Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 3000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач має мінливий і доволі високий дохід, але в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей (а.с.2-3). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, про що надав відповідні довідки, тому сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі він не може, згоден платити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), справу просив розглянути без його участі (а.с.15, 16-17). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 29 червня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2015 року було розірвано (а.с.4, 8). Сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Діти проживають разом з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Як пояснила позивач в судовому засіданні, відповідач має мінливі і доволі високі доходи, і на її думку він в змозі сплачувати аліменти в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо мінливих доходів відповідача, оскільки доказів цього суду не надано. Більш того, відповідач [PERSON] надав довідки (а.с.16, 17), згідно яких він працює в ТОВ «ЛДЦ Здоровя» на посаді лікаря-рентгенолога за сумісництвом, та в ТОВ «Севілья» на посаді головного лікаря, та лікаря-рентгенолога, має регулярний дохід, у звязку з чим суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в частці від його заробітку. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Утримання малолітніх дітей потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання дітей. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обовязків по утриманню дітей з боку відповідача, який проживає окремо від дітей, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей правомірні та основані на законі. Враховуючи викладене,

Outcome: partial