Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою номер [ADDRESS]; усунути перешкоди у здійсненні її право своєю власністю, шляхом виселення [PERSON] з квартири номер [ADDRESS], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS], в якій на теперішній час зареєстрована та фактично проживає відповідачка, що створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому вона змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність, відповідачки, представника третьої особи на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва виданого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу від 16 липня 2014 року на підставі акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів, придбала у власність майно, що складається з: квартири [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано 16 липня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 6347824 (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2014 року). Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» в квартирі [ADDRESS], зареєстрована відповідачка [PERSON]. 06 серпня 2014 року ухвалою слідчого судді Новокаховського міського суду Херсонської області накладено арешт на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору дарування ВМВ № 424608 від 11.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 165. Заборонено будь-яким фізичним або юридичним особам розпоряджатися та вчиняти будь-які дії з квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], передати на відповідальне зберігання та залишити у користуванні [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд; до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких підстав згідно зазначених норм цивільного законодавства України у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішень суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення 2) позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення 2) позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] вимог щодо право користування відповідачем жилим приміщенням, не заявляла, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦК України,

Outcome: dismissed