Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2004 року є власницею житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач, колишній чоловік, який не проживає в цьому будинку з вересня 2003 року, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову, погодження на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та будучи відсутнім за місцем реєстрації, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS], на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2004 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Реєстрація відповідача біля належного позивачу житлового будинку позбавляє його права користуватись та розпоряджатися власністю. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст.386 ЦК України позивач обґрунтовано вимагає від відповідачів усунення перешкоду у користуванні своєю власністю шляхом зняття їх з реєстрації в будинку, що належить йому на праві власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку. Згідно ст. 7 цього Закону підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Як передбачено статтею 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS], з 2003 року, тобто понад один рік підтверджується змістом Акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.12.2016 року. Позивач [PERSON] у визначеному законодавством порядку набула права власності на житловий будинок, а факт реєстрації відповідача [PERSON] підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 383, 386, 387, 388, 391, 400, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved