Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1972 року. За період шлюбу сторонами придбано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], а також два автомобілі: ГАЗ-24, д/н[NUMBER], та DAIMLER, д/н [NUMBER]. На даний час вирішується питання про розірвання шлюбу, але сторони не досягли згоди щодо поділу спільного майна, тому позивачка просить розділити сумісно набуте майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, що вказані у позові, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], а також на автомобіль ГАЗ-24, д/н[NUMBER]. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти поділу будинку та залишення йому автомобіля DAIMLER, д/н [NUMBER]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне. 30.09.1972р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за №121 (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що сторони за час шлюбу придбали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 25.08.2010 року на ім'я [PERSON] Транспортний засіб ГАЗ-24, д/н[NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 12.10.2002 року, та DAIMLER, д/н [NUMBER], Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що предметом позову є визнання права власності на ідеальну частку подружжя в спільному майні - на 1/2 частину будинку, без його реального поділу. Сторони також дійшли згоди щодо поділу транспортних засобів. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу набуто у власність нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], а також транспортні засоби: ГАЗ-24, д/н[NUMBER], DAIMLER, д/н [NUMBER]. Дане майно відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме та рухоме майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1 ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При встановлених обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved