Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 41/200 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] та на 41/200 частину вказаного будинку в порядку набувальної давності. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на момент смерті батька - [PERSON] останньому на праві власності належало 41/200 частина будинку [ADDRESS] . [PERSON] заповіту не склав, у зв`язку з чим спадкування відбулося за законом. Після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємця - позивач у справі та її брат - [PERSON] . [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька до державної нотаріальної контори, тобто, прийняла її в силу п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Брат позивача говорив, що не буде оформлювати спадщину, а залишить [PERSON] , щоб остання могла усім користуватись. У зв`язку з тим, що на момент прийняття спадщини після померлого батька законодавством було передбачено право, а не обов`язок, отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] вважала, що вся частка житлового будинку, яка на момент смерті належала батьку, перейшла у її власність. З цих підстав, позивач звернулась за оформленням свідоцтва лише у 2018 році. Але нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2018 року №1925/02-31, з якої [PERSON] дізналась, що після смерті батька - [PERSON] , крім позивача, прийняв ще й [PERSON] . Таким чином, брату позивача належала 41/200 частина будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті все належне йому на момент смерті майно успадкували син - [PERSON] та дружина - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняв її син - [PERSON] . Відповідачі у справі повідомили, що їм не потрібна частка житлового будинку [ADDRESS] . Частку житлового будинку [PERSON] та [PERSON] оформлювати не бажають, з їхньої сім`ї вона нікого не цікавить. Вказаним будинком позивач користується самостійно з моменту смерті батька. [PERSON] зареєстрована за зазначеною адресою, місце проживання не змінювала. Докази прийняття спадщини або оформлення його частки іншими особами відсутні. З цих підстав, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач 1 зазначив, що всією родиною не проживає за адресою: [ADDRESS] приблизно з 1995-1997 року. Крім того, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач 2 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Згідно з ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК УРСР, (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З матеріалів справи слідує, що на підставі рішення виконавчого комітету Комунарської районної Ради народних депутатів від 17.05.1984 року №144/2 [PERSON] встановлено ідеальну частку на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 41/100 (а.с. 9). На підставі зазначеного вище рішення, Запорізьким міськкомунгоспом виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності від 20.06.1984 року № [NUMBER] на 41/100 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 41/100 (а.с. 10). Із змісту позовної заяви слідує, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Доказів протилежного матеріали справи не містять та в судовому засіданні визнано відповідачами 1, 2. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.01.1957 року серії [NUMBER] , актовий запис №195 (а.с. 15), а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.05.1960 року серії [NUMBER] , актовий запис №1598 (а.с. 7). 14.04.1989 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.04.1989 року серії [NUMBER] , актовий запис №226 (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі є донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.05.1991 року серії [NUMBER] , актовий запис №3741 (а.с. 27). Згідно з свідоцтвом про смерть від 30.06.1996 року серії [NUMBER] , актовий запис №6030, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 28). На момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , крім спадкодавця, були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначена обставина підтверджується листом Відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району Управління державної реєстраційної служби фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 30.07.2018 року №04-42/3-3/2563 (а.с. 160). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями (ч. 1). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2). Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2). Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.1996 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування за законом, яку зареєстровано за №1098 (а.с. 146). На підставі зазначеної заяви заведено спадкову справу №846 (а.с. 146). При цьому, що будь-яких доказів, що підтверджують отримання [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] на 41/200 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] матеріали цивільної справи №333/314/20 не містять та відповідачами 1,2 не надано. Крім того, згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.07.2018 року, відомості про складання спадкодавцем заповіту чи видачу свідоцтва про право на спадкування після смерті [PERSON] відсутні (а.с. 160-161). [INFO] помер брат позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.12.2006 року серії [NUMBER] , актовий запис №11062 (а.с. 147). Відповідно до ст. 1216 ЦК України (в ред. від 18.10.2006 року), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України (в ред. від 18.10.2006 року), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України (в ред. від 18.10.2006 року) визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] , [INFO] , перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 31.08.1984 року серії [NUMBER] , актовий запис №689 (а.с. 16). Від шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.1985 року серії [NUMBER] , актовий запис №982 (а.с. 87), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.02.1990 року серії [NUMBER] , актовий запис №263 (а.с. 91). З матеріалів справи слідує, що 09.02.2016 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцова І.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] (а.с. 114). Також, 09.02.2016 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцова І.А. звернувся [PERSON] з заявою, в якій зазначив, що на спадщину після померлого [INFO] батька - [PERSON] не претендує (а.с. 119). З огляду на викладене, 09.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцова І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрований в реєстрі за №124, після смерті [INFO] [PERSON] на належних спадкодавцеві цінних паперів: простих іменних акцій АТ «МОТОР СІЧ» у кількості 1 шт. загальною номінальною вартістю 135 грн. 00 коп., що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах вих. №69, виданою ТОВ «ФІРМА «МОТОР-ДІЛЕР» 10.02.2016 року; нарахованих на ім`я спадкодавця та не отриманих ним дивідендів по належним йому акціям АТ «МОТОР СІЧ» у сумі 82 грн. 41 коп., що підтверджується листом АТ «МОТОР СІЧ» вих. №ВЦП/2632 від 10.02.2016 року (а.с. 141). Зазначена обставина також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.02.2016 року №42911216 (а.с. 142). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.04.2014 року серії [NUMBER] , актовий запис №2400 (а.с. 124). 09.02.2016 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцова І.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті [INFO] матері - [PERSON] (а.с. 84). Також, 09.02.2016 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцова І.А. звернувся [PERSON] з заявою, в якій зазначив, що на спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON] не претендує (а.с. 88). З цих підстав, 09.02.2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрований в реєстрі за №127 після смерті [INFO] матері - [PERSON] на спадщину, яка складається з належних спадкодавцеві цінних паперів: простих іменних акцій АТ «МОТОР СІЧ» у кількості 1 шт. загальною номінальною вартістю 135 грн. 00 коп., що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах вих. №68, виданою ТОВ «ФІРМА «МОТОР-ДІЛЕР» 10.02.2016 року; нарахованих на ім`я спадкодавця та не отриманих ним дивідендів по належним йому акціям АТ «МОТОР СІЧ» у сумі 82 грн. 41 коп., що підтверджується листом АТ «МОТОР СІЧ» вих. №ВЦП/2633 від 10.02.2016 року; 1/2 частини цінних паперів: простих іменних акцій АТ «МОТОР СІЧ» у кількості 1 штука загальною номінальною вартістю 135 грн. 00 коп., що належали її чоловікові - гр. [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина гр. [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах вих. №69, виданою ТОВ «ФІРМА «МОТОР-ДІЛЕР» 10 лютого 2016 року; 1/2 частини дивідендів по акціям АТ «МОТОР СІЧ» у сумі 82 грн. 41 коп., що належали її чоловікові - гр. [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина гр. [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується листом АТ «МОТОР СІЧ» вих. №ВЦП/2632 від 10 лютого 2016 року (а.с. 108). Зазначена обставина також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.02.2016 року №42911821(а.с. 109). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не отримували свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] на спадщину у складі 41/200 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 22.09.2018 року [PERSON] , [INFO] , звернулась до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] , на 41/100 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 163). Постановою державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори від 22.09.2018 року №1925/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 41/100 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] , оскільки, крім позивача у справі, є спадкоємець за законом - син спадкодавця - [PERSON] , 1956 року народження (а.с. 163-164). Дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі 1, 2 у справі визнали позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 41/200 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] , та не заперечували проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Крім того, розглянувши позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 41/200 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації (ч. 1). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4). Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 16.01.2002 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.09.1989 року (а.с. 7). Факт реєстрації та проживання позивача на момент смерті спадкодавця - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується листом Відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району Управління державної реєстраційної служби фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 30.07.2018 року №04-42/3-3/2563 (а.с. 160). Крім того, зазначена вище обставина визнана відповідачами 1, 2 - [PERSON] та [PERSON] . Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 року у справі №910/17274/17. Як встановлено судом, у відповідності до вимог ст. 344 ЦК України, [PERSON] , [INFO] , володіє часткою житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] батька - [PERSON] , зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою з 13.09.1989 року, з цього часу місце проживання не змінювала, тобто, відкрито володіє зазначеним майном більше десяти років. Доказів прийняття спадщини на 41/200 частку будинку за адресою: [ADDRESS] іншими особами матеріали справи №333/314/20 станом на час її розгляду не містять та відповідачами 1, 2 не надано. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачами 1,2 позовних вимог у цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 41/200 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 339,40 грн. покладається судом на відповідачів 1,2 порівну.

Outcome: approved