Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом [PERSON] , Департаменту з питань реєстрації виконавчого орагну Київської міської ради, третя особа - ЖБК «Авіатор-11» про визнання права власності на частину квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1974 р. по 06.04.1989 р. На підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 13.06.1985 року [PERSON] був виданий ордер № [NUMBER] на сім`ю з 3 осіб на право заняття 3 кімнат житловою площею 41.93 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . 21.08.1989 року між сторонами було укладено мирову угоду, яка була посвідчена головою правління ЖБК «Авіатор-11» про поділ паю в сумі 5738 карбованців станом на серпень 1989 року, відповідно до якої за [PERSON] закріплено 3309 карбованців, а за [PERSON] закріплено 2429 карбованців. Згідно довідки ЖБК «Авіатор-11» від 11.02.2016 року, [PERSON] повністю оплатила 3309 карбованців та повністю сплатила внески за утримання будинку та комунальних послуг. На час подання цього позову до суду, право власності на спірну квартиру не було зареєстроване. Однак, 30.03.2016 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру, відповідно до якого спірна квартира перебуває у приватній власності відповідача. За таких обставин, позивач просить суд, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог: 1) визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 41,93 кв.м.; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29109414 від 05.04.2016 року 15:31:54, прийнятого державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитенко О.В.; 3) скасувати запис про право власності [PERSON] за № 14028172 від 30.03.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача використав своє право на розгляд справи без його участі, звернувся до суду із заявою, в якій просив позов задовольнити, розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача [PERSON] також скористався своїм право на звернення до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував щодо визнання права власності позивача на 1/2 частину спірної квартири. Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого орагну Київської міської ради свого права на участь у судовому засіданні не використав, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається зі Свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . (а.с. 4) У подальшому шлюб між сторонами було розірвано, що вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 06.04.1989 року зроблено запис № 183. (а.с. 5) Як вбачається з Ордеру № [NUMBER], він виданий [PERSON] на сім`ю з 3 осіб ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) на право заняття 3 кімнат житловою площею 41.93 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . (а.с. 6) Відповідно до Довідки ЖБК «Авіатор-11» від 11.02.2016 року вбачається, що між колишнім подружжям було розділено залишок пайового внеску у співвідношенні: за [PERSON] закріплено 42,85 кв.м., за [PERSON] - 22,65 кв.м. на підставі мирової угоди від 21.08.1989 року. [PERSON] оплатила пайовий внесок у розмірі 3309,00 рублів. (а.с. 7) Згідно з Довідкою ЖБК «Авіатор-11» від 24.03.2016 року, [PERSON] , є власником кооперативної квартири [ADDRESS] ; сума пайових внесків у розмірі 10988 рублів 20 копійок сплачена 22.02.1992 року у повному обсязі. (а.с. 137) Згідно вказаної мирової угоди здійснено розподіл паю у розмірі 5738 рублів та закріплено: за [PERSON] закріплено 3309 рублів, а за [PERSON] закріплено 2429 рублів. (а.с. 3) Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 30.03.2016 року квартира [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с. 54-55) Спірні правовідносини регулюються положенням Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також Закону України «Про власність» з огляду на час виникнення спірних правовідносин. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень постанови Верховного Суду України від 24.06.2015 № 6-318цс15 за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, наразі правовим режимом нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , є приватна власність. Власником квартири з 30.03.2016 року є [PERSON] , що вбачається з Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що позивач просить суд скасувати запис про право власності позивача на всю квартиру, позивач оспорює власність відповідача на всю квартиру [ADDRESS] , та просить суд визнати за нею право власності 2/3 частини спірної квартири, а також скасувати реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією відповідача на всю спірну квартиру. Разом з тим, як вбачається з Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] . Державну реєстрацію права власності здійснено державним реєстратором Микитенко О.В. на підставі Довідки серія та номер: 24/03, виданої 24.03.2016, видавник: Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-11». (а.с. 54) Вищевказана довідка від 24.03.2016 року міститься в матеріалах справи. З неї вбачається, що видана вона [PERSON] , який є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , про те, що сума пайових внесків за квартиру в розмірі 10988 рублів 20 копійок сплачена 22.02.1992 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. (а.с. 137) Разом з тим, в матеріалах справи міститься Довідка ЖБК «Авіатор-11» від 11.02.2016 року вбачається, що між колишнім подружжям було розділено залишок пайового внеску у співвідношенні: за [PERSON] закріплено 42,85 кв.м., за [PERSON] - 22,65 кв.м. на підставі мирової угоди від 21.08.1989 року. [PERSON] оплатила пайовий внесок у розмірі 3309,00 рублів. (а.с. 7) Таким чином, в матеріалах справи містяться дві взаємовиключних за змістом документа, а саме довідки ЖБК «Авіатор-11» від 11.02.2016 року та від 24.03.2016 року. Більше того, довідка від 24.03.2016 року, тобто та, з якої вбачається що власником спірної квартири є відповідач є більш пізнішою, тобто виданої після видачі довідки від 11.02.2016 року, в якій йдеться про сплату позивачем частини пайових внесків за спірну квартиру. Відтак, враховуючи те, що довідка ЖБК «Авіатор-11» від 24.03.2016 року на підставі якої було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем, ніким не оспорена, на час розгляду справи у суді є чинної, суд не вбачає правових підстав для скасування права власності [PERSON] на спірну квартиру, як не вбачає правових підстав для визнання за позивачем права власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частини 5, 6 ст. 81 ЦПК України регламентуються, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом не встановлено законних підстав, для визнання права власності позивача на 2/3 частин спірної квартири та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем на спірне майно. За таких обставин, враховуючи недоведеність позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до матеріалів справи, ухвалою суду від 21 липня 2016 року було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову у справі № 758/2866/16-ц та накладено заборону проводити будь-які дії по відчуженню нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , що належать [PERSON] , до вирішення спору в суді. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed