Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання осіб, такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 18.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 22.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Клопотання позивача про виклик свідків задоволено. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить їй та третій особі [PERSON] на праві власності. У даній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] , її син [PERSON] , колишня невістка позивача [PERSON] та онук позивача [PERSON] З 15.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають, вони добровільно покинули квартиру, забрали свої речі, перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачам не чинила, зв`язок з відповідачами втрачений. Позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, не має змоги оформити субсидію. Позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити, надала суду письмові пояснення по суті справи, які відповідають обставинам, що викладені у позовній заяві. Крім того, позивач просила суд у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавали. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши пояснення позивача, письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.02.1998 року, яке видано Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківській тракторний завод», свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 04.02.1998 року № 3679. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2016 року, яке посвідчено 03.08.2016 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-917, позивач [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 2/9 частку квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2016 року, яке посвідчено 03.08.2016 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-915, третя особа [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/9 частку квартири [ADDRESS] . Таким чином, позивачу [PERSON] належить 2/9 частки, а третій особі [PERSON] належить 1/9 частки квартири [ADDRESS] . Викладене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 17.04.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.01.1999 року [PERSON] 23.01.1999 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після одужання змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.02.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до акту обстеження, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] , з 15.06.2015 року та по теперішній час. Згідно відповіді Індустріального ВП ГУНП в Харківській області № 65аз/119-66/01 від 11.07.2019 року, в період часу з 01.01.2018 року по теперішній час до відділу поліції заяв та повідомлень від громадянин [PERSON] та [PERSON] , щодо перешкод у користуванні житлом за адресою: [ADDRESS] , не надходило. Згідно довідки ДУ «Інститут технічних проблем магнетизму Національної академії наук України» №33/132 від 10.07.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи в ДУ «Інститут технічних проблем магнетизму Національної академії наук України» 15.06.2015 року за власним бажанням. Згідно відповіді Індустріального районного військового комісаріату м.Харкова №2/719 від 09.07.2019 року громадянин [PERSON] на військовому обліку не перебуває і не перебував. Отже, під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.06.2015 року не проживають за місцем реєстрації. З квартири виїхали добровільно. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд, перевіривши матеріали цивільної справи, дослідивши пояснення позивача та надані суду докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання осіб, такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше року без поважних причин не проживають у квартирі за місцем реєстрації.

Outcome: approved