Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про розподіл сумісного майна подружжя, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 28 листопада 2014 року шлюб між ними було розірвано. За сумісного життя вони з відповідачем придбали будинок [ADDRESS], правовстановлюючі документи оформлені на відповідача у справі [PERSON]. На сьогоднішній час виникла потреба розділу даного будинку. З нею проживають діти донька [PERSON] - 12 років та донька [PERSON] - 5 років, за таких умов просить суд збільшити її долю до 2\\3 часток. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених позивачкою вимог, навів пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позивачкою вимог, та просила відмовити в задоволені позову, зазначила, що позивачка в будинку не мешкає, а [PERSON] бажає повернутись та мешкати в даному будинку, зробивши до нього прибудову. Також зазначила, що іншого житла у [PERSON] не має, та в другому шлюбі в нього є дитина та дружина вагітна. Свідок [PERSON] суду пояснила. що позивачка є її племінницею, відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає, будинок фактично розібрав, та на сьогоднішній час він не придатний для проживання. Аналогічні пояснення надав свідок [PERSON] Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені позивачкою вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на дану норму закону, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сім'ї їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилася у шлюбі з 14 липня 2003 року по 28 листопада 2014 року. Згідно до довідки буд. [ADDRESS] належить [PERSON], згідно договору купівлі-продажу 13.12.2008 року. Згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де йдеться про те, що до складу майна яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, суд вважає що до складу майна подружжя наявного на час розгляду справи необхідно віднести: -житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 70 СК України - при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). У подружжя [PERSON] є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] ; - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зобов?язаний до сплати аліментів, на утримання неповнолітніх дітей, однак сплачує їх не в повному обсязі має заборгованість. Ані позивачка, ані відповідач іншого майна у власності не мають, обидва в будинку не проживають, мешкають за різними адресами, та навіть в інших містах України. У відповідача дійсно є заборгованість по сплаті аліментів, однак дана сума не є критичною. Крім того в судовому засіданні встановлено, що будинок не є придатним до житла , оскільки в ньому відсутні вікна, двері, вода та опалення. За умови вищевикладеного, суд не вбачає жодних підстав для збільшення долі в спільному майні, та визнанні права власності за позивачкою, на 2\\3 частки будинку. На підставі викладеного,

Outcome: partial