Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до[PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати укладений між нею, [PERSON], [PERSON] який діяв від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] як покупцями, та [PERSON], [PERSON] як продавцями, договір купівлі-продажу № 8873 від 09.08.1995 року, квартири [ADDRESS] та зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа»дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 09.08.2015 року між її матір'ю [PERSON], її батьком [PERSON], який діяв від свого імені та в інтересах позивачки, яка на той час була неповнолітньою як покупцями, та [PERSON], [PERSON] як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 8873 квартири [ADDRESS], який був зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» в журналі реєстрації угод під № 8873 від 09.08.1995 року. Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу, між сторонами були обумовлені усі істотні умови угоди, в тому числі вартість квартири, яку мати і батько повністю передали відповідачам до укладання угоди. Крім іншого, продавці засвідчили факт належності їм вказаного нерухомого майна та надали оригіналиправовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна, а саме свідоцтво про право власності на житло № 539 від 12.07.1995 р., виданого комерційним центром «Пріоритет» та зареєстровано у ОМБТИ 19.07.1995 р. у реєстрі під № 136 пр. стор.158 під № 84. Вказаний договір купівлі-продажу від 09.08.1995 р. батьки позивачки зареєстрували як правовстановлюючий документ, який посвідчував право власності на придбане нерухоме майно в ОМБТІ та РОН, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під № 84 на стор. 158 в кн. 136 пр. від 14.08.1995 року. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та позивачка виконали всі умови договору купівлі-продажу від 09.08.1995 р. та набули право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості. [INFO] року помер батько позивачки, [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане 18 травня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, серія [NUMBER] актовий запис № 5401. Після смерті батька позивачка як спадкоємець за законом у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала її батьку, [PERSON], померлому [INFO] р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49150348 від 19.09.2017 року. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю., у листі № 151/02-14 від 19.09.2017 року позивачці було роз'яснено, що наданий нею Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8873, зареєстрований Одеською товарною Біржею 09.08.1995 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в якості учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі, тому для вирішення цього питання позивачці було порекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. З урахуванням наведеного, а також вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідачів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 1995 року між [PERSON], [PERSON] який діяв від свого імені та в інтересах [PERSON], яка на той час була неповнолітньою як покупцями, та [PERSON], [PERSON] як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 8873 квартири [ADDRESS], який був зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» в журналі реєстрації угод під № 8873 від 09.08.1995 року та зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 14.08.1995 року під № 84 на стор. 158 в кн. 136 пр. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 1902. В графі «Батьки» записано: батько: [PERSON], мати: [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [INFO] року помер [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис № 5401. Після смерті батька позивачки - [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частину квартири. Позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив позивачці, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №8873 зареєстрований Одеською Товарною Біржею 09.08.1995 року не відповідає правовим нормам законодавства, а саме: учасниками біржі є тільки її члени. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Згідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 13.12.2001 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Міністерство юстиції України своїм листом від 10.04.1998 року за № 17-12-44 роз'яснило, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. З огляду на те, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, покупці повністю виконали умови договору, сплативши відповідачу обумовлену вартість квартири, проте відповідач ухилився від нотаріального оформлення угоди, суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved