Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , Першої Харківської міської державної нотаріальної контори, у якій просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6320888500:01:001:0043, площею 3,8394 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Хрущово-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , який успадкував її після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , та якій вона належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 756594, виданого 24.12.2002 Богодухівською райдержадміністрацією Харківської області, та який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 42. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] вона зареєструвала шлюб із [PERSON] [PERSON] народився в с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області, його матір`ю є [PERSON] . Мати чоловіка [PERSON] померла[INFO], заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку кадастровий номер 6320888500:01:001:0043, площею 3,8394 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хрущово-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 756594, виданого 24.12.2002 Богодухівською райдержадміністрацією Харківської області, та який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 42. [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , вступив в управління та володіння спадковим майном, отже вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до вимог ЦК України (УРСР) 1963 року. [PERSON] зазначає, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вказану вище земельну ділянку, яку він успадкував після смерті [PERSON] .. Заповіту [PERSON] не залишив. Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала з ним на момент його смерті. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернулась до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, де була заведена спадкова справа № 190/09. Позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна. Однак, щодо вказаної земельної ділянки, яка належить [PERSON] , то у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у нотаріуса відсутні документальні підстави вважати, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] .. У зв`язку з вказаним, 14.05.2021 постановою Першої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії. Рекомендовано вирішити вказане питання у судовому порядку, звернувшись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Векленко В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що свекрусі позивачки - [PERSON] за життя належала земельна ділянка, розташована на території Хрущово-Микитівської сільської ради, право на яку посвідчено державним актом серії Р2 № 756694. Чоловік позивачки [PERSON] був єдиною дитиною [PERSON] , чоловік останньої помер. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину після матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак, не оформив своїх спадкових прав. Так, [PERSON] опікувався будинком померлої [PERSON] , періодично там проживав, обробляв її город, сплачував комунальні платежі за будинок. У 2008 році [PERSON] помер, його дружина [PERSON] прийняла спадщину після нього, звернувшись у встановлений законом строк з відповідною заявою до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори. Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] - відмовилися від спадщини на користь матері. Враховуючи викладене, вказує на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у надісланих до суду письмових заявах просили суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач та третя особа Перша Харківська міська державна нотаріальна контора у поданих до суду письмових заявах зазначили, що у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] вказали, що не заперечують проти задоволення позову [PERSON] , просять її задовольнити, повідомили, що на спадщину [PERSON] не претендують. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.1967 Харківським Палацом одружень зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1942 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 7). У паспорті позивачки серії [NUMBER] , виданому 20.06.2001, наявна відмітка про укладення 09.06.1967 шлюбу з [PERSON] (відмітка про розірвання шлюбу та повторне одруження - відсутня). Згідно з цим паспортом [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 13.06.2001, [PERSON] мав у паспорті відмітку про реєстрацію шлюбу з [PERSON] та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.12.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції (а.с. 11). 24.03.2009 Першою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 190/09 (номер у спадковому реєстрі - 46621223). Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , поданою 24.03.2009. 03.06.2009 діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] - подали заяву про відмову від прийняття належних їм часток спадкового майна на користь дружини спадкодавця - [PERSON] (а.с.75). 21.08.2009 [PERSON] отримала свідоцтво серії [NUMBER] про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - 34/100 (тридцять чотири сотих) частки на два житлових будинки в надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до цього свідоцтва, [PERSON] є спадкоємцем усього майна [PERSON] , з урахуванням 2/3 часток майна, від яких відмовилися діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] . З викладеного вище вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом (першої черги) після смерті свого чоловіка - [PERSON] .. Згідно зі ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України, чинного з 01.01.2004, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Враховуючи, що [PERSON] в межах 6-місячного строку з дня подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та, крім того, проживала та була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , слід дійти висновку, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , що також підтверджується і свідоцтвом про право на спадщину від 21.09.2009 серії ВМ № 585851 (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується посвідкою про народження № [NUMBER] від 24.09.1940 (а.с.8). [INFO] мати [PERSON] - [PERSON] (свекруха позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.03.2021, виданого повторно. Як зазначено у вказаному свідоцтві, місцем смерті [PERSON] є с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області (а.с.9). Відповідно до державного акту серії Р2 № 756694, виданого 24.12.2002 Богодухівською районною державної адміністрацією на підставі розпорядження Богодухівської РДА від 12.12.2002 № 279, [PERSON] за життя належала земельна ділянка з кадастровим номером 6320888500:01:001:0043 площею 3,8394 га, розташована на території Хрущово-Микитівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). У 2021 році [PERSON] звернулась до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] , на спадкове майно, що належало матері спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та на час смерті проживала за адресою : [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 14.05.2021 [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав після [PERSON] на спадкове майно, належне матері спадкодавця [PERSON] , з посиланням на ст.ст.1269, 1270 ЦК України, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3, 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки на день смерті [PERSON] разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі - відсутня. Тобто, як зазначено у постанові нотаріуса, відсутні документально підтверджені підстави вважати, що син [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після своєї померлої матері (а.с.20). Таким чином, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частини спадкового майна - права на земельну ділянку з кадастровим номером 6320888500:01:001:0043, яка належала свекрусі позивачки [PERSON] . Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, чинного станом на час відкриття спадщини після [PERSON] ( [INFO] ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені норми, [PERSON] як син був спадкоємцем першої черги після [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші спадкоємці [PERSON] відсутні, про що свідчить, зокрема, неподання жодною особою заяви про прийняття спадщини. Суд зауважує, що згідно з довідкою виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 26.03.2021 № 1375 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою : [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за цією адресою ніхто не був зареєстрований (а.с.17). Разом з тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 12.04.2021 № 1674, [PERSON] , [INFO] , фактично прийняв з [INFO] по 15.11.2003, але юридично не оформив спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] . [PERSON] прийняв особисті речі померлої, доглядав за будинком, обробляв город, мав на руках державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 756694, виданий 24.12.2002 на ім`я [PERSON] (а.с.18). Як зазначає позивач, її чоловік проживав у будинку його матері в літній період. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON] , оскільки працював у колгоспі (згодом - КСП) ім. Тімірязєва, який наймав пенсіонерів (в тому числі [PERSON] ) для сезонних робіт (лущення кукурудзи), та здійснював облік робочого часу цих осіб. [PERSON] проживала у с. Хрущова Микитівка, мала земельну частку (пай) із земель КСП ім. Тімірязєва, отримала на неї державний акт. Син [PERSON] - [PERSON] приїжджав до своєї матері разом з родиною, допомагав їй обробляти город. Після смерті [PERSON] невістка останньої зверталася до колгоспу з приводу надання допомоги в організації поховання [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] продовжував обробляти її присадибну земельну ділянку, періодично проживав у будинку померлої [PERSON] , саджав та обробляв город протягом 2-3 років після смерті матері, однак, нотаріально не вступив у спадкові права. Підтвердив, що чоловік [PERSON] помер до її смерті, дітей [PERSON] , крім [PERSON] , у помешканні померлої не бачив. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає у с. Хрущова Микитівка, з 2003 року працювала у Хрущово-Микитівській сільській раді, була знайома із [PERSON] . Останні роки життя [PERSON] до неї приїжджали її син - [PERSON] з родиною, допомагали обробляти город. Після смерті [PERSON] саме невістка [PERSON] опікувалася її похованням, зверталася до сільської ради з приводу видачі свідоцтва про смерть. Син [PERSON] - [PERSON] на похованні не був присутній, однак, на 40 днів після смерті [PERSON] приїжджав разом із дружиною. Літом 2003 року, після смерті [PERSON] , її син з родиною неодноразово приїжджали до помешкання [PERSON] , періодично проживали у її будинку, оскільки продовжували обробляти присадибну земельну ділянку, збирали врожай, робили консервацію, сплачували комунальні послуги за її будинок (сплата проводилась на поштовому відділенні, яке знаходиться поряд з робочим місцем свідка - приміщенням сільської ради). [PERSON] з родиною продовжували обробляти город [PERSON] протягом кількох років після смерті останньої. Вказує, що з чоловіком [PERSON] свідок не була знайома, оскільки останній давно помер, про інших дітей [PERSON] , крім [PERSON] , їй не відомо. Враховуючи викладене, матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї матері [PERSON] , тобто, вчинив дії, передбачені статтею 549 ЦК УРСР, внаслідок яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину. Доказів того, що спадкове майно [PERSON] , в тому числі земельна ділянка з кадастровим номером 6320888500:01:001:0043, було визнане відумерлою спадщиною, відповідачем не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні. Беручи до уваги, що в силу положень ст. 548 ЦК УРСР [PERSON] є спадкоємцем усього майна його померлої матері [PERSON] з моменту відкриття спадщини, суд вважає, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320888500:01:001:0043 площею 3,8394 га, яке він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Як зазначалось вище, з урахуванням відмови [PERSON] та [PERSON] від спадщини на користь дружини спадкодавця - [PERSON] , позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] .. Інші спадкоємці відсутні, про що свідчить, зокрема, неподання жодною особою, крім [PERSON] , заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] . Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом на все спадкове майно [PERSON] , в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером 6320888500:01:001:0043 площею 3,8394 га, яка була успадкована ним після смерті його матері [PERSON] , оскільки фактичне прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджено матеріалами справи та поясненнями свідків, беручи до уваги, що [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану частину спадкового майна з посиланням на відсутність документальних доказів прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Outcome: approved