Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею і відповідачем зареєстровано 04 травня 2005 року у виконкомі Дубівської селищної ради Тячівського району за актовим записом №30. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні та вихованні. Близько двох років відповідач покинув сім'ю та переїхав проживати до своїх батьків і з того часу про дітей не турбується, не цікавиться їх здоров'ям, у добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання та не цікавиться її вихованням, тобто ухиляється від своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Вона ніде не працює, проживає з дітьми у будинку батьків, так як власного будинку не має і їй самій важко утримувати двох дітей. Відповідач добре забезпечений, має легковий автомобіль, який був придбаний ними за спільні кошти, однак користується ним сам, а не в інтересах сім'ї. Він постійного доходу не має, а працює на сезонних роботах за межами країни та отримує там нерегулярні мінливі доходи, розмір яких приховує , так як працює неофіційно. Відповідач є працездатним і молодий за віком, інших осіб на утриманні не має, а тому вважає, що спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у визначеній нею сумі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 4000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить позов задоволити повністю . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив , що відповідач виїжджає на сезонні роботи , але постійного заробітку не має, крім того здійснює догляд за непрацездатну особу, а тому зможе сплачувати аліменти в розмірі не більше 1000 гривень на місяць. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтва про народження дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] матір'ю значиться позивачка [PERSON], а батьком відповідач[PERSON] (а.с. 6,7). Неповнолітні перебувають на утриманні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою виконкому Дубівської селищної ради від 22.11.2017 року за №6417 (а.с.8,9). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки. Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за неповнолітніми дітьми, а відповідач має працездатний вік, постійного місця праці немає і здійснює догляд за особою похилого віку.А тому, із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1100 гривень щомісячно на кожну дитину на їх утримання , так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближеною достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, оскільки позивачка пред'явила позов 28.11.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial