Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що на момент одруження з відповідачем 21.11.2017 року, вік її доньки становив 2 роки, а позивачка перебувала у статусі матері одиначки. На момент входження до шлюбу [PERSON] запитав її згоди надати йому офіційний статус батька її дитини та змінити відповідно прізвище та батьківство доньки, на що остання погодилась. Так як спільне життя не склалось просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні доньки, оскільки відповідач взагалі не виявляє батьківської турботи до дитини і повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не намагається утримувати своєї дитини, не бере участь у її вихованні. Долею дитини відповідач не цікавиться і з нею не спілкується, байдуже ставиться до потреб, інтересів та захоплень своєї дитини. Вона змушена виховувати дитину одна. У зв`язку з наведеним просить суд позбавити громадянина України [PERSON] батьківських прав відносно доньки - громадянки України [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи Артеменко В.В. позов підтримала та просила його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі Старобільської райдержадміністрації про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] від 06.11.2019 року № 01-22/2270, діючи виключно в інтересах дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки, [PERSON] , [INFO] . На момент одруження вік малолітньої [PERSON] складав 2 роки, а [PERSON] перебувала в статусі одинокої матері. Проживаючи однією родиною [PERSON] встановив батьківство. Оскільки спільне життя в родині [PERSON] не склалося, сторони розлучилися. Під час телефонної розмови спеціаліста служби у справах дітей з [PERSON] , останній повідомив, що біологічним батьком для [PERSON] він не являється, з позбавленням його батьківських прав згоден, та що між ним особисто і матір`ю дитини є домовленість, що перешкоджати чи заперечувати в суді [PERSON] не буде. Встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не підтримує родинних стосунків взагалі. [PERSON] знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З вищенаведених письмових доказів, судом вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не займається її розвитком, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768 гривні 40 копійок. На підставі ст.ст. 164, 165, 166, ст. ст.180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved