Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 вересня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1314. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння, психологічну несумісність, спільне небажання відновити сімейні відносини, відсутності порозуміння стосовно важких захворювань дитини, яка є дитиною з інвалідністю та потребує постійного домашнього догляду, її догляду. Разом з тим, зазначає, що з вересня 2019 року сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет відсутній, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, інтересам дитини та є недоцільним. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Враховуючи умови ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1314 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 вересня 2015 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2016 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Згідно квитанції № 5 від 27 січня 2020 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved