Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, посилаючись на те, що позивач та відповідач уклали шлюб 15 березня 1996 року, який було розірвано відповідно до рішення Апосолівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року в справі № 171/1678-14ц. В період шлюбу сторонами по справі придбано квартиру розташовану в с. Нива Трудова, по вул. Дімітрова б. 2 [ADDRESS], зареєстровану в Апостолівському державному бюро технічної інвентаризації. Позивач вказує що в період шлюбу з [PERSON]М, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, всі отримані доходи використовували для потреб сімї тому, квартира за вказаною вище адресою також була придбана в шлюбі за спільні кошти. Позивач просить її позовну заяву задовольнити. Визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру розташовану в [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що розташована в [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири розташованої в с. Нива Трудова, вул. Дімітрова б. 2 [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] позовну заяву просив задовольнити, вказуючи на обґрунтованість вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю позивача та відповідача та вимог про визнання за сторонами права власності на рівні частки такої квартири. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І- КИ № 330652 (а.с. 8). В шлюбі у сторін по справі народилась дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ № 137990) та син [PERSON], 21 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 410620 (а.с. 11, 12). 06 серпня 1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладеного договір купівлі-продажу квартири, яка розташована в Нива Трудова по вул. Дімітрова б. 2 [ADDRESS]. Апостолівським державним бюро технічної інвентаризації здійснено реєстровий надпис про реєстрацію квартири за вказаною вище адресою за [PERSON] (а.с. 13). Квартира за відповідною адресою придбана сторонами по справі до набрання чинності СК України - до 1 січня 2004 року. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час придбання квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні норми містяться і в ст.ст. 60, 70 СК України, ч. 3 ст. 368,\~\~ч. 2 ст. 372 ЦК України. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК (абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3). Отже, у суду є всі підстави визнати ідеальні частки сторін щодо квартири розташованої в с.Нива Трудова, по вул. Дімітрова б. 2 [ADDRESS], без реального поділу й залишити квартиру у їх спільній частковій власності. Згідно ч.\~1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 750 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved