Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. З врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить встановити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за її адресою проживання та зобов`язати [PERSON] самостійно не змінювати місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що 19.02.2013 року Красноградським районним судом Харківської області ухвалено рішення по цивільній справі №626/170/13-ц про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням суду шлюб між сторонами, зареєстрований 06.10.2007 року Петрівською сільською радою Красноградського району Харківської області, актовий запис № 10, розірвано, проте, деякий час сторони намагались налагодити шлюбно-сімейні відносини та деякий час проживали разом. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина постійно проживає з позивачем. Спочатку сімейне життя позивача та відповідача складалось добре, проте, згодом позивач почав відчувати, що їх сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. В результаті наведеного, протягом останніх років сімейне життя між сторонами остаточно погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення будь-яких шлюбних відносин. Сторони проживають за різними адресами, кожен веде власне господарство, побут та дозвілля. Наразі позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Так, з дати розірвання шлюбу та припинення шлюбно-сімейних відносин, сторони погодили місце проживання дитини за адресою матері, батько періодично запрошував дитину до свого помешкання, проте, загострення конфліктної ситуації розпочалося у лютому-березні 2020 року, після отримання відповідачем судового наказу від 26.12.2019 року про стягнення аліментів. Так, з самого моменту розірвання шлюбу батько дітей не приділяв належної уваги їх фінансовому забезпеченню, що стало причиною стягнення аліментів в судовому порядку, майже не цікавився успіхам в навчанні, дозвіллі, не приймав жодної участі в лікуванні дітей. Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до погіршення конфліктних ситуацій. У квітні 2020 року відповідач самовільно змінив місце проживання сина [PERSON] шляхом морального тиску на дитину. З метою мирного врегулювання питання відносно місця проживання дитини позивач намагалася при особистих зустрічах домовитись із відповідачем, проте відповідач ухилявся від узгодження з позивачами цього питання, чим не брав до уваги інтереси дитини. 09.04.2020 року позивач звернулася до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області з заявою щодо незаконної зміни відповідачем місця проживання їх сина [PERSON] (яке вважала викраденням дитини). Через декілька тижнів неповнолітній син [PERSON] втік від батька та повернувся мешкати до позивача. Відповідач чинить перешкоди у встановленні місця проживання неповнолітного [PERSON] , самовільно його змінює без попередження або погодження із матір`ю, що є порушенням прав матері дитини та самої дитини, яка має налагоджений побут у помешканні матері, місце для сну, розвитку, навчання, має необхідний об`єм зручних та необхідних для нього речей. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява в якій він просить розглянути справу за його відсутності, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення уточненого позову не заперечують. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до приписів ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що 19.02.2013 року Красноградським районним судом Харківської області ухвалено рішення по цивільній справі №626/170/13-ц про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина постійно проживає з позивачем. У квітні 2020 року відповідач самовільно змінив місце проживання сина [PERSON] . З метою мирного врегулювання питання відносно місця проживання дитини позивач намагалася при особистих зустрічах домовитись із відповідачем, проте відповідач ухилявся від узгодження з позивачами цього питання, чим не брав до уваги інтереси дитини. Позивач не згідна із тим, щоб син проживав із відповідачем, адже проживання дитини з матір`ю найкраще забезпечить інтереси самої дитини. Крім того, позивач повністю займається вихованням сина, його розвитком, навчанням, забезпечує матеріально, створила належні умови для його проживання та навчання. Дитина навчається у 6-А класі Петрівського навчально-виховному комплексу Красноградського районної ради Харківської області. Згідно психолого-педагогічної характеристики №01-26/91 від 29.04.2020 року, життям сина [PERSON] в навчальному закладі цікавиться та опікується більше мама. Вона цікавиться успіхами дитини, переживає за рівень мотивації до навчання та виховання, допомагає сину із заняттями, виконує функцію моральної підтримки, постійно спілкується з класним керівником. Протягом всього часу з моменту розірвання шлюбу дитина постійно вказує на своє бажання жити разом з позивачем. Таким чином, проживання сина разом позивачем відповідає в першу чергу його інтересам. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за її адресою проживання та зобов`язати [PERSON] самостійно не змінювати місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що представник позивача в уточненій позовній заяві просив судовий збір не стягувати з відповідача, суд вважає за необхідне, не зважаючи на задоволення позовних вимог позивача, не стягувати судовий збір з відповідача.

Outcome: approved