Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 25 лютого 2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON], а 01 липня 2014 року народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з січня 2017 року з сім'єю не проживає, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. В позові позивач також зазначила, що відповідач відповідно до стану свого здоров'я та матеріального становища в змозі утримувати дітей та сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання 22.05.2017 року сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві просила позов задовольнити, а відповідач в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 25 лютого 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.02.2012 року (а.с. 4). [INFO] року у сторін по справі народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження [NUMBER] від 22.08.2012 року (а.с. 5), а 01 липня 2014 року у них народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 03.07.2014 року (а.с. 6). Малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою № 1077, виданою Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області 07.04.2017 року (а.с. 7) і актом обстеження матеріально-побутових умов від 05.04.2017 року (а.с. 8). Так, на підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання спільних дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх дітей сторін по справі, суд враховує їх стан здоров'я та матеріальне становище, які здорові, перебувають на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця і до досягнення старшою дитиною повноліття. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей підлягають задоволенню, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

Outcome: approved