Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона в 1975 році зареєструвала шлюб з [PERSON] , з яким все життя прожила разом та вела спільне господарство. Вони з чоловіком разом постійно мешкали за адресою: [ADDRESS] . Проте змушені були виїхати з тимчасово окупованої території України. Іноді вони їздили до м. Перевальська перевіряти власне житло. Її чоловік помер [INFO] . Після смерті чоловіка вона залишилась без засобів до існування. На момент смерті чоловік отримував пенсію у розмірі, який значно перевищував розмір її пенсії, вона перебувала на утриманні свого чоловіка і постійно отримувала від нього матеріальну допомогу, яка була постійним і основним джерелом існування. З метою призначення пенсії по втраті годувальника 16.10.2019 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, проте отримала відмову через відсутність документів, що підтверджують факт її перебування на утриманні у померлого чоловіка. Просила суд встановити факт її перебування на утриманні до [INFO] , включно, у свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 31.10.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 11.12.2019 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів в Управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. 10.02.2020 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів в Старобільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в заяві просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення заяви. Заявник [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за віком, розмір якої за листопад 2019 року склав 1623,72 грн. Померлий [PERSON] на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не перебував. Факт отримання [PERSON] доходу у меншому розмірі, ніж у її чоловіка, не є підставою для підтвердження факту її перебування у нього на утриманні. Розмір її пенсії перевищує розмір мінімальної пенсії, який становить 1564 грн. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не визнає існування у заявника права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з причин відсутності документів на підтвердження такого права. Під час розгляду заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні в порядку окремого провадження існує спір про право з приводу наявності у заявника права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи, що заінтересована особа була належним чином повідомлена про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого м. Перевальськ рай.відділом ЗАЦС Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] 12.07.1975 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . З копії паспорта [NUMBER] встановлено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Чоловік заявника [PERSON] також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорту [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер в м. Перевальськ Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 25.06.2019 року. З листопада 2004 року заявник [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Чоловік заявника [PERSON] з січня 2004 року отримував пенсію за віком, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . 16.10.2019 року [PERSON] звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення їй пенсії в зв`язку з втратою годувальника, проте отримала відповідь на звернення від 22.10.2019 року №22627/02-22, в якому Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області роз`яснило про необхідність надання документу про її перебування на утриманні у свого чоловіка, що передбачено п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ України від 25.11.2005 року №22-1. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України). Пунктом 2 частини 1, частиною 2статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Аналіз норм статтей 4, 5,10,26,36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що дружина, яка стала непрацездатною, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Отже, заявник [PERSON] , як особа, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV та отримала пенсію з інвалідності, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] . Вищенаведене підтверджує, що встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника і без встановлення цього факту вона не зможе реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Згідно з копією акту про фактичне місце проживання з померлою особою на день смерті від 31.07.2019 року №16/2, виданого Перевальською міською радою так званої самопроголошеної «Луганської народної республіки» [PERSON] фактично проживала разом з померлим [PERSON] на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Суд враховує, що м. Перевальськ Луганської області, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі. При цьому суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів щодо місця фактичного проживання особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо місця фактичного проживання особи смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. За таких обставин, суд бере до уваги відомості, які містяться в акті про фактичне місце проживання з померлою особою на день смерті від 31.07.2019 року №16/2, в якості доказу по справі. Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. В судовому засіданні було встановлено, що померлий [PERSON] за життя отримував пенсію за віком, щомісячний розмір якої в період з липня 2016 року по квітень 2017 року становив 3841 грн., в період з травня 2017 року по вересень 2017 року - 4036 грн., в період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року - 7343,17 грн., в січні 2019 року - 9193,45 грн., що підтверджується довідкою Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України. [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої в червні 2016 року становив 1241,48 грн., в квітні 2019 року - 2828,80 грн., за період з травня 2019 року по листопад 2019 року - 1623,72 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 22.11.2019 року №35895. Зазначене свідчить про те, що розмір доходу чоловіка заявника значно перевищував розмір її щомісячного доходу. Враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено, що заявник [PERSON] до дня смерті її чоловіка [PERSON] постійно проживала з ним, вела спільне сумісне господарство, фактично перебувала на його утриманні, а грошова допомога з боку останнього була для неї основним і постійним джерелом засобів для існування. Щодо доводів Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про існування спору про право під час розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні в порядку окремого провадження, суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України не вбачає підстав для залишення заяви без розгляду, виходячи з наступного. Як вбачається з письмових пояснень Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та лист вказаного Управління від 25.11.2019 року №25957/07-20, доводи заінтересованої особи стосуються виключно недоведення заявником [PERSON] обставин, на які вона посилається в обґрунтування заявлених вимог, що не є по суті підтвердженням наявності спору про право. При цьому необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право. Право заявника [PERSON] на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника за умови надання відповідних документів (зокрема, документа про перебування члена сім`ї на утриманні або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні) Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не заперечувало, про що зазначено в листі від 22.10.2019 року №22627/02-22. Навіть в разі посилання заінтересованої особи на наявність спору про право, само по собі таке посилання не може беззаперечно свідчити про наявність цього спору. Аналогічний підхід до визначення того, чи існує між учасниками справи спір про право, застосовано Верховним Судом в постанові від 30.10.2019 року по справі №296/289/19. З огляду на зазначене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі учасникам справи не відшкодовуються.

Outcome: approved