Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що з 20.05.2006 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2020 року був розірваний. Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення шлюбних відносин з нею залишилися проживати діти [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] залишився проживати з відповідачем. Вказує також, що під час розгляду даної справи син [PERSON] переїхав проживати до відповідача. Зазначає, що відповідач на утримання сина [PERSON] допомоги не надає та участі у його вихованні не приймає. Покликаючись на викладенні обставини, та із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 18.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зменшені позовні вимоги підтримує. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи, судом встановлено, що з 20.05.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2020 року був розірваний (а.с. 30-31). \~ \~ \~ \~Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.10.2006 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.01.2010 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.06.2015 року. Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-6). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи та пояснень осіб учасників судового розгляду встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з батьком [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно судового наказу виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 17.02.2020 року стягуються щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 32). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7 ,11) Відповідно до\~ст.12 ЦПКУкраїни\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно \~ \~ \~ \~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» \~ \~ \~ \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована \~ \~ \~ \~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. В п.17 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст.\~180,\~181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоров`я та стан здоров`я дитини, визнання позову відповідачем часково та вважає за можливе стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання сина в такому розмірі. \~ Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved