Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, зобовязання нарахувати і виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, мотивуючи вимоги тим, що з вересня 2010р. на підставі безстрокового трудового договору вона працювала на посаді методиста наукового відділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Луганськ, а з вересня 2011р. ще й за сумісництвом на посаді викладача кафедри кіно-теле мистецтва. До середини червня 2014р. у [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Луганськ відбувався звичайний учбовий процес, однак з початком активних бойових дій учбовий процес припинився і продовжився у вигляді дистанційного навчання. З 10.07.2014р. по 24.08.2014р. позивач [PERSON] знаходилась у черговій щорічній відпустці, після якої продовжувала працювати в режимі дистанційного навчання. Проте, до теперішнього часу позивачу [PERSON] не було виплачено грошові кошти за відпустку , заробітну плату за липень-серпень та наступні місяці після відпустки. Станом на жовтень-листопад 2014р. позивач [PERSON] була вагітною, однак не мала можливості стати на облік у лікарні, оскільки у м. Щастя Луганської області з кінця вересня 2014р. були відсутні відповідні лікарі. Тому, 01.10.2014р. позивач [PERSON] звернулась до лікарні у м. Луганськ Луганської області, де її поставили на облік по вагітності на 6-му місяці, а 28.11.2014р. їй було видано лікарняний лист. З початком учбового року 2014-2015н.р. заняття у [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Луганськ фактично не проводились, був лише дистанційний учбовий процес і керівництво нічого не повідомляло про долю співробітників. На початку листопада 2014р. позивачу [PERSON] стало відомо, що [PERSON] державна академія культури і мистецтв перереєструвалась у м. Київ а тому з цього часу позивач [PERSON] вважала себе співробітницею [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ. Отримавши 28.11.2014р. лікарняний лист позивач [PERSON], не знаючи нової адреси академії у м. Київ, передала його до бухгалтерії [PERSON] державної академії культури і мистецтв у м. Луганську з надією, що його передадуть до м. Києва, оскільки фізично вона не мала можливості самостійно дістатися м. Києва. Через активні бойові дії на території м. Щастя Луганської області, позивач [PERSON] вимушена була переміститись до смт. Новопсков Луганської області, де 03.02.2015р. народила дитину. На початку літа 2015р. позивач [PERSON] отримала у [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Луганськ свій «закрити» лікарняний лист та у серпні 2015р. звернулась з ним до Управління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Проте, позивачу [PERSON] було відмовлено у виплаті грошових коштів, і стало відомо, що відповідач [PERSON] державна академія культури і мистецтв м. Київ в порушення законодавства не нараховував та не сплачував за неї страхові внески з червня 2014р.. Звернувшись до відповідача [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ, позивач [PERSON] дізналася, що її не має у новому штатному розкладі у звязку з відсутністю її заяви про погодження на зміну істотних умов праці у звязку зі міною місцезнаходження робочого місця, а тому між нею та відповідачем відсутній трудовий договір і їй необхідно звертатись до [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Луганськ за оплатою лікарняного листа. Отже, позивач [PERSON] вважає, що трудовий договір між нею та відповідачем [PERSON] державною академією культури і мистецтв м. Київ припинено безпідставно та необґрунтовано, без врахування вимог КЗпП України, тому вона звернулась до суду з позовом і просить суд визнати незаконним її звільнення з роботи з посади методиста наукового відділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв з дати видання наказу про затвердження нового штатного розкладу співробітників на 2014р.; поновити її на посаді методиста наукового відділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв з дати видання наказу про затвердження нового штатного розкладу співробітників на 2014р.; зобовязати [PERSON] державну академію культури і мистецтв нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 69313,05грн.. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] з літа 2014р. працювала в дистанційному режимі у [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Луганськ, тобто викладала лекції на сайті академії. У жовтні 2014р. ректор [PERSON] викликав усіх викладачів на роботу до м. Луганськ, проте вчасно [PERSON] не прибула, оскільки була домовленість з керівником про дистанційну роботу. В середині жовтня 2014р. [PERSON] прибула до м. Луганськ для постановки на облік по вагітності і з цього часу по 28.11.2014р. працювала у звичайному режимі в [PERSON]. 28.11.2014р., отримавши лікарняний лист по вагітності і пологам, [PERSON] пішла на лікарняний, при цьому сам лікарняний лист вона здала до бухгалтерії [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Луганськ, керівником якої був Філіпов. До лікарняного [PERSON] не поступало пропозицій щодо переводу на роботу у інші міста України. [PERSON], з якими [PERSON], спілкувалась нічого не знали про можливість переводу до м. Київ та можливу перереєстрацію [PERSON] на підконтрольній Україні владі. При цьому, [PERSON] телефонувала на «гарячу лінію», де їй рекомендували спокійно йти у декретну відпустку без необхідності написання будь-яких заяв. Вказати точно з ким вона розмовляла не має можливості, оскільки посадова особа не називала свої імя прізвище та посаду. Після того, як [PERSON] пішла на лікарняний, вони мешкали у м. Щастя Луганської області, у середині січня 2015р. через активні бойові дії вони вимушені були переселитись до смт. Новопсков Луганської області, де [PERSON] народила дитину. З 14.03.2015р. по теперішній час вони мешкають у м. Сєвєродонецьк Луганської області. У червні 2015р. [PERSON] звернулась за консультацією до Управління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у м. Сєвєродонецьк Луганської області, де їй стало відомо, що [PERSON] державна академія культури і мистецтв перереєструвалась у м. Київ і їй необхідно звернутись саме туди для тримання грошових виплат. До червня 2015р. [PERSON] не знала про нове місце реєстрації [PERSON] державної академії культури і мистецтв і не намагалась встановити ці відомості, оскільки на той час вона хвилювалась за себе та свою дитину. Звернувшись до відповідача [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ, однак їй повідомили, що у м. Київ Академія знаходиться з 14.11.2014р., а тому не має підстав для виплати грошових коштів. Крім того, з листа [PERSON] стало відомо, що вона не являється співробітником [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ і її звільнили, при цьому з наказом про звільнення вона навіть не була ознайомлена. Заяви про її переведення вона не писала. Її трудова книжка наразі знаходиться у м. Луганськ , її вона не забирала. 03.04.2015р. [PERSON] повинна була приступити до роботи відповідно лікарняного листа, однак з цього часу вона не приступила до роботи у [PERSON] в м. Луганськ, оскільки не збиралась повертатися до м. Луганськ, заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] не писала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що у зв'язку з соціально-політичною ситуацією, що склалася в Україні, згідно з наказом Міністерства культури України №966 від 10.11.2014р., змінено місцезнаходження [PERSON] державної академії культури і мистецтв з адреси: 91055, Луганська обл., м. Луганськ, Червона площа, 7, на адресу: 01601, м. Київ, вул. І. Франка, 19. Виконуючим обовязки ректора [PERSON] державної академії культури і мистецтв до призначення керівника [PERSON], згідно наказу Міністерства культури України №773/0/17-14 від 13.11.2014р., призначено [PERSON]. Всі оригінали документів щодо освітньої, фінансово-господарської діяльності, заробітної плати, штатний розпис, кадрові документи та інші відомості за попередні періоди по теперішній час знаходяться в приміщенні будівлі, розташованої за адресою: м. Луганськ, Червона площа 7, що залишилася на території, тимчасово неконтрольованій органами державної влади України. Станом на 04.01.2016р. новопризначене керівництво відповідача не в змозі їх отримати та витребувати належним чином, як на паперових носіях, так і в електронному вигляді. Тому, відповідач не мав та немає документів, згідно яких можна було б встановити (ідентифікувати) позивача, в частині перебування його у трудових відносинах з відповідачем. Змінивши місцезнаходження [PERSON], новопризначене керівництво відповідача виконало заходи, передбачені Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, в т.ч. внесено зміни до Статуту, штатного розпису і кошторису (плану використання бюджетних коштів) відповідача. Згідно з внесеними змінами до штатного розпису відповідача, відповідно до кількості працівників, які були переведені за їх заявою на підконтрольну органам державної влади України територію, будь-якої посади позивач не займала. Отже, твердження позивача про те, що вона перебуває у трудових відносинах відповідачем не відповідає дійсності. Відповідач вважає за дійсне те, що позивач залишилася працювати, тобто перебувати у трудових відносинах з [PERSON] державною академію культури і мистецтв, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, Червона площа, 7, яка є нелегітимним вищим навчальним закладом (поза законом України) на території України і функціонує на території, тимчасово неконтрольованій органами державної влади України. Не відповідає фактичним обставинам справи ствердження позивача, що відповідач звільнив позивача, адже такий наказ Академією не видавався. Трудова книжка позивача у відповідача не зберігалася. Таким чином, відповідач не порушував у відношенні до позивача нормативно-правових актів України, які регулюють трудові відносини, і у позивача відсутні правові підстави вимагати поновлення на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так як, відповідач не порушував законних трудових прав позивача, що підтверджується вищенаведеними фактичними обставинами. Тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у задоволенні позову, підтримала пояснення представника відповідача [PERSON], додаткових пояснень не мала. Представник третьої особи Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення в яких просив слухати справу за його відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії листка непрацездатності серія АГМ №229091, виданого 28.11.2014р. КЗ «[PERSON] міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» (м. Луганськ, кв. Дружби, 18) [PERSON], працююча у [PERSON] державній академії культури і мистецтв з 28.11.2014р. по 02.04.2015р. звільнена від роботи у звязку з вагітністю (30 тижнів), стати до роботи 03.04.2015р.. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-ЕД №364039, виданого 10.02.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №14, [PERSON] народився 03.02.2015р. у смт. Новопсков Луганської області, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії довідки від 02.04.2015р. №919021519 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої 15.03.2015р. Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області, [PERSON] разом з [PERSON], 03.02.2015р.н., перемістилась з тимчасово окупованої території в м. Сєвєродонецьк. Відповідно до копії індивідуальної відомості про застраховану особу, наданої Пенсійним фондом України, за кодом «26204964» [PERSON] державною академією культури і мистецтв в 2014 році [PERSON] Євгенієвні були нараховані суми заробітної плати за наступні місяці: січень 2014р. 2359,28грн., лютий 2014р. - 2462грн., березень 2014р. 2359,28грн., квітень 2014р. 2377,55грн., травень 2014р. 3397,93грн., червень 2014р. 3898,18грн., липень - грудень 2014 року - 0,00грн.. Згідно із копією наказу Міністерства культури України «Про організацію освітнього процесу в [PERSON] державній академії культури і мистецтв» №966 від 10.11.2014р., змінено місцезнаходження [PERSON] державної академії культури і мистецтв з адреси: 91055, Луганська обл., м. Луганськ, Червона площа, 7 на адресу: 01601, м. Київ, вул. І. Франка, 19. Департаменту мистецтв та навчальних закладів ([PERSON] М.) забезпечити подання [PERSON] державою академією культури і мистецтв на затвердження змін до Статуту [PERSON] державної академії культури і мистецтв у частині зміни місцезнаходження [PERSON]. Відповідно до копії наказу Міністерства культури України №773/0/17-14 від 13.11.2014р., виконуючим обовязки ректора [PERSON] державної академії культури і мистецтв з 13 листопада 2014р. до призначення керівника [PERSON] призначено [PERSON]. Відповідно до копії заяви [PERSON] на імя в.о. ректора [PERSON] державної академії культури і мистецтв [PERSON], позивач просить розглянути питання щодо виплати їй лікарняних. Згідно із листом [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ №18 від 08.02.2016р., з наданого лікарняного листа вбачається що 28.11.2014р. він був наданий до [PERSON] державної академії культури і мистецтв, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Червона площа, 7. Його оформленням займалися посадові особи вищезазначеної [PERSON], які і повинні були виплатити матеріальну допомогу, але не виконали свої зобовязання і як наслідок не була отримана матеріальна допомога по вагітності та пологах. З 11.11.2014р. Академія перемістилася до м. Києва і її новопризначене керівництво не має відношення до оформлення даного лікарняного листа. Коштів по даному лікарняному листу на рахунок [PERSON] від Фонду не надходило. Отже відсутні правові підстави для виплати матеріальної допомоги згідно з лікарняним листом. Згідно із кадровою довідкою №162 від 25.11.2016р., наданою [PERSON] державною академією культури і мистецтв м. Київ, за період з 13.11.2014р. по 21.11.2016р. в [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Київ наказ про звільнення [PERSON] не видавався. Оригінал трудової книжки [PERSON] [PERSON] державна академія культури і мистецтв м. Київ не зберігає. Із письмовою заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ні імя в.о. ректора [PERSON] державна академія культури і мистецтв м. Київ [PERSON] [PERSON] не зверталась. [PERSON] не надавала до [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ оригінал лікарняного листа і оригінал трудової книжки. В штатному розписі [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ з 13.11.2014р. по 02.03.2015р. посади начальника відділу кадрів не існувало, особи Галата, Колошовненко, зазначені в копії лікарняного листа, у [PERSON] державній академії культури і мистецтв м. Київ не працювали. Суд звертає увагу, що представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] 28.11.2014р. здала листок непрацездатності до бухгалтерії [PERSON] державної академії культури і мистецтв у м. Луганську, ректором якої був Філіппов. Наразі трудова книжка [PERSON] знаходиться у м. Луганськ, оскільки [PERSON] не забирала її. 03.04.2015р. [PERSON] не писала будь-яких заяв про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ані до [PERSON] у м. Луганськ, ані до [PERSON] у м. Київ. Письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджується, що місцезнаходження [PERSON] державної академії культури і мистецтв згідно із наказом Міністерства культури України від 10.11.2014р. змінено на місто Київ. При цьому, копією виписки від 11.12.2014р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що [PERSON] державна академія культури і мистецтв зареєструвала та має наступну юридичну адресу: 01601, м. Київ, вулиця Івана Франка, будинок 19, і керівником [PERSON] є [PERSON]. Таким чином, станом на 03.04.2015р. [PERSON] державна академія культури і мистецтв знаходилася у м. Києві і керівником цієї установи була [PERSON] , проте, суд зауважує, що до теперішнього часу [PERSON] державною академією культури і мистецтв м. Києв будь-якого наказу про звільнення [PERSON] не видавалось. Разом з тим, суд не погоджується із твердженням представника відповідача про те, що в період з 10.11.2014р. по теперішній час позивач [PERSON] не являється працівником [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ, а являється працівником такої самої академії у м. Луганську, з огляду на таке. Копією виписки від 11.12.2014р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що [PERSON] державна академія культури і мистецтв була зареєстрована в якості юридичної особи 31.05.2002р., код 26204964. Відомостей про утворення аналогічних юридичних осіб у м. Луганську шляхом виділу або поділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містять. Отже, переміщення [PERSON] державної академії культури і мистецтв з м. Луганська до м. Києва не створило та не могло створити ситуації, за якої утворюються дві юридичні особи у м. Києві та у м. Луганську, у звязку із чим твердження представника відповідача про те, що позивач в період з 10.11.2014 року по теперішній час являється працівником такої самої [PERSON] у м. Луганську є необґрунтованим. Суд також зазначає, що вичерпний перелік підстав для звільнення працівників, які уклали трудовий договір із підприємством, передбачено у відповідних статтях КЗпП України. Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Пунктом 6 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. №595 із змінами та доповненнями (далі Тимчасовий порядок), встановлено, що у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів). Протягом місяця з дня переміщення установи на контрольовану територію до положення, штатного розпису та кошторису (плану використання бюджетних коштів) такої установи в установленому порядку вносяться зміни з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій. Після закінчення місячного строку видатки на забезпечення діяльності установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються лише відповідно до кошторису (плану використання бюджетних коштів) з урахуванням внесених змін. На підставі викладеного суд робить висновок про те, що ані Тимчасовим порядком, ані Кодексом законів про працю України не передбачено можливості припинення трудових відносин із працівником з ініціативи власника шляхом внесення змін до штатного розпису без видання наказу керівника підприємства про звільнення конкретного працівника. Таким чином судом встановлено, що наказ про звільнення [PERSON] з [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ станом на час розгляду справи відсутній, належних та достовірних записів про звільнення позивача з [PERSON] державної академії культури і мистецтв м. Київ у трудовій книжці позивача немає, як і самої трудової книжки, у звязку із чим позовні вимоги про визнання незаконним звільнення [PERSON] з роботи з посади методиста наукового відділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв з дати видання наказу про затвердження нового штатного розкладу співробітників на 2014р.; поновлення її на посаді методиста наукового відділу [PERSON] державної академії культури і мистецтв з дати видання наказу про затвердження нового штатного розкладу співробітників на 2014р. є необґрунтованими і у їх задоволенні належить відмовити. Стосовно позовної вимоги щодо зобовязання [PERSON] державну академію культури і мистецтв нарахувати та виплатити [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 69313,05грн., суд зазначає наступне. Оскільки у відповідності до положень чинного КЗпП України, оплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідним від рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі, то за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана позовна вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed