Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у юридичному шлюбі з 05.10.2007 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 25.03.2016 р.н, який є дитиною-інвалідом. Позивачка вказує, що на даний час вона із відповідачем не проживають спільно та має намір шлюб розірвати. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сімї, ні в грошовій ні в натуральній формі. Позивачка сама не взмозі утримувати дітей, оскільки не працює по причині того, що постійно доглядає за дитиною-інвалідом. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки знаходиться у працездатному віці. За таких обставин позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 800 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття та на її утримання в розмірі 800 гривень протягом усього часу проживання із дитиною-інвалідом та опікування ним. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій змінила (зменшила) позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 650 гривень щомісячно та аліменти на своє утримання в розмірі 500 гривень щомісячно. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З представленого суду свідоцтва про одруження І-ЕГ №029730 від 05.10.2007 року убачається, що 05.10.2016 року [PERSON] вступив в юридичний шлюб із [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №564. Від шлюбу у сторін народилось двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №066569 від 11.02.2008 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №231487 від 05.04.2016 року). Як убачається із посвідчення серії ААГ №061919 від 22.09.2016 року виданого УСЗН Ковельської міської ради [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом та його матері [PERSON] виплачується державна соціальна допомога на утримання [PERSON] в розмірі 1409 гривень. Крім цього, як убачається із матеріалів справи, зокрема з виписок із медичної картки стаціонарного хворого, консультативного висновку, виписки з історії хвороби, епікризу, індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, неповнолітній [PERSON], [INFO], постійно перебуває на стаціонарному лікуванні, на що витрачаються значні кошти, та потребує постійного догляду зі сторони матері [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні домовленості про спосіб участі в утриманні неповнолітніх дітей між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала. Частиною 2 ст.75 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того із батьків, з ким вона проживає. З матеріалів позовної заяви убачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю [PERSON]О, позивачкою по справі, в м.Ковелі по вул.Шептицького, 2 та знаходяться на її утриманні. Разом із тим, із поданої відповідачем [PERSON] до суду заяви про зменшення заявлених позовних вимог убачається, що [PERSON] хоч і не проживає разом із позивачкою та дітьми з жовтня 2016 року, однак по можливості надає грошову допомогу на утримання дітей, зокрема, виділяв кошти на шкільні потреби, на харчування, купував одяг, іграшки, медикаменти та памперси. Із урахуванням наведеного, змінені (зменшені) позивачкою вимоги щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання самої позивачки, з якою проживає дитина-інвалід є обґрунтовані та доведені наведеними вище доказами. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, змінені (зменшені) позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, і суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 650 гривень щомісячно на кожну дитину та 500 гривень щомісячно на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід, - і такі позовні вимоги, згідно поданої заяви, повністю визнані відповідачем по справі. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved