Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій зазначила, що з [PERSON] вона проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з березня 2013 року до березня 2014 року. У період спільного проживання з відповідачем вели спільне господарство. Вирішували побутові питання та мали спільний сімейний бюджет. [INFO] народила доньку - [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 268. Стосунки з відповідачем не склались через постійні сварки з ним. У березні 2014 року сторони стали проживати окремо, хоча на той час, вона вже була на восьмому місяці вагітності. У зв'язку з наведеним, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, раніше пояснив, що з позовними вимогами не згодний та заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 24 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 268. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги № 00013793789 від 24 квітня 2014 року, відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з наказом від 07.06.2014 року № 26-О, [PERSON] надали відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 07.06.2014 року по 15.04.2017 року. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23 квітня 2015 року, [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою від 16 червня 2015 року № 268, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області [PERSON], що 24 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано народження [PERSON], яка народилась [INFO] у місті Лисичанську, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 238. Батько [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до ст. 126 СК України на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області № 415/3771/14-ц від 23 квітня 2015 року про визнання батьківства та згідно справи № 52 від 11 червня 2015 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області прізвище дитини залишилось без змін. Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 16 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 268. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою голови будинкового комітету від 15 травня 2015 року, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі між собою, однак мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитини проживає разом з позивачем, тому остання має право на утримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Задовольняючи позов частково та визначаючи частку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача в якості аліментів на утримання [PERSON], суд виходить з того, що відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, потребує від відповідача матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким відповідач може надавати таку допомогу, але не надає її у добровільному порядку, з урахуванням витрат, які потрібні на утримання самого відповідача, а також той факт, що з відповідача стягують аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial