Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 10.08.2012 року між ними укладено шлюб у виконкомі Глиницької сільської ради, Кіцманського району. Вже на протязі тривалого часу разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. За час спільного проживання у них народилася донька, яка проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Просить стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі ? частки його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття доньки. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував щодо його задоволенню та щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частина його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Вказував, що працює в ПП «[PERSON]» в забійному цеху. Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER].(а.с. 5). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Глиницькою сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області № 1157 від 10.08.2017 року, вбачається, що на утриманні [PERSON] дійсно перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. У відповідності до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною та працевлаштованою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення дитиною повноліття, суд вважає вимоги заявлені позивачкою по ? частині всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму до повноліття доньки. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182,183, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved