Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-579 від 29.12.1995 року та державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 28.12.1998 р. 11 вересня 2017 року у державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради при проведенні процедури державної реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельна ділянка з підстав наявності зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме 08.06.2005 року Кам'янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою Запорізької області було накладено арешт нерухомою майна за реєстраційним номером 2062586 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 13 вересня 2017 року їй стало відомо, що відповідно до постанови серія АА № 798069 від 04.02.2004 року, ухваленої К-Дніпровським відділом державної виконавчої служби, накладений арешт на об'єкт обтяження: інше, все майно, адреса: [ADDRESS], власника майна: [PERSON]. [PERSON]. причина відсутності коду: архівний запис. Представником отримано від державної виконавчої служби інформацію та копії виконавчих документів, а саме: копію супровідного листа державному нотаріусу Чайка Т.П. № 02-22-65/1291 від 04.02.2004 року, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 798069 від 04.02.2004 року ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ, рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.11.2003 р. по справі № 2-1047 2003 р., з яких вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [ADDRESS]. Підстава накладення арешту у вказаній постанові зазначено виконавчий лист Кам янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.11.2003 р. по справі № 2-1047 2003 р. про стягнення з [PERSON] на користь Кам'янсько-Дніпровського управляння газопостачання та газифікації- 805 грн.51 коп. Державним виконавцем у 2004 році помилково накладено арешт на все майно по [ADDRESS] [PERSON], оскільки вона мирно володію своєю приватною власністю. Громадянин [PERSON] ([PERSON], [PERSON].), який значиться як боржник в виконавчому проваджені та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, не є та ніколи не був власником та/або користувачем вказаного житлового будинку. Окрім того, зазначений боржник ніколи не був членом її родини та не був зареєстрований у житловому будинку на який накладено арешт, про що свідчить будинкова книга. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, у поданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Сєрікова В.В. заперечувала проти позовних вимог та зазначила, що доводи позивача, що її представником на підставі довіреності було отримано від державної виконавчої служби інформацію та копії виконавчих документів не відповідають дійсності, оскільки відповідно до перевірки бази Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Кам'янсько-Дніпровського управління газопостачання та газифікації у відділі на примусовому виконанні не перебуває, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Отже, у відділі відсутні копії документів виконавчого провадження, а саме супровідний лист від 04.02.2004 року та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2004 року. В свою чергу твердження позивачки про те, що [PERSON] ([PERSON].) не є та ніколи не був власником та/або користуваечм житлового будинку, особисто позивачка та її родина не знайомі, просила суд не брати до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В резолятивній частині рішення по справі № 2-1047 від 03.11.2003 року зазначено, що боржник проживає [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 97102275 від 13.09.2017 року, яку надано позивачкою, арешт зареєстровано 08.06.2005 року за № 2062586 реєсратором Кам'янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою Запорізької області власником зазначено [PERSON]. [PERSON]. крім того об'єктом обтяження зазначено інше, все майно, адреса Запорізька обл., [ADDRESS]. Проте, в постанові державного виконавця боржником є [PERSON], а в Інформаційній довідці [PERSON]. Крім того, супровідний лист до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2004 року, а відомості щодо обтяження зареєстровані 08.06.2005 року. З огляду на вищевикладене доцільним буде залучити для надання пояснень, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Кам'янсько-Дніпровську державну нотаріальну контору Запорізької області. Від представника третьої особи ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» надійшли пояснення до позову, в якій зазначено, що у відповідності до Положення Кам'янсько-Дніпровське відділення ПАТ «Запоріжгаз» є структурним підрозділом товариства та не має статусу юридичної особи, а лише здійснює частину делегованих господарських функцій товариства на визначеній території обслуговування. Заперечень проти позову немає у зв'язку з відсутністю доказів, що могли б підтвердити чи спростувати обставини на яких ґрунтується позов, оскільки згідно даних бухгалтерського обліку, інформація щодо наявності боргу перед ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на підприємстві не збереглась. Суд, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення представника відповідача, вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. 29.12.1995 р. позивачка на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку придбала у власність житловий будинок [ADDRESS], договір посвідчений державним нотаріусом Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори за № 2-579 (а.с. 8-9). Також, 29.12.1995 р. державним нотаріусом Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS], покупцем якого є позивачка та зареєстровано в реєстрі за № 2-580 (а.с. 17). Після реєстрації шлюбу 30.06.1998 р. позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується відміткою в копії паспорта серії [NUMBER] (а.с. 7). На підставі рішення Кам'янсько-Дніпровської міської ради від 17.11.1998 р. № 219 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,16 га за адресою: [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства та видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.1998 р. (а.с. 16). Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 03.11.2003 р. по справі № 2-1047 винесено рішення про стягнення з [PERSON], проживає в [ADDRESS] на користь Кам'янсько-Дніпровського УГГ 754,84 грн. (а.с.23-24). Відділом державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції 04.02.2004 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження стосовно [PERSON], [ADDRESS] та того ж дня постанову направлено державному нотаріусу Чайка Т.П. (а.с. 21, 22). 11 вересня 2017 року у державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, при проведенні процедури державної реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно, [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з підстав наявності зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме 08.06.2005 року Кам'янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою Запорізької області було накладено арешт нерухомою майна за реєстраційним номером 2062586 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 19, 20). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13 вересня 2017 року № 97102275 відповідно до постанови серія АА № 798069 від 04.02.2004 року, ухваленої К-Дніпровським відділом державної виконавчої служби, накладений арешт на об'єкт обтяження: інше, все майно, адреса: [ADDRESS], власника майна: [PERSON], [PERSON], причина відсутності коду: архівний запис. Як вбачається з копії будинкової книги для прописки, громадян [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований (а.с. 13-15). Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Також судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Також судом враховано, що ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік випадків, у яких арешти з майна знімають державні виконавці, а у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Наведене свідчить про відсутність на час розгляду справи підстав для накладення обтяження на належне [PERSON] майно. Тому суд вважає за можливе звільнити усе майно [PERSON] з-під арешту, який міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 2062586. Отже, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved