Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.11.2013 року позичила відповідачу [PERSON] 24 301, 33 доларів США, про що відповідачем було складено розписку, відповідно до якої [PERSON] зобов`язувався сплачувати 24 % річних щомісячно, з кінцевим строком повернення грошових коштів до 13 травня 2014 року включно. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання не виконав, позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 194 240,53 грн., суму боргу з урахуванням інфляції - 140 696, 19 грн. та судовий збір - 3 727,08 грн.. В подальшому представник позивача позовні вимоги змінив, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу з у розмірі 502523, 00 грн. та судовий збір - 5025, 03 грн.. Від стягнення інфляційних збитків відмовився. В судове засідання представник позивача надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду неодноразово не з'являвся, належно сповіщений про час та місце розгляду справи. Надавав клопотання про відкладення розгляду справи. Письмових заперечень проти позову від нього не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 13.11.2013 року [PERSON] взяв у борг у позивачки 24 301, 33 доларів США, про що ним було складено розписку, відповідно до якої [PERSON] зобов`язувався сплачувати 24 % річних щомісячно, з кінцевим строком повернення грошових коштів до 13 травня 2014 року включно(а.с. 39 ). Своє зобов'язання відповідач не виконав, і на час розгляду справи у суді борг не погашено. Відповідно до довідки ПАТ АК «ЕКСПРЕС-БАНК» від 21.05.2015 року № 40-03027/34596, офіційний курс гривні до долара США становить 20,68 гривень за 1 долар США( а.с.45, 46). Таким чином, сума основної заборгованості відповідача перед позивачкою за договором позики станом на дату звернення до суду складає 502 523, 00 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 502 523, 00 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2015 року еквівалентно 24 301, 33 доларів США. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved