Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розділ спільно нажитого майна подружжя, зазначивши, що з 27.04.1996 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.06.2012 року шлюб розірвано. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання вони побудували будинок та господарські споруди за адресою с.Северинівка, вул.Садова, 17, Тростянецького району Вінницької області. Даний будинок вони будували спільно, за спільні кошти, власними силами та проживали там. Оскільки добровільно відповідач не бажає розділити спільно нажите майно подружжя, позивач змушена звернутись до суду та просила розділити між ними житловий будинок та господарські споруди, виділивши їй 1\\2 частину майна. Також просила визнати за нею право власності на 1\\2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, по вул.Садова, 17, с.Северинівка, Тростянецького району Вінницької області, крім того просила стягнути судові витрати. До судового засідання позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій [PERSON] зазначила, що просить розділити між нею та відповідачем спільно нажите майно, виділивши їй ідеальну частку в спільній сумісній власності , а саме 1\\2 частину житлового будинку, рік побудови 1997 рік літер «А», прибудова, рік побудови 1997 літер «а», погріб 1997 рік побудови літер «Ап», гараж 1999 рік побудови літер «Б2», сарай 1999 року побудови, літер «В», убиральня літер «У». Визнати за нею право власності на вищезазначену 1\\2 частину житлового будинку та господарських споруд та стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір в сумі 645,40грн. та витрати за надання правової допомоги. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не зявились, надіславши заяву про те, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, та проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року по 18.06.2012 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копія рішення Тростянецького районного суду по справі №225/395/12 від 18.06.2012 року.(а.с.19). За час спільного проживання сторони побудували житловий будинок та господарські споруди, що розташований в с.Северинівка, вул.Садова, 17, Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого станом на 14.01.2014 року, де в відомостях стосовно характеристики будинку та господарських споруд (а.с.13) зазначено: житловий будинок-літера «А», прибудова літера «а», погріб літера «Ап», убиральня літера «У»- рік побудови 1997; гараж літера «Б», сарай літера «В» - рік побудови 1999.(а.с.7-13). Факт спільного проживання у новозбудованому будинку разом з відповідачем та спільним сином підтверджено будинковою книгою, де в розділі прописка(реєстрація) зазначено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку по вул.Садовій, 17, с.Северинівка, Тростянецького району Вінницької області. Згідно ст.70 СК України, нажите подружжям майно в період шлюбу, являється спільною власністю. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. На підставі ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з обороту. Статтею 68 зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, що понесені позивачем: 645,40 грн. судового збору та витрати за надання правової допомоги в сумі 950грн. ( доказом чого являється квитанція №81 від 24.06.2015 року та квитанція №173 від 02.09.2015 року) всього на суму 1595,40грн., підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved