Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи позов тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Також у даній квартирі зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №2182/02-25 від 25.10.2018р., виданої Хацьківською сільською радою Черкаського району Черкаської області. Відповідач за вищевказаною адресою не проживає понад один рік, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та примусово зняти його з реєстрації. Позивач у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено що, квартира за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою №154088178 від 28.01.2019 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта. Згідно довідки Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 25.10.2018р. №2182/02-25, в квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу також зареєстрованй відповідач [PERSON], [INFO] Згідно акта обстеження від 26.10.2018р. встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає близько трьох років. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст.386,391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Будь-яких цивільно-правових угод з власником будинку, які давали б право відповідачу користуватися жилим приміщення у ньому, відповідач не укладав. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], зареєстрований але фактично з 2015 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], тому втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Таким чином позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають до задоволення та є передчасними, оскільки позивач не зверталась з рішенням суду, яке набрало законної сили, до уповноважених органів про зняття відповідача з реєстрації. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи той факт, що позивачем не ставиться вимога про стягнення із відповідача на її користь судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі ст. ст. 317, 386, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України,

Outcome: partial