Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Івано-Франківської митниці Міндоходів про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що 04.10.2013 року декларантом [PERSON] до Івано-Франківської митниці Міндоходів подано митну декларацію N206050000/2013/406537 для митного оформлення транспортного засобу - вантажного автомобіля, марки - Renault, модель - Kangoo, номер кузова [NUMBER]. 07 жовтня 2013 року відділом визначення митної вартості та класифікації товарів та заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності Івано-Франківської митниці прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-206000003-0024-2013, де зазначено, що код товару встановлену 8703 23 9013, автомобіль є вантажопасажирським, автомобіль-фургон: - Renault, модель - Kangoo, 2006 року виготовлення, тип двигуна - бензин, номер кузова [NUMBER] та відмовлено в митному оформленні Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 року у справі № 809/3620/13а адміністративний позов [PERSON] до Івано-Франківської митниці Міндоходів задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення про визначення коду товару від 07.10.2013 № КТ-206000003-0024-2013 та зобов'язано Івано-Франківську митницю здійснити митне оформлення вказаного автомобіля за кодом УКТЗЕД 8704319900. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року залишено без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.201З року в частині визнання вищевказаного автомобіля як вантажного. 30.10.2014 року Івано-Франківською митницею здійснено митне оформлення автомобіля марки - Renault, модель - Kangoo, номер кузова [NUMBER] як вантажного згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 року та сплачені всі необхідні митні платежі відповідно до митної декларації від 30.10.2014 № 206050000/2014/404024. На підставі митної декларації видано посвідчення на реєстрацію вказаного транспортного засобу на ім'я [PERSON] Після завершення митного оформлення [PERSON] дізналась, що її автомобіль знаходиться на складі Івано-Франківської митниці. Листом Івано-Франківської митниці Міндоходів від 06.11.2014 року за № 4856/2/0970030223 [PERSON] відмовлено у видачі автомобіля та повідомлено про необхідність здійснити оплату за зберігання автомобіля у розмірі 3560 євро станом на 06.11.2014 року. Проте [PERSON] не передавала на склад автомобіль, жодних договорів чи актів передачі для зберігання вона не підписувала. Таким чином вказаний автомобіль перебуває у володінні Івано-Франківської митниці внаслідок рішення, яке визнано судом незаконним та скасовано. Відтак саме з вини митниці автомобіль впродовж року перебуває на митниці, а видумані складські збори виникли не з вини [PERSON] У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду надав письмові заперечення на позов, просив в задоволенні позову відмовити оскільки під час здійснення митного контролю за вказаною ЕМД спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) за кодом форми контролю «107-3», що передбачає обов'язкове проведення митного огляду, про що було повідомлено декларанта. Під час здійснення митного огляду зазначеного товару (акт митного огляду № 206050000/2013/406540) було встановлено, що «внутрішній простір транспортного засобу не має стаціонарно встановлених місць для пасажирів, однак на підлозі наявні отвори, що ймовірно можуть бути призначені для встановлення сидінь. Внутрішній простір транспортного засобу не має пристроїв безпеки, однак є в наявності місця для їх встановлення, вікна в бокових частинах кузова заварені кустарним методом (металом), фарба, якою пофарбовані металеві вставки, є свіжою і відрізняється від фарби, якою пофарбований сам кузов заводом - виробником, юна задньої частини кузова має наступні ознаки комфорту: з двох сторін наявні гачки для одягу, внутрішнє освітлення, стеля задньої частини кузова обшита велюром, яким також обшита стеля передньої частини кузова». 05.11.2013 року на підставі Акту прийму - передачі № 65 від 05.11.2013 року, автомобіль вантажний марки «Renault», модель «Kangoo», кузов № [NUMBER], 2006 р.в., тип двигуна бензин, об'єм двигуна 1598 см куб був переданий на склад Івано-Франківської митниці 25.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення про визначення коду товару № КТ-206000003-0024-2013 від 07.10.2013 року та зобов'язання до вчинення дій. Отже передача транспортного засобу на склад Івано-Франківської митниці Міндоходів відбулася до подання позовної заяви. 17.12.2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом було винесено постанову про задоволення позовних вимог [PERSON], якою: визнано незаконним та скасовано рішення митниці про визначення коду товару та зобов'язано митницю здійснити митне оформлення автомобіля за кодом УКТЗЕД 8704319900. 15.10.2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом постановлено: Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Міндоходів України задовольнити частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 року у справі № 809/3620/13-а в частині зобов'язання Івано-Франківської митниці Міндоходів здійснити митне оформлення автомобіля Renault Kangoo, номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску за кодом УКТЗЕД 8704319900 - скасувати, та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову відмовити. У решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі № 809/3620/13-а залишити без змін. Одночасно в рішенні суду як першої інстанції так і апеляційної інстанції відсутня інформація щодо відшкодування витрат за зберігання на складі митного органу. Згідно із службовою запискою начальника митного поста «Івано-Франківський - центральний» від 04.11.2014 № 397-еп/09-70-61-01-57-ЕП, при проведені митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу дослідження (аналізи, експертизи) не проводились, затримки митного оформлення з ініціативи митного органу були відсутні. Таким, чином належний позивачеві транспортний засіб правомірно переданий на склад митного органу, позивач безпідставно пред'явив позовні вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 321 ЦК України, так як дана норма не поширюється на дані правовідносини. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.10.2013 року декларантом [PERSON] до Івано-Франківської митниці Міндоходів подано митну декларацію N206050000/2013/406537 для митного оформлення транспортного засобу - вантажного автомобіля, марки - Renault, модель - Kangoo, номер кузова [NUMBER]. Під час здійснення митного контролю за вказаною ЕМД спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) за кодом форми контролю «107-3», що передбачає обов'язкове проведення митного огляду. У відповідності до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 N 631, передбачено, що однією з формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення митної декларації, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за митною декларацією шляхом аналізу електронної копії митної декларації та електронної копії декларації митної вартості (електронна митна декларація та електронна декларація митної вартості) за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (надалі - АСАУР). 07 жовтня 2013 року відділом визначення митної вартості та класифікації товарів та заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності Івано-Франківської митниці прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-206000003-0024-2013, де зазначено, що код товару встановлену 8703 23 9013, автомобіль є вантажопасажирським, автомобіль-фургон: - Renault, модель - Kangoo, 2006 року виготовлення, тип двигуна - бензин, номер кузова [NUMBER] та відмовлено в митному оформленні. Відповідачем здійснено припинення митного оформлення зазначеного транспортного засобу, в зв'язку із складанням протоколу про порушення митних правил з причини «невідповідності опису товарів заявленим відомостям, виявленні невідповідності опису товарів заявленим даним, то призвело до збільшення митних платежів». У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 238 Митного кодексу України (далі - МКУ), обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився. 05.11.2013 року на підставі Акту прийму - передачі № 65 від 05.11.2013 року, автомобіль вантажний марки «Renault», модель «Kangoo», кузов № [NUMBER], 2006 р.в., тип двигуна бензин, об'єм двигуна 1598 см куб був переданий на склад Івано-Франківської митниці (а.с.34). Як вбачається із копії акту, в ньому не зазначено про згоду позивачки на передачу автомобіля на склад Івано-Франківської митниці. Позивачка про таке не була повідомлена [PERSON] не передавала на склад автомобіль, жодних договорів чи актів передачі для зберігання не підписувала. 25.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення про визначення коду товару № КТ-206000003-0024-2013 від 07.10.2013 року та зобов'язання до вчинення дій, оскільки не погоджувалась з діями відповідача. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 року у справі № 809/3620/13а адміністративний позов [PERSON] до Івано-Франківської митниці Міндоходів задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення про визначення коду товару від 07.10.2013 № КТ-206000003-0024-2013 та зобов'язано Івано-Франківську митницю здійснити митне оформлення вказаного автомобіля за кодом УКТЗЕД 8704319900 (а.с.4-9). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року постановлено: апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Міндоходів України задовольнити частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 року у справі № 809/3620/13-а в частині зобов'язання Івано-Франківської митниці Міндоходів здійснити митне оформлення автомобіля Renault Kangoo, номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску за кодом УКТЗЕД 8704319900 - скасувати, та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову відмовити. У решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі № 809/3620/13-а залишити без змін (а.с.10-12). Листом Івано-Франківської митниці Міндоходів від 06.11.2014 року за № 4856/2/0970030223 [PERSON] відмовлено у видачі автомобіля та повідомлено про необхідність здійснити оплату за зберігання автомобіля у розмірі 3560 євро станом на 06.11.2014 року (а.с.15). Відповідно до п. 8 розділу II Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 р. за № 1140/21452, при обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включаються: час проведення митним органом в рамках процедури митного контролю та митного оформлення досліджень (аналізів, експертиз); проміжок часу, витрачений на проведення досліджень (аналізів, експертиз), підтверджується копіями документів, що засвідчують факт прийняття рішення митним органом про необхідність таких досліджень (аналізів, експертиз) та дату отримання митним органом відповідної інформації; час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу. Час затримки митного оформлення з ініціативи митного органу встановлюється за результатами перевірки обставин та причин такого затримання та оформлюється доповідною або службовою запискою на керівника митного органу або особу, яка виконує його обов'язки. При цьому при обрахунку витрат до розрахункового строку не включаються: час проведення службового розслідування або перевірки; строк дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами. Згідно із службовою запискою начальника митного поста «Івано-Франківський - центральний» від 04.11.2014 № 397-еп/09-70-61-01-57-ЕП, при проведені митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу дослідження (аналізи, експертизи) не проводились, затримки митного оформлення з ініціативи митного органу були відсутні (а.с.35). Однак, твердження представника відповідача про те, що затримка митного оформлення відбулась не з ініціативи митного органу суд вважає помилковими, оскільки, у випадку проведення відповідачем митного оформлення автомобіля позивачки згідно поданої нею декларації, автомобіль не було б передано на митний склад та не нараховувались складські збори. Отже, своїми неправомірними діями відповідач порушив право позивачки вільно розпоряджатись свої автомобілем та безпідставно зберігає його у себе вже більше року. Як вказав представник відповідача позивачка сплатила всі необхідні митні платежі, окрім платежу за зберігання на складі митниці. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідач визнав, що автомобіль перебуває в нього, однак повертати його власнику відмовляється. Відповідач на даний час володіє автомобілем без правових підстав. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, яке має преюдиційне значення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 4 ч. 1 ст. 238 Митного кодексу України, ст.ст. 317, 387 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61 ч. 3, 88

Outcome: approved