Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] зареєстрований 23 серпня 2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №11; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року, який був зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №11. Стосунки між позивачкою та відповідачем не склались. Відсутність порозуміння у спільних справах стосовно сімейного життя привели до втрати почуття любові і поваги. Сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть з березня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, який в змозі надавати допомогу своїм неповнолітній донці. У звязку з чим, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим у суду є підстави розглядати справу у його відсутність. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 255703 від 12 лютого 2015 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 23 серпня 2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №11, прізвища після одруження: чоловіка Беяр, дружини Беяр (а. с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії І- ВЛ № 396303, [PERSON] народилась 28 жовтня 2014 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с. 7). Довідкою, з місця проживання про склад сімї та прописку від 04.10.2016 року за № 2165 підтверджується, що малолітня [PERSON] [INFO], мешкає разом зі своєю матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої четвертої статті 84 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач не має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, те, що відповідач не страждає на будь які захворювання. Тому, суд виходить із захисту інтересів дітей та того розміру аліментів, який відповідає прожитковому мінімуму для відповідного віку дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, то суд на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: approved