Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3\~000 тисяч гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народились діти, шлюб між сторонами було розірвано та діти залишись проживати разом з матір`ю - позивачем по справі. Після розірвання шлюбу, відповідач участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає, добровільно надавати допомогу відмовляється. Відповідач є особою працездатного віку та відповідно може сплачувати аліменти. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про те, звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Додатково в заяві зазначила, що відповідач [PERSON] , обізнаний з приводу наявності справи в суді, йому відомо про час та місце розгляду справи та він повідомив, що до суду не з`явиться, аліменти платити не буде (а.с.37). Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання (а.с.34-35), в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2017 року (справа № 523/4436/17) (а.с.8). Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 17 лютого 2018 року уклали шлюб , після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,5). Позивачем зазначено, що діти проживають з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її повному утриманні. На спростування зазначеного, суду доказів не надано про їх витребування питання перед судом не порушувалось. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на користь позивача на утримання дітей суд виходить з такого. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належать діти сторін по справі, становить: з 1 січня - 2218 гривень, з липня - 2318 гривень, з грудня - 2395 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було, судом було здійснено всіх передбачених заходів щодо сповіщення відповідача про слухання справи, з метою забезпечення можливості надати суду відзив на позовну заяву та докази на спростовування позовних вимог тощо. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. З огляду на відсутність відзиву на позов, та відсутності позиції відповідача щодо визначеного розміру аліментів позивачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн., на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, відповідно до заявлених позивачем вимог. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно на кожну дитину, з урахуванням індексації на утримання двох дітей, починаючи з 13.08.2020 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Також, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення витрат понесених за надання правничої допомоги. На підтвердження зазначених витрат, позивачем надано квитанцію від 13.08.2020 року б/н, відповідно до якої [PERSON] , сплатила 1\~000 гривень згідно умов договору від 13.08.2020 року про надання правничої допомоги адвокатом Трубецькою М.М. (а.с.21). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, документально підтверджені судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1\~000 (одна) тисяча гривень.

Outcome: approved