Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №77 в будинку №43/5 по проспекту Ювілейному / вулиці Жукова у місті Запоріжжя. В обґрунтування позову вказала, що 10 листопада 2011 року, на підставі договору купівлі-продажу, вона стала власницею кв.№77 в буд.№43/5 по пр.Ювілейному/вул.Жукова у м.Запоріжжя, однак по цей момент не може в повному обсязі розпоряджатись придбаною нерухомістю, оскільки відповідачі залишаються зареєстрованим за вказаною адресою, що порушує її права власника. В судове засідання позивач надала клопотання (а.с.47) про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились з невідомих причин. Про розгляд справи були повідомлені належним чином, в порядку встановленому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд розцінює їх неявку без поважної причини, та відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України розглядає справу в порядку заочного провадження. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представники третіх осіб надали суду клопотання (а.с.23, 24, 25) про розгляд справи за їх відсутності, в яких також не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2011 року (а.с.11), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2461, [PERSON] (вона ж [PERSON]), [PERSON], неповнолітній [PERSON], в особі законних представників [PERSON], [PERSON] (продавці) продали Раєвській (після реєстрації шлюбу 29 листопада 2014 року [PERSON] (а.с.9)) [PERSON] квартиру [ADDRESS]/вул.Жукова у м. Запоріжжя. У той же день, 10 листопада 2011 року [PERSON], відповідно до ч.1 ст. 182, ч.4 ст. 334 ЦК України зареєструвала своє право власності на вказану квартиру (а.с.12, 10, 30, 31). Згідно п.9. договору купівлі-продажу від 10 листопада 2011 року (а.с.11зв.), продавці зобовязались до 24 листопада 2011 року знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526, ст. 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. При цьому, за адресою: м. Запоріжжя, пр.Ювілейному/вул.Жукова, буд.№ 43/5, кв.№77, окрім позивачки та її доньки, на цей день продовжують бути зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4, 14, 15). Статтею 15 ч.1 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Припинення права власності особи на квартиру припиняє його право на користування цією квартирою, а тому [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування квартирою. Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: approved