Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 06 жовтня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 734. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час їх сім`я розпалася, приблизно з 2020 року відносини між нею та відповідачем почали погіршуватись, через побутові проблеми та різні погляди на сімейні цінності. Зазначає, що кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, з цього приводу між ними постійно виникали сварки, через що у листопаді 2020 року відносини з відповідачем остаточно розірвані, ведення між ними спільного господарства та проживання як чоловік та жінка остаточно припиненні, у зв`язку з чим вона вимушена була змінити місце проживання та переїхати до батьків, де й фактично мешкає. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімейних стосунків неможливе, надання часу для примирення недоцільне, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить суд, шлюб, зареєстрований 06 жовтня 2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 734 між ними, розірвати, після розірвання шлюбу, прізвище залишити « [PERSON] », стягнути з відповідача понесені нею судові витрати Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання. До суду надано клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. 10.09.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволені позову [PERSON] . Відзив на позов обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2007 року він з позивачкою уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 734. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відносини між ним та позивачкою почали погіршуватись у 2020 року. Позивачка разом з молодшою дитиною [PERSON] з листопада 2020 року переїхали до матері позивачки, де фактично і проживають по теперішній час. Старша донька [PERSON] залишилась проживати разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] да і проживає по теперішній час. Зазначає, що він займається вихованням та утриманням доньки, придбав їй шкільне приладдя перед початком навчального року до школи, одяг, взуття. Вважає, що сім`я створюється для дітей. Він дітей дуже любить і діти його. З молодшою донькою [PERSON] бачиться рідко, так як її позивачка не хотіла, щоб відповідач проводив час з дочкою, хоча вона дуже сумує за ним. Також зазначив, що заради дітей готовий жити та знаходити спільну мову з позивачкою [PERSON] . Розривати шлюб з позивачкою не бажає, тому просить в задоволені позову відмовити. Судові витрати просив розділити порівну між ним та позивачкою. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 06 жовтня 2076 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 734. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити прізвище чоловіка або відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що слід задовольнити дану вимогу. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved