Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на її користь у вищезазначеному розмірі й за минулий час, а саме за останні три роки на утримання дитини [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2010 року. Під час шлюбу у них з відповідачем народилася донька - [PERSON], [INFO]. Ще у шлюбі відповідач не приймав участі в матеріальному утриманні родини, після розірвання шлюбу ситуація не змінилася. Відповідач матеріальної допомоги ніколи не надавав. Дитина весь час проживає разом із нею, відвідує навчально-реабілітаційний центр і потребує постійної батьківської уваги і допомоги. Але відповідач розуміючи це, все одно ухиляється від надання матеріальної допомоги. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пред'явлену позовну заяву просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги та не заперечували проти стягнення аліментів у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача, посилалися на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову. [PERSON] пояснив, що він має іншу сім'ю, в нього на утриманні перебуває малолітня дитина, на теперішній час він проживає та працює у місті Києві, де вимушений орендувати житло для проживання своєї сім'ї та на що він витрачає 5000,00 грн. щомісячно. Він працює на посаді начальника служби на підприємстві СВП «Автотранспорт» ПАТ «Київенерго», має стабільний та регулярний заробіток у вигляді заробітної плати. За період з травня 2014 року по жовтень 2014 року його заробітна плата склала 78293,20 грн. Розмір середньомісячної заробітної плати становить 13048,87 грн. Окрім того не було враховано, що він добровільно надавав позивачці допомогу на утримання дитини про що маються відповідні квитанції. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 22 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2010 року. Донька [PERSON] проживає разом із позивачкою [PERSON], яка несе витрати по утриманню та вихованню дитини. Відповідач також надає допомогу дитині шляхом щомісячних переказів на корить позивачки грошових коштів, про що в матеріалах справи надані відповідні квитанції (а.с. 26-39). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач є її сином та він завжди надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Навіть коли її син перебував у відрядженнях він залишав їй кошти, щоб вона щомісячно переказувала їх позивачці, що вона й робила від імені свого сина. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно проживає в місті Києві та винаймає житло згідно з договором оренди від 19.10.2014 року і сплачує 4000,00 грн. орендної плати щомісячно, має захворювання на виразкову хворобу та перебуває на обліку у зв'язку з такими шлунковими захворюваннями, також перебуває у іншому шлюбі з гр. [PERSON], та має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із ним та дружиною. Розмір середньомісячної заробітної плати відповідача на підприємстві СВП «Автотранспорт» ПАТ «Київенерго» становить 13048,87 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати, працює, має стабільний та регулярний заробіток та не заперечував у судовому засіданні про стягнення аліментів у зазначеному розмірі. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В частині позову що стосується стягнення аліментів за останні три роки слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами той факт, що вона вживала заходів у період з 01.08.2011 року по 01.08.2014 року щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Окрім того в судовому засіданні встановлено, що відповідач до пред'явлення позову надавав допомогу позивачці на утримання дитини шляхом поповнення її банківської картки та щомісячних грошових переказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial