Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON], про визнання права власності на 1/10 частину квартири у порядку спадкування за законом. В подальшому [PERSON] доповнила свої позовні вимоги та просила додатково визнати право власності на 1/5 частину квартири у звязку з відсутністю в неї оригіналів право встановлювальних документів на квартиру під номером 85 (вісімдесят пятим), розташованої в місті Одеса по вулиці Радісній в будинку під № 11. До початку судового розгляду третя особа [PERSON] заявила самостійні вимоги до [PERSON], [PERSON] як третя особа на боці позивача, яка заявляє самостійні вимоги про визнання права власності на 1/5 частину квартири у звязку з відсутністю в неї оригіналів право встановлювальних документів на вищевказану квартиру. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2010 року померла її мати [PERSON], якій на момент смерті належала 1/5 частина трикімнатної квартири у м. Одесі. Єдиними спадкоємцями першої черги майна померлої є вона та відповідачка по справі [PERSON]. Після смерті матері, в березні 2011 року позивачка звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину, подала заяву про прийняття спадщини. У Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 260/2011 до майна [PERSON], але отримати свідоцтво про право власності у порядку спадкування за законом не змогла, оскільки не змогла надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, які колись видавалися в одному екземплярі та знаходяться у відповідачів по справі. Відновити ці документи [PERSON] в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом не може, що стало приводом для звернення до суду як з позовом про визнання права власності на 1/10 частку квартири, в порядку спадкування після смерті матері так і визнання права власності на 1/5 частини вказаної квартири за правилами статті 292 ЦК України. [PERSON] вказує, що 29 вересня 2015 року вона отримала від державного нотаріуса [PERSON] Сьомої одеської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому вимушена звернутися до суду та просить визнати право власності на 1/10 частину квартири у порядку спадкування за законом. В якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частку квартири, вказуючи, що вона є співвласницею 1/5 частини спірної квартири. У звязку з відсутністю у неї документів на квартиру, не можливістю їх отримати у встановленому законом порядку, вона ні користуватися, ні розпоряджатися своїм майном не має можливості, оскільки відповідачі по справі відмовляються визнавати, що документи знаходяться у них, спілкуватися з приводу нерухомого майна відмовляються. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів надав до суду заяву, в якій вказав, що позови підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в його та позивачів відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. За таких обставин суд, зі згоди позивачів, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що13 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 437049, виданим Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17 травня 2016 року (повторно), актовий запис 2103 від 14 жовтня 2010 року. Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у випадку відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, вказані у статтях 1261-1265 Цивільного Кодексу України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну померлій 1/5 частину квартири. Позивачка [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контри з заявами про прийняття спадщини. У Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 260/2011 до майна [PERSON] померлої 13.10.2010 року. Факт родинних стосунків [PERSON] з померлою матерю підтверджується: свідоцтвом про народження III-ЖД № 366862, виданим повторно 25 травня 1982 року міським ЗАГС м. Одеси;свідоцтвом про укладання шлюбу, виданим Малиновським райвідділом ЗАГС м. Одеси 01 лютого 1985 року, актовий запис 91; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серія АМІ 222530 від 17 травня 2016 року, виданим Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідно до якого прізвище [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON] у звязку з укладанням шлюбу 01 лютого 1985 році з [PERSON]; свідоцтвом про розірвання шлюбу I-ЖД № 148583, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 06 липня 2004 року, актовий запис 263;свідоцтвом про одруження I-ЖД № 133668, виданим Ново-Долинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області 19 квітня 2005 року, актовий запис № 05, про одруження з [PERSON], та присвоєння прізвища [PERSON]. Факт родинних стосунків рідної сестри позивачки - [PERSON] (до укладання шлюбу [PERSON]) і померлої матері був підтверджений наданими Сьомою одеською державною нотаріальною конторою копіями документів. Належність спадкодавцю 1/5 (однієї пятої ) частки квартири під номером 85 (вісімдесят пятим), розташованої в місті Одеса по вулиці Радісній в будинку під № 11 (одинадцять) підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на підставі його розпорядження № 187890 від 8 квітня 2005 року, та записаного у реєстрову книгу за № 3-22363. Право власності зареєстровано комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 31 травня 2005 року в книзі: 560-пр-200, номер запису: 294, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7389087. Відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей (ст.ст. 42, 68 Закону України «Про нотаріат»), п. 4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до п. 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (п. 4.15 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»). [PERSON] вказала в позовній заяві, що не змогла надати правовстановлюючі документи на 1/5 частку квартири, нотаріусу, у звязку з чим їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ухваленою 29 вересня 2015 року державним нотаріусом [PERSON] Сьомої одеської державної нотаріальної контори. Позивачі [PERSON] і [PERSON] надали докази суду про те, що вони самі не можуть отримати дублікати документів в комунальному підприємстві «Міське агентство з приватизації житла», в підтвердження чого вони надали лист комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» № 553-В/01-07 від 03 червня 2016 року, в якому вказано, що дублікати видаються з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, зазначених у свідоцтві, але відповідачі такої згоди не надали. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач [PERSON] не має можливості набути спадщину в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/10 частину квартири під номером 85 (вісімдесят пятим), розташованої в місті Одеса по вулиці Радісній в будинку під № 11 (одинадцять), яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на підставі його розпорядження № 187890 від 8 квітня 2005 року, та записаного у реєстрову книгу за № 3-22363, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. За таких обставин, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справу п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. З зазначених вище підстав, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої 13.10.2010 року, на 1/10 частину квартири під номером 85 (вісімдесят пятим), розташованої в місті Одеса по вулиці Радісній в будинку під № 11 (одинадцять), оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Судом також встановлено, що іншими співвласниками 4/5 частин квартири під номером 85, розташованої в місті Одеса по вулиці Радісній в будинку під № 11 у рівних частках є [PERSON] (у свідоцтві [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (у свідоцтві Свіріденко) [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Суду надані копії документів про зміну прізвищ співвласників. Вище вказана квартира складає з трьох кімнат жилою площею 45 кв. м., загальною площею 62,00 кв. м. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в позовах вказують, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходилися у померлої [PERSON], у квартирі, у якій вона проживала. У цій же квартирі разом з нею проживали (і проживають) [PERSON] і її син [PERSON]. Позивачі стверджують, що [PERSON] посилається на те, що їй невідома доля правовстановлюючих документів і категорично відмовилася отримувати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Позивачі надалі суду докази того, що вони намагалися отримати оригінали документів від відповідачів. Звертались до них з листом отримати дублікат цих документів, у випадку їх відсутності у відповідачів, в комунальному підприємстві «Міське агентство з приватизації житла», але відповіді від них не отримали. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved