Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ЗАТ БК «Рівнепромбуд», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], міського голови м.Рівне, виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсними договорів про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками, про визнання незаконними дій міського голови м.Рівне та виконавчого комітету Рівненської міської ради в частині та свідоцтв про право власності та їх скасування, про визнання власності на квартири та їх витребування з незаконного володіння, про визнання недійсними договорів іпотеки, про стягнення пені у зв»язку з простроченням виконання, про зобов»язання ЗАТ БК здійснити остаточний розрахунок вартості квартир. Ухвалою Рівненського міського суду від 23.09.2013 року залучено до участі справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних позовних вимог - ПАТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Рівненського міського суду від 19.11.2013 року залучено до участі справі як третю особу на стороні позивача без самостійних позовних вимог - Кредитну спілку «Спартак». 19.02.2014 року позивачка подала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та залишення без розгляду позов про визнання недійсними договорів про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками, про визнання незаконними дій міського голови м.Рівне та виконавчого комітету Рівненської міської ради в частині та свідоцтв про право власності та їх скасування, про визнання недійсними договорів іпотеки, про стягнення пені у зв»язку з простроченням виконання, про зобов»язання ЗАТ БК здійснити остаточний розрахунок вартості квартир. Ухвалою Рівненського міського суд від 13.03.2014 р. позов в цій частині позовних вимог [PERSON] залишено без розгляду. Уточнені остаточні позовні вимоги, пред»явлені [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідачів без самостійних позовних вимог міський голова м.Рівне, виконавчий комітет Рівненської міської ради, ЗАТ БК «Рівнепромбуд», третя особа на стороні позивача - кредитна спілка «Спартак» про визнання права власності на квартири № 53-58 на 10-му поверсі в будинку [ADDRESS] та зобов»язання відповідачів повернути позивачці ці квартири, як безпідставно набуте майно, представники позивачки в судовому засіданні підтримали та суду пояснили, що 22.04.2004 р. між [PERSON] та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» був укладений договір про пайову участь фізичної особи у будівництві житла - квартир загальною площею 316,46 кв.м., розташованих на 10-му поверсі будинку [ADDRESS]. Позивачкою в повному обсязі виконані зобов»язання по сплаті грошових коштів в сумі 362190 грн., окрім 10000 грн., які повинні бути сплачені нею після підписання акта прийому-передачі квартир. Вважають, що позивачка набула право власності на квартири [ADDRESS], сплативши повністю пайові внески, однак це право не визнається та заперечується відповідачами, що спонукало її звернутись з даним позовом до суду. Відповідачі безпідставно набули право власності на дані квартири і відповідно повинні повернути їх законному власнику - позивачці. Безпідставність набуття відповідачами права власності на квартири обґрунтовують тим, що укладені між відповідачами та ЗАТ «БК «Рівнепромбуд» договори про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками, не є укладеними в силу ст.638 ЦК України в зв»язку з відсутністю істотної умови - предмета договору та в зв»язку тим, що дані договори є недійсними (нікчемними) на підставі ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» як такі, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Окрім цього, посилаючись на ст.1212 ЦК України, доводять що правомірність набуття позивачкою права власності на спірне житло, є доказом безпідставності набуття цього ж житла відповідачами. Простять уточнені остаточні позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] уточнені остаточні позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю та суду пояснила, що між відповідачами та ЗАТ БК «Рівнепромбул» були укладені протягом 2005-2006 років договори про пайову участь у будівництві. Посилаючись на ст.6, 627 ЦК України доводить про те, що дані договори є укладеними, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. На даний час відповідачі є власниками квартир [ADDRESS], правовстановлювальні документи на це нерухоме майно, а також розпорядження міського голови про передачу та розподіл цього житла, є чинними. Відповідачами повністю сплачено обумовлену між ними та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» вартість даних квартир, які передані їм забудовником по актах прийому-передачі. Вважає що правовідносини, що склались між відповідачами та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» не підпадають під дію ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Пояснила, що позивачка не набула права власності на квартири № 53-58, розташовані на 10-му поверсі будинку [ADDRESS], оскільки нею не сплачено в повному обсязі повну вартість житла, а на час здачі даного житлового будинку в експлуатацію, тих квартир, які були обумовлені в договорі між позивачкою та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» немає, будь-яких додаткових угод між позивачкою та будівельною компанією про внесення змін до договору № 4-С від 22.04.2004 р. щодо кількості квартир, їх площі та вартості не укладалось. Вважає, що відповідачі набули право власності на квартири відповідно до вимог закону, а тому відсутні правові підстави для їх витребування на користь позивачки. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних позовних вимог - кредитна спілка «Спартак» вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, підтримує пояснення представників позивачки та доводить, що укладення договорів про пайову участь у будівництві між відповідачами та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» призвело по порушення прав членів кредитної спілки, оскільки [PERSON] не погашено наданий їй кредитною спілкою кредит, який був використаний на часткову оплату вартості будівництва згідно договору № 4-С від 22.04.2004 р.. Представник третіх осіб на стороні відповідачів - міського голови м.Рівне та виконавчого комітету Рівненської міської ради подав суду заяву з проханням справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними та просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних позовних вимог - директор ЗАТ БК «Рівнепромбуд» Суслов І.В. вважає позов [PERSON] безпідставним та просить в його задоволенні відмовити. Суду пояснив, що сплачені [PERSON] кошти в сумі 362190 грн. згідно умов договору № 4-С від 22.04.2004 р. були зараховані ЗАТ БК «Рівнепромбуд» на підставі попередньої домовленості на виконання договору, укладеного між ЗАТ БК «Рівнепромбуд», УКБ виконкому Рівненської міської ради та [PERSON] на будівництво другої черги житлового будинку [ADDRESS], а саме спортивно-оздоровчого комплексу. Протягом будівництва значно збільшилась вартість квартир, розташованих на 10-му поверсі будинку [ADDRESS], яку в повному обсязі сплатили відповідачі по даній справі на підставі укладених між ними та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» чинних договорів про пайову участь у будівництві. Після введення будинку [ADDRESS] в експлуатацію було чинним рішення Рівненського міського суду про визнання за [PERSON] на підставі договору № 4-с від 22.04.2004 р. права власності на будівельні матеріали, відтак не було жодних правових підстав не оформляти правовстановлювальні документи на спірні квартири на ім»я інвесторів - відповідачів по даній цивільній справі, які повністю виконали взяті на себе зобов»язання. Представник третьої особи на стороні відповідачів - ПАТ «Укрсоцбанк» вважає позов [PERSON] безпідставним та просить в його задоволенні відмовити, суду пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно укладених з ПАТ «Укрсоцбанк» іпотечних договорів передали в іпотеку майнові права на незакінчені будівництвом квартири [ADDRESS]. Право власності за цими фізичним особами на даний час на спірне нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку, проведена його державна реєстрація і немає правових підстав для визнання за позивачкою права власності на ці квартири та витребування їх від законних власників на користь позивачки . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі на підставі нижчевикладеного. Судом встановлено, що 22.04.2004 року між ЗАТ БК «Рівнепромбуд» та [PERSON] укладено договір № 4-С про пайову участь у будівництві. Згідно п.1 даного договору ЗАТ БК «Рівнепромбуд» прийняло [PERSON] у часткове будівництво квартир №№ 46-50 , розташованих на 10-му поверсі будинку № 1 (згідно наказу Управління містобудування та архітектури № 69 від 23.04.2007 р. присвоєно поштову адресу будинок [ADDRESS]) по [ADDRESS] загальною площею 316,46 кв.м., а [PERSON] зобов»язана прийняти їх та оплатити вартість будівництва. Згідно п.2.2 договору [PERSON] зобов»язана оплатити вартість будівництва в порядку, передбаченому п.3 цього Договору, який в свою чергу встановлює обов»язок позивачки здійснити останній платіж на протязі 15 днів після здачі об»єкта в експлуатацію. Однак, як встановлено судом та не заперечується сторонами та третіми особами, позивачка на день розгляду даної цивільної справи сплатила лише 362190 грн., що на 10910 грн. менше обумовленої договором вартості будівництва . Суд не приймає до уваги доводи представників позивачки щодо обов»язку позивачки сплатити 10000 грн. після підписання акта прийому-передачі квартир, оскільки п.3.5 договору № 4-С встановлено проведення остаточного розрахунку протягом 15-ти днів з моменту приймання-передачі об»єкта, враховуючи збільшення ціни будівництва, якщо таке мало місце., а п.3.4 договору встановлює обов»язок позивачки сплатити обумовлену сторонами при підписанні договору вартість будівництва в сумі 373100 грн.. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов»язковим до виконання . Приймаючи до увагу правову позицію, висловлену в рішенні Верховного Суду України у справі № 6-134 цс 13 від 04.12.2013 року суд прийшов до висновку, що позивачка [PERSON] як інвестор , не виконала свої грошові зобов»язання за договором № 4-С про пайову участь у фінансуванні будівництва квартир, розташованих на 10-му поверсі будинку [ADDRESS], тобто не вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів для отримання (оформлення) нею права власності на даний об»єкт будівництва. Окрім цього, з досліджених судом доказів, а саме актів прийому-передачі квартир та свідоцтв про право власності на нерухоме майно встановлено, що на час здачі в експлуатацію даного житлового будинку кількість збудованих квартир є на 1 квартиру більша та загальна площа збудованих квартир, розташованих на 10-му поверсі даного будинку є на 59,04 більшою, ніж передбачено договором № 4-С від 22.02.2004 р., а будь-яких додаткових угод між [PERSON] та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» про внесення змін до даного договору не укладалось. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав набуття [PERSON] права власності на квартири [ADDRESS]. Суд не погоджується з доводами представників позивачки щодо того, що договори про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками є неукладеними т а що вони є недійсними (нечинними). Відповідно до положень статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачкою та її представниками не надано суду чинного рішення суду про визнання договорів про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками, укладеними між відповідачами та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» недійсними. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази там виходячи з презумпції правомірності правочинів, суд прийшов до висновку, що договори про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч.3 ст.6 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд вважає, що договори про пайову участь у будівництві № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками укладені між відповідачами та ЗАТ БК «Рівнепромбуд» грунтуються на принципі свободи договору, передбаченому ст.627 ЦК України та не суперечать чинному законодавству. Суд вважає безпідставними доводи представників позивачки щодо недійсності (нікчемності) договорів про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».. Будь-яких підстав вважати, що дані договори здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, суд не вбачає. Судом встановлено, що умови договорів про пайову участь у будівництві № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками сторонами виконані в повному обсязі, що вбачається з довідок про оплату (а.с. 64, 74, 99, 106, 121, 171 т.2), копій платіжних документів, виписок із банківських рахунків (а.с.203-280 т. 1) , актів-приймання-передачі квартир (а.с.63, 73, 98, 105, 120, 122, 172 т.2). Як вбачається з досліджених судом довідок ( а.с. 64, 74, 99, 106, 121, 171 т.2) відповідачі оплатили вартість квартир, розташованих на 10-му поверсі будинку [ADDRESS] на загальну суму 1 381 571, 10 грн. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як інвестори, виконали свої грошові зобов»язання за договорами № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками про пайову участь у фінансуванні будівництва квартир [ADDRESS] , тобто вчинили дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів для отримання (оформлення) ними права власності на дані об»єкти будівництва. Відповідно до ч.5 статті 11 ЦК України цивільній права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлової будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Розпорядженням міського голови № 153-р від 14.12.2012 р. (а.с.176 т.2) було розподілено та передано житлову та нежитлову площу в житловому будинку [ADDRESS], спірні квартири залишені в резерві для подальшого розподілу (п.3 розпорядження) . Розпорядженням міського голови № 254-р від 15.03.2012 року (а.с.174 т.2) «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 14.02.212 р. № 153-р …» було прийнято рішення про розподіл та передачу УКБ виконкому Рівненської міського ради житлової та нежитлової площі в будинку [ADDRESS] фізичним особам, а саме відповідачам по даній цивільній справі та видачу КП «РМБТІ» цим фізичним особам свідоцтв про право власності на квартири та нежитлові приміщення. Як вбачається з розпорядження міського голови № 153-р від 14.12.2012 р. розподіл та передача житлової та нежитлової площі в будинку [ADDRESS] здійснювалось на підставі договору від 19.06.2003 р. № 1 на участь у частковому будівництві, додаткової угоди від 10.06.2010 р. № 13/08-6, додатку до договору від 11.07.2011 р. № 2. В свою чергу, з дослідженого судом договору № 1 на участь у частковому будівництві від 19.06.2003 р. (а.с.79-80 т.2) укладеного між УКБ виконкому Рівненської ради та ЗАТ БК «Рівнепромбуд», дана будівельна компанія як забудовник була прийнята у часткове будівництво квартир, розташованих на 1-8 поверхах 1 під»їзду будинку [ADDRESS] (п.1 договору ) Додатком № 1 від 10.02.2005 р. (а.с.81 т.2) до договору № 1 від 19.06.2005 р. було внесені зміни та прийнято будівельну компанію у часткове будівництво квартир, розташованих на 10-му поверсі 1 під»їзду будинку [ADDRESS]. Тобто судом встановлено, що на час укладення договорів № 38 від 14.12.2005 р., № 42 від 14.12.2005 р., № 39 від 18.07.2011 р., № 40 від 15.12.2005 р., № 41 від 17.12.2005 р., № 37 від 06.01.2006 р. з додатками про пайову участь у фінансуванні будівництва квартир [ADDRESS], УКБ Рівненського міськвиконкому прийняло ЗАТ БК «Рівнепромбуд» у часткове будівництво квартир на 10-му поверсі будинку [ADDRESS], а на час укладення договору № 4-с від 22.04.2004 р. між позивачкою та ЗАТ БК «Рівнепромбуд», останній такого права не мав. Частина 2 статті 328 ЦК України встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до встановлених ст.10, ст.60 ЦПК України засад змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду позивачка та її представники не довели позовні вимоги [PERSON] про набуття нею права власності на спірні квартири та визнання такого права рішенням суду, не спростували правомірність набуття відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на квартири [ADDRESS] , і відтак, немає правових підстав для застосування положень ст.1212, 1213 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed