Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Руськоіванівської сільської ради про визнання державного акту втраченим, встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, справу слухати в його відсутність, без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представивши заяву про визнання позову та прохання розглядати справу в його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 11 червня 1997 року померла бабуся позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №458703 від 19.07.2016 року. За життя [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба народів» с.Руськоіванівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області була видана земельна частка (пай) площею 4,2 умовних кадастрових гектарів без визначення меж, що підтверджується сертифікатом серії ОД №0201702, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 16.01.1997 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були її син (дядько позивачки) [PERSON] та донька (мати позивачки) [PERSON], яка померла 16 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №010342 від 16.05.2005 року. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON], який постійно проживав з померлою, надав земельну частку (пай) в оренду, отримував грошові кошти. 26 травня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №154336 від 26.06.2008 року. Позивачка фактично прийняла спадщину після померлого родича, інші спадкоємці на обовязкову частину відсутні, оскільки близьких у померлого не було. Позивачка звернулась до нотаріальної контори, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) був втрачений. Відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Факт, про втрату оригіналу сертифікату для позивачки має юридичне значення, для оформлення спадкових прав. Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved