Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.2016 року у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за №108. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. На даний час вона проживає разом з неповнолітньою дитиною в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, підприємницькою діяльністю не займається, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, інших доходів не має, тому їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, її потребами не цікавиться. Відповідач неофіційно працює по тимчасових заробітках, з чого має певний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців, крім їхньої дитини, не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, однак заперечив проти розміру аліментів, вказаного позивачем, так як він працює по тимчасових заробітках, постійного доходу не має. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 07.06.2016 року у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за №108 (а.с. 6). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеного депутатом Битківської селищної ради, та довідки № 2750 від 13.12.2019 р., виданої Битківською селищною радою вбачається, що позивач на даний час проживає разом з неповнолітньою дитиною в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, підприємницькою діяльністю не займається, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, інших доходів не має. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, її вихованням не займається (а.с. 8-9). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому може надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Таким чином, з врахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дітей, матеріального стану та стану здоровя платника аліментів, який не працює, є фізично здоровою людиною, відсутність інших утриманців, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved