Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження паркану у розмірі 5 200,00 грн., витрат на проведення оплати пального в розмірі 1 660,40 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 27.01.2019 року о 01 годині 20 хвилин на 21 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, [PERSON] . керуючи автомобілем «ВАЗ» дн.з.[NUMBER], не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на узбіччя, де здійснив наїзд на паркан домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження та пошкоджено паркан вказаного домоволодіння. В результаті наїзду [PERSON] на бетонний паркан позивачу нанесено матеріальних збитків у розмірі 5 200,00 грн., які відповідач обіцяв відшкодувати в добровільному порядку про, що написав розписку, однак в травні 2019 року [PERSON] відмовився добровільно відновити паркан. 14.05.2019 року [PERSON] звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ек.Ай» із заявою про страхове відшкодування та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, але страховою компанією не виплачено страхове відшкодування. В зв`язку з тим, що [PERSON] не одноразово їздила до відповідача для вирішення питання мирним шляхом, в страхову компанію, а також до суду вона витратила 1 660,40 грн. на пальне, а тому вважає, що ці кошти також підлягають стягненню з відповідача. Після пошкодження паркану позивач зазнала немало переживань та страждань, оскільки відсутність частини паркану створювало ризики для незаконного проникнення сторонніх осіб та крадіжки майна на території домоволодіння в якому тимчасово ніхто не проживає. Хвилювання з цього приводу тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на стан здоров`я. Ухвалою суду від 07.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду. 23.01.2020 року позивач та представник позивача в судове не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.04.2019 року, яка набрала законної сили 07.05.2019 року, визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як встановлено, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.04.2019 року, [PERSON] 27.01.2019 року о 01 годині 20 хвилин на 21 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на узбіччя, де здійснив наїзд на паркан домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження та пошкоджено паркан вказаного домоволодіння. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.05.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1252 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням двадцять дев`ятої сесії шостого скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 22.02.2014 року №692-29-VІІ «Про перейменування вулиць села Нові Петрівці», перейменовано вулицю «Леніна» на «Свято-Покровську». Як вбачається, з накладної №12 від 17.08.2019 року ФОП [PERSON] продав [PERSON] в [ADDRESS] , будівельні матеріали на загальну суму 5 200,00 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, оскільки [PERSON] пошкодив паркан, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить позивачу, чим завдав їй матеріальної шкоди, що підтверджується матеріалами справи, а саме: накладною №12 від 17.08.2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплачено 5 200,00 грн. за: плити 2 000,00 грн.; стовпи 250,00 грн.; пісок, цемент 100,00 грн.; доставку 900,00 грн., установку 1 650,00 грн. Отже, завдані [PERSON] , відповідачем матеріальні збитки підлягають відшкодуванню у розмірі 5 200,00 грн. Позовні вимоги в частині відшкодування [PERSON] витрат на оплату пального в розмірі 1 660,40 грн. є необґрунтованими, оскільки дані витрати не відносяться до витрат, які [PERSON] зазнала у зв`язку з пошкодженням паркану 27.01.2019 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також до витрат, які позивач зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд виходить з того, що відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення. Згідно положень ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме пункт 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. № 5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи обсяг переживань, яких зазнала позивач [PERSON] в зв`язку з пошкодженням її майна, та з урахуванням невиконаного [PERSON] зобов`язання відповідно до написаної ним розписки, що змусило позивача звернутися за захистом своїх прав до суду, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог щодо отримання позивачем моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача завданої ним моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., що є співмірністю заподіяній матеріальній шкоді. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial