Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачка, [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 01.01.2020 року, перебуваючи в с. Парасковієвка Мар?їнського району Донецької області, [PERSON] запозичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000 грн., для особистих потреб на строк до 01.05.2021 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] власноруч написав розписку, в якій зобов?язався запозичення повернути в строк до 01.05.2021 року. В якості гарантії повернення позики надав [PERSON] правовстановлюючі документи на домоволодіння [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності. У разі не повернення або несвоєчасного повернення боргу [PERSON] може розпоряджатися домоволодінням як своєю власністю на свій розсуд. Так, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] , на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 07.07.2005 року, посвідченого виконавчим комітетом Новомихайлівської сільської ради за № 178, на праві власності належить [PERSON] . Так, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-1408835262021, земельна ділянка площею 0,2479 га., кадастровий номер 1423385200:02:000:0078, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю І-ДН № 158084). Позивач вказує, що [PERSON] станом на дату звернення до суду запозичені грошові кошти не повернув. Відповідачка підтверджує, що запозичені кошти не повернула, про що подала відповідну заяву. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 576 ЦК України зазначена земельна ділянка є предметом застави і забезпечує виконання [PERSON] боргового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved