Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку вона проживає одна. Однак, за вказаною адресою, окрім позивача, зареєстровано ще [PERSON] - колишню дружину її сина [PERSON] та їх спільних дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Відповідно до рішення Шацького районного суду Волинської області від 11.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З листопада 2013 року відповідач з дітьми у вказаному будинку не проживає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку та зняти з реєстраційного обліку дітей не бажає, хоча [PERSON] зверталася до неї з цим проханням, в тому числі і письмово. Так, 08.10.2014 року позивач надіслала до відповідача лист з проханням знятися з реєстраційного обліку, відповіді на який, станом на дату подачі позовної заяви не надійшло. Майно відповідача та дитячі речі з зазначеного будинку нею було вивезено. На даний час [PERSON], разом з дітьми, проживає за адресою: [ADDRESS]. Син позивача, [PERSON] - колишній чоловік [PERSON], помер [INFO] внаслідок серцевого нападу. Добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] не бажає, тому позивач просить суд визнати [PERSON] з її малолітніми дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням з тієї підстави, що відповідач не проживає за вказаною адресою реєстрації понад шість місяців та зняти відповідача з дітьми з реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із зазначених у заяві підстав, просила позов задовольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 533212, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВС № 483544, витягом з реєстру права власності на нерухоме майно серії СВС № 483545. Відповідно до довідки № 1971 виданої 30.09.2014 року Шацькою селищною радою Волинської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS], дійсно проживає [PERSON] одна. Також згідно будинкової книги вбачається, що за цією адресою зареєстровані: [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Шацького районного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач з дітьми зареєстрована в житловому будинку [PERSON], хоча фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, відповідач разом із дітьми, будучи зареєстрованим у квартирі позивача, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З матеріалів справи встановлено, що, відповідач змінивши своє місце проживання разом з малолітніми дітьми не знялася з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалась за місцем нового проживання. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON] суду показали, що [PERSON] разом із дітьми не проживають за адресою: [ADDRESS] приблизно 1 рік. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] разом із дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає понад шість місяців, тому на вимогу власника будинку її слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Разом з тим підлягає до задоволення і вимога позивача щодо зобов'язання Шацького районного сектору управління державної міграційної служби України у Волинській області зняти відповідача та її малолітніх дітей з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved