Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла 18.07.2017 року, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, частину якої вона мала б успадкувати за заповітом від 22.11.2002 року, у звязку з чим звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у звязку з тим, що її прізвище «Нємна», зазначене у паспорті, не збігається з прізвищем, зазначеним у заповіті - «Немна», заявниці було відмовлено у вчинені нотаріальних дій. Через зазначену помилку у написанні її прізвища, заявниця позбавлена можливості прийняти спадщину. Заявник у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа державний нотаріус [PERSON] у судове\~засідання не\~зявилась,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином,\~ причини неявки\~суду не\~повідомила,\~заперечень на\~надала. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1\~ст. 223 УПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно доч.2ст.124 Конституції\~України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], яка померла 18.07.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС № 391931 видане Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки , частину якої вона мала б успадкувати за заповітом від 22.11.2002 року, у звязку з чим звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у звязку з тим, що її прізвище «Нємна», зазначене у паспорті, не збігається з прізвищем, зазначеним у заповіті - «Немна», заявниці було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, а саме: у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченим Плодородненською сількою радою Михайлівського району Запорізької області 22.11.2002 року зареєстрованим № 343, від імені [PERSON], яка померла 18.07.2017 року, була зареєстрована за адресою: [INFO], вул. без назви буд.84-а на земельну ділянку площею 5,7799га, розташовану на території Плодородненської сілької ради, Михайлівського району, Запорізької області кадастровий номер 2323385500:06:003:0001. Через зазначену помилку у написанні її прізвища, заявниця позбавлена можливості прийняти спадщину. Викладені в заяві обставини підтверджені дослідженими копіями письмових доказів: паспортом громадянина України [PERSON]; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтвом про народження ; свідоцтвом про шлюб; свідоцтвом про смерть; заповітом; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.4-10). Згідно п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до\~ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заява, враховуючи надані заявником докази, підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту має для заявника певні юридичні наслідки (прийняття спадщини) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved