Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого30.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківської області; стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому30.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківської області. Від спільного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю, знаходиться на її забезпеченні. Приводом до розпаду сім`ї стали різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 01.02.2020. Відповідач проживає окремо та зобов`язаний брати участь в забезпеченні належного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Ухвалою суду 04.06.2020відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов в частині розірвання шлюбу просив задовольнити, а в частині стягнення аліментів визнав позов в сумі 1 500 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківської області, за актовим записом № 9 (а.с. 6). Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01.02.2020. За таких обставин, суд приходить висновку, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то згідно ст. 112 СК України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В даному випадку суд приходить висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході дослідження матеріалів справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів у твердій грошовій сумі на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач не має постійного місця праці та доходу, однак є працездатним, може надавати матеріальну допомогу дитині, а тому на утримання дитини з нього слід стягувати аліменти. Суд враховує матеріальне становище платника, зокрема його пояснення в судовому засіданні, що його заробіток складає менше, ніж 10 000 гривень на місяць, а також матеріальне становище та стан здоров`я дитини. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial