Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме буд. [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2006. Позивач зазначає, що відповідач є сторонньою особою, якій 03.10.2015 вона надала дозвіл на реєстрацію місця проживання. Фактично з жовтня 2015 року відповідач не користується житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] , її особисті речі в будинку відсутні. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні майном, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаному будинку, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються. У зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Про причини неприбуття суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи - Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази у справі, приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕА № 919964 від 04 серпня 2006 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Богодухівське БТІ» номер запису 1563 в книзі № 12 від 18.08.2006 /а.с.10-11/. Рішенням Гутянської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 15.04.2016 вул. Комсомольську перейменовано на вул. Юність /а.с.12/. Відповідно до довідки, виданої Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області № 897 від 18.11.2020, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , в її домоволодінні зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 03.10.2015, але більше 3-х років не проживає /а.с.8/. Факт непроживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджується також актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 29.08.2020, складеним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідченим депутатом Гутянської селищної ради Богодухівського району Харківської області Соболєвою О.І. /а.с.9/. Вирішуючи питання про те, які норми права підлягають застосуванню, суд звертає увагу на правову позицію, висловлену 15 травня 2017 року ВСУ у справі № 6-2931цс16. Так, згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу житловому будинку, вона не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, так як [PERSON] позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю, що порушує її права власника, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із даним позовом. Враховуючи, що житловий будинок належить [PERSON] на праві власності на спадщину за законом, а відповідач не є членом її родини, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України. Відповідач була зареєстрована у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набула право користування чужим майном /сервітут/. Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач після реєстрації - вибула із належного позивачці житлового приміщення, більше трьох років не проживає, майном не опікується, тобто існують обставин, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved