Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] зареєстрований 17 лютого 2012 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №90 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня її звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2012 року, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №90. Стосунки між позивачкою та відповідачем не склались. Відсутність порозуміння у спільних справах стосовно сімейного життя привели до втрати почуття любові і поваги. З початку лютого 2016 року сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживає разом з позивачкою, та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча є молодим, здоровим, працездатним чоловіком. Позивачці відомо, що відповідач займається приватним бізнесом, використовує свій автомобіль у якості таксі та в даний час має можливість надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім донькам. У звязку з чим, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Зазначила, що прізвище після розірвання шлюбу залишити «Лещенко». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим у суду є підстави розглядати справу у його відсутність. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 182926 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 17 лютого 2012 року, про що зроблений актовий запис №90, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а. с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії І- ВЛ № 290608 від 18 вересня 2012 року [PERSON] народилась 10 вересня 2012 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії І- ВЛ № 290609 від 18 вересня 2012 року [PERSON] народилась 10 вересня 2012 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с. 5). Довідкою про склад сімї та прописку від 22.02.2016 року підтверджується, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мешкають разом зі своєю матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач не має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, те, що відповідач не страждає на будь які захворювання. Тому, суд виходить із захисту інтересів дітей та того розміру аліментів, який відповідає прожитковому мінімуму для відповідного віку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У Постанові Пленуму ВССУ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014\~ № 10 (пункти 47, 48) визначено, що відсутність розрахунку витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому у вимогах про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, то суд на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: partial