровільно сплачує кошти на рахунок своєї колишньої дружини [PERSON], про які зазначив в запереченні і підтвердив банківськими квитанціями від 24 липня 2017 року на суму 550 гривень, від 29 серпня 2017 року на суму 510 гривень, 19 вересня 2017 року на суму 510 гривень, 25 жовтня 2017 року на суму 550 гривень. З поданої довідки з Буського районного управління праці та соціального захисту населення, яка додана до матеріалів справи, за останні шість місяців поточного року, а саме з квітня 2017 по вересень 2017 року сімя [PERSON] отримала державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя. З вищенаведеного, суд робить висновок, що в силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України відповідач довів суду обставини на які посилався і обгрунтував доказами в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України належними і допустимими докази, які суд приймає до уваги. Позивач [PERSON] надала суду єдиний доказ про стягнення аліментів в свою користь це довідку з місця навчання, будь-яких інших обгрунтованих доказів суду не представлено. Ураховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заявленого позову, оскільки матеріальне становище відповідача скрутне, має на утримані чотирьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, сімя має статус багатодітної сімї, щомісячний дохід сімї складає в середньому 3500 гривень, добровільно сплачує кошти позивачці щомісячно.

Outcome: dismissed