Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітній дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до якої просить: стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітній дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 11 березня 2006 рок вона перебуває у шлюбі з відповідачам. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітній дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини припинені та діти мешкають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. При цьому, відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дітей, в достатньому обсязі не надає та між сторонами не досягнуто щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Крім того, позивач зазначила, що на даний час не має не може працювати, оскільки постійно знаходиться із малолітньою дитино, яка ще не досягла трирічного віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи про стягнення аліментів визначено суддю Мачуського О.М . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 09червня2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 02 липня 2021 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що він постійно у добровільному порядку надає дружині грошові кошти, остання проживає у квартирі, що належить матері відповідача та він сплачує комунальні послуги за дану квартиру. На початку 2020 року відповідач втратив постійну роботу та на теперішній час постійного стабільного заробітку не має, при цьому, на його утриманні відповідача перебуває мати пенсійного віку. Враховуючи вказані обставини, наявність у власності позивача нерухомого майна, а також необхідність сплачувати відповідачем аліменти на утримання дітей, останній не має можливості додатково сплачувати аліменти на утримання дружини. З урахуванням наведеного, відповідач просить стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень на утримання [PERSON] та 1300 гривень на утримання [PERSON] та відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 13 липня 2021 року позивач подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що позивач є працездатною, здоровою людиною і має можливість отримувати високий дохід. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні матір пенсійного віку не є обґрунтованими, оскільки остання не зверталась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Крім того, через те, що сторони у досудового порядку не можуть вирішити спір щодо утримання дітей та дружини, позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 03 серпня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що факт того, що матір відповідача не зверталась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів не спростовує факту наявності у відповідача на утриманні матері похилого віку. При цьому, наявність у відповідача високого доходу є лише припущеннями позивача. Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 березня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.01.2021 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) . Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, а їх спільні малолітні діти проживають разом з позивачем, що не оспорювалось відповідачем в ході розгляду справи. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ст. 191 СК України) За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідачем надано платіжні доручення щодо здійснення грошових переказів на адресу позивача, однак суду не надано доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо періодичності та розміру аліментів на утримання дітей. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання двох їхніх спільних дітей. При цьому, визначаючи спосіб стягнення аліментів, судом враховується, що у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Таким чином, саме позивач [PERSON] , з якою проживають неповнолітні діти, обирає спосіб стягнення аліментів на утримання дітей, а тому посилання відповідача про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є безпідставними. Враховуючи наведене, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітній дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, з наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, вбачається, що відповідач офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку (доходу), матеріальну допомогу по безробіттю не отримує, має значні витрати на комунальні послуги, має на утриманні матір пенсійного віку, а також буде зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Доказів, що свідчили б про можливість відповідача, надавати матеріальну допомогу дружині-матері до досягнення дитиною трирічного віку, всупереч викладеним обставинам, суду не надано. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом встановлено, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу дружині - матері дитини, а тому суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. Враховуючи, викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітній дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Outcome: partial