Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна [PERSON] , накладеного на підставі постанови №4-475/1484 від 14 грудня 2004 року відділом Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції, внесеного (зареєстрованого) до Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна 22 грудня 2004 за номером обтяження 1563663, реєстратором - Вишгородською районною державною нотаріальною конторою. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її син [PERSON] . Так як, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, 16 вересня 2019 року звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Єременко Т.М. із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження у вигляді арешту всього майна [PERSON] . Таким чином, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 30.01.2020 року по справі відкрито провадження за правила загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.07.2020 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установлений законом порядку, до суду направив лист про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Згідно листів Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 23.10.2019 року №26556 та від 08.04.2020 року №24916, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує обтяження за реєстраційним номером 1563663, що зареєстровано 22 грудня 2004 року, накладеного на все майно, що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Підставою обтяження є постанова 4-475/1484 від 14 грудня 2004 року видана виконавчою службою Вишгородського РУЮ. Крім того, вбачається, що виконавчі провадження щодо стягнень з [PERSON] завершені та знищені в зв`язку із закінченням строку зберігання. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, матір`ю [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] . Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінив прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.12.2019 року. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , співвласниками вказаного житлового будинку являються: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частино 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, визначено, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судовий захист прав приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, у тому числі шляхом розгляду справ за позовами про зняття заборони відчуження нерухомого майна. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно до ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження, при виконанні якого було накладено арешт на все майно [PERSON] завершено, що підтверджено листами Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 23.10.2019 року та 08.04.2020 року, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про зняття арешту з майна [PERSON] , накладеного на підставі постанови №4-475/1484 від 14 грудня 2004 року відділом Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції, внесеного (зареєстрованого) до Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна 22 грудня 2004 за номером обтяження 1563663, реєстратором - Вишгородською районною державною нотаріальною конторою, підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави щодо перебування майна [PERSON] під арештом. Враховуючи Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року та

Outcome: approved