Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та відповідач з 1999 р. по 2001 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] р. позивач народила дитину, прізвище, ім'я та по батькові в свідоцтві про народження якої записано за вказівкою матері. В 2001 р. сторони припинили сімейні відносини, однак відповідач відвідував дитину та допомагав фінансово, донька вважає відповідача батьком. В 2007 р. позивач вийшла заміж, змінивши прізвище, у зв'язку з цим, донці також було змінено прізвище та виписане нове свідоцтво про народження. Однак з 2013 р. [PERSON] повністю припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та став висловлювати сумніви у своєму батьківстві. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні матері, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги з урахуванням доповнення підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали суду письмові заперечення, просили відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач пояснив, що з позивачем бачилися періодично, мав інтимні стосунки з нею, але одружуватись не збирався. До того ж, на момент її вагітності знав про стосунки з іншим чоловіком. Дитину своєю не вважає, а з пологового будинку забирав [PERSON] після народження її доньки випадково. Будь-яких стосунків з дитиною позивача ніколи не підтримував, про її життя, побут не цікавився та у вихованні участі не приймав. Вважає, що матеріали справи не відповідають дійсним обставинам. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без їх участі. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], актовий запис № 114). Запис про батька в свідоцтві записано за вказівкою матері. Після одруження позивача (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER], актовий запис №117), 21.04.2007 р. до актового запису про народження дитини були внесені зміни, а саме: прізвище дитини та матері змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до висновків судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 194 аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999%; таким чином батьківство практично доведене. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання та ведення господарства сторонами до народження дитини та після, впродовж трьох місяців. Також пояснили, що відповідач спілкувався з донькою, вона називає його татом, забирав позивача з дитиною з пологового будинку. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої стаття 135 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р., «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України, при встановлені батьківства суд приймає до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Таким чином, суд вважає, що сукупністю доказів у справі було доведено те, що сторони проживали разом, вели спільне господарство до народження дитини, відповідач забирав [PERSON] та доньку з пологового будинку, надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, спілкувався з нею, приймав участь у її вихованні. Також висновком експертизи батьківство відповідача відносно [PERSON], встановлено, з ймовірністю 99,00000%. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про встановлення батьківства є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що дитина не його, з пологового будинку забирав вівдповідача випадково та будь-яких стосунків з дитиною не підтримував, оскільки вони спростуються матеріалами справи та підтверджуються наданими доказами. При цьому суд критично оцінює пояснення свідків - [PERSON] (сусідки відповідача) та [PERSON].(товариша), допитаних в судовому засіданні за клопотанням відповідача. Оскільки, про особисте життя [PERSON] їм взагалі нічого не було відомо. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач є батьком дитини, але ухиляється від її утримання, маючи на це можливість, позов в цій частині також підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3725, 2 грн., які складаються з судового збору в розмірі 114,7 грн., та витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, в розмірі 3610,5 грн. Крім того, згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 229,4 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved