Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить звільнити з під арешту земельну ділянку площею 0,0399 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер 5110136900:19:013:0070, отриманої у приватну власність [PERSON] за договором дарування розміщеного на ній житлового будинку № 43-Б, укладеним 04.11.2008 року і зареєстрованим у реєстрі правочинів за № 947. При цьому позивач посилається на те, що 06 серпня 2012 року було відкрито ВП № 33727170 за виконавчим листом № 1512/1516/2012, виданим 31.07.2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 159 426,81 грн. В ході виконання вказаного виконавчого листа був накладений арешт на земельну ділянку площею 0,0399 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, власником якої є позивачка, чим були порушені її права на розпорядження своїм майном, а тому [PERSON] вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] до судового засідання не зявилась, повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила. в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 3-яособа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: представник Київського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 04 листопада 2008 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 947, дарувальник [PERSON] подарував, а обдаровувана [PERSON] прийняла в дар 7/10 частин житлового будинку № 43-Б з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в м. Одесі по вул. Жовтневої революції та земельну ділянку площею 399 кв.м, на якій розміщені 7/10 частин житлового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер 5110136900:19:013:0070, що також підтверджується рішенням Київського райсуду м.Одеси від 04 серпня 2008 року. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 20 листопада 2008 року у КП ОБТІ та РОН була здійснена реєстрація права власності на отримані в дар 7/10 частин житлового будинку. 06 серпня 2012 року Першим Київським ВДВС ОМУЮ було відкрито ВП № 33727170 за виконавчим листом № 1512/1516/2012, виданим 31.07.2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 159 426,81 грн. 05 червня 2013 року державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ [PERSON] був складений акт опису й арешту майна боржника, а саме: земельної ділянки площею 0,0399 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Крім того, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. Про судову практику в справах про зняття арешту з майна розяснено, що спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (п. 1). Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби (п. 2). Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність) (п. 6). При таких обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved