Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що вони з 19 травня 2006 року по 28 липня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними була придбана квартира № 56 по вул. Любомирській (Мікояна), 2, в м. Смілі та автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний № [NUMBER]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не погоджується поділити це майно, [PERSON] просила визнати квартиру та автомобіль обєктом спільної сумісної власності сторін, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири та стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобіля у розмірі 50000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю і просили задоволити його з наведених в ньому підстав. Зазначили, що на даний час відповідач відчужив спірний автомобіль. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири. Враховуючи, що автомобіль він продав за 47900 грн., вважає, що на користь позивачки належить стягнути половину від цієї суми як вартість належної їй частини автомобіля. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 703/2245/17 від 28 липня 2017 року сторони з 19 травня 2006 року по 8 серпня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно з договором купівлі-продажу1-о кімнатної квартири, посвідченим 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 178, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,8 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м. У відповідності з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон\~ відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 8 серпня 2017 року\~ право власності на цю квартиру відповідач зареєстрував 18 лютого 2008 року. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України). Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи наведене за позивачем належить право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу № 00288/04/7141/2016 [PERSON] 31 травня 2016 року купив автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний № [NUMBER], номер кузова (шасі) ХТА21114060250142. Згідно з обліковою карткою № 92586096 від 31 травня 2016 року в цей же день за [PERSON] було зареєстровано право власності на цей автомобіль.\~ Згідно здоговором купівлі-продажу 7144/2017/549103\~ 20 липня 2017 року відповідач продав цей автомобіль за 47900 грн. У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її\~ потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач згоду на продаж автомобіля не надавала. Хоча він і був відчужений в період шлюбу, однак з рішення Смілянського міськрайонного суду від 28 липня 2017 року, вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з лютого 2017 року. Таким чином, оскільки автомобіль ВАЗ-21114 був відчужений відповідачем без згоди позивача, не в інтересах сім'ї, не на її потреби, тому вартість зазначеного автомобіля слід врахувати при поділі майна подружжя, а, враховуючи, що автомобіль відчужений, то з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина його вартості. Визначаючи вартість вказаного майна, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного. Позивач стверджує, що вартість 1/2 частини спірного автомобіля становить 50000 грн. Як на підтвердження цього посилається на приєднаний до матеріалів справи висновок про вартість обєкта оцінки від 9 серпня 2017 року. Судом оглянуто цей висновок і встановлено, що субєктом оціночної діяльності приватним підприємцем [PERSON] було визначено ринкову вартість обєкта оцінки з урахуванням ПДВ, виходячи з визначення вартості, за яку обєкт може бути проданий на відкритому конкурентному ринку при наявності усіх ознак чесної угоди між добровільним покупцем і продавцем та при відсутності нетипових умов фінансування з урахуванням того, що термін реалізації обєкта повинен бути розумно довгим. Так, з урахуванням викладеного, станом на 9 серпня 2017 року вартість спірного автомобіля встановлено у розмірі 50000 грн., відповідно вартість 1/2 його частини\~ становить 25000 грн. Згідно із 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Клопотання щодо призначення експертизи для встановлення вартості автомобіля позивач не заявляла, посилаючись на те, що висновок ПП [PERSON] і є висновком експерта. Однак, суд не може погодитись з таким твердженням позивача, оскільки згідно з ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з ч. 7 наведеної статті обовязковою умовою такого висновку має бути наявність у такому висновку відомостей про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що висновок приватного підприємця не є належним доказом підтвердження вартості спірного автомобіля. Суд також враховує, що відповідач визнав позов в частині стягнення з нього на користь позивача вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 23950 грн., що становить половину від суми, за яку його було продано і яка зазначена в договорі купівлі-продажу. Частино 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин, з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля належить стягнути суму, визнану відповідачем. При цьому, суд враховує, що визнана відповідачем сума менша всього на 1050 грн. від суми, зазначеної у наданому позивачем висновку оцінювача [PERSON] При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1140 грн. та здійснено витрати на правничу допомогу в розмірі 2300 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог. Суд також враховує, що у відповідності з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, що відповідач не заперечував проти розміру судових витрат, понесених позивачем, з нього на користь позивача належить стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог 879 грн. 50 коп. судового збору та 1774 грн. 43 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 2653 грн. 93 коп. На підставі наведеного, ст. 60, 63, 65, 70 СК України,

Outcome: approved