Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю, усунення від спадкування, визнання права спадкування за законом. Позивач [PERSON] обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що вона з весни 1999 року по [INFO] проживала однією сім'єю як чоловік і жінка з [PERSON], який помер [INFO]. Позивач зазначає, що вона доглядала за померлим, який був тяжкохворим, потребував сторонньої допомоги та перебував у безпорадному стані. В той же час син померлого [PERSON], не підтримував стосунки із батьком, проте знав що він є калікою, жодного разу його не провідав, не надав йому матеріальної допомоги та жодним чином не цікавився його потребами та хворобами. Позивач стверджує, що [PERSON] фактично відмовився від свого батька, а тому його має бути усунуто від спадкування. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення проти позову та просив відмовити у задоволенні позову із наступних підстав. [PERSON] посилається на той факт, що внаслідок того, що його батько, який помер [INFO], постійно застосовував фізичне насилля до його матері та до нього особисто, внаслідок чого у 1973 році його матір розлучилась із його батьком, після чого сім'я розпалась. Після цього він лише декілька разів бачився із батьком. Відповідач зазначає, оскільки він не спілкувався із батьком через неприязні стосунки йому не було відомо про стан його здоров'я, до нього жодного разу не звертались із проханням надати допомогу чи утримання. Відповідач зазначає, що навіть у тому випадку коли б до нього звернулись з таким проханням, він не мав би змоги надавати допомогу через стан свого здоров'я та той факт, що він не працював. Відповідач вважає, що він не може бути усунутий від спадкування через те, що він сам є тяжкохворою людиною та того, факту що він не ухилявся від надання такої допомоги. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 вересня 2014 року серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру під [ADDRESS], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 07 грудня 1995 року №3-7349. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON], що помер [INFO]. У відповідності до медичного висновку від 15 липня 2013 року [PERSON] підлягає обслуговуванню (наданню соціальних послуг) у виділенні соціальної допомоги вдома. Позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки з [PERSON] не підлягають задоволенню із наступних підстав. Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що доглядала за померлим, та проживала із ним однією сім'єю як чоловік та жінка на протязі десяти років. У підтвердження своїх доводів позивачем [PERSON] було надано суду копії фотографій, також доводи [PERSON] підтверджували свідки, що були викликані у судове засідання. Суд критично ставиться до наданих до матеріалів справи фотографій, оскільки на них відсутня дата, із них неможливо встановити де і коли вони були зроблені, а також на цих фотографіях зображено велику кількість людей. Тому із вищевказаних фотографій неможливо зробити висновок про проживання чи не проживання однією сім'єю осіб, що на них зображені. Суд критично ставиться до показів свідків зі сторони відповідача, оскільки вони суперечили один одному та були неточними. Так, свідок [PERSON] повідомив суду, що останні 15 років [PERSON] допомагала померлому [PERSON] та проживала разом з ним, оскільки він потребував сторонньої допомоги. Також свідок вказав, що померлий [PERSON] попросив його знайти відповідача, щоб поздоровити його з днем народження та передати йому грошові кошти і він через міліцію дізнався адресу відповідача і пішов туди, однак зустрів колишню жінку померлого, яка відмовилася від коштів та не бажала спілкуватися зі свідком. Проте, як встановлено судом свідок не розмовляв із відповідачем [PERSON] та його матір'ю [PERSON], шукав їх за невірною адресою, ніколи їх раніше не бачив та не міг упізнати. Також свідок підтвердив, що померлий регулярно вживав алкогольні напої, крім останніх п'яти років свого життя. Свідок [PERSON] повідомив, що більше двадцяти років був знайомий із померлим [PERSON] В свою чергу [PERSON] більше десяти років проживала із [PERSON] Свідок стверджував, що разом він із іншим свідком [PERSON] шукав сина померлого на усіх поверхах, починаючи із сьомого поверху будинку [ADDRESS], хоча свідок [PERSON] вказував, що вони шукали сина померлого лише на восьмому поверсі у будинку [ADDRESS]. Свідок підтвердив, що він ніколи не бачив та не розмовляв із відповідачем [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] проживала разом із [PERSON] більш ніж 10 років та почала доглядати за ним з 1989 року. Оглядаючи фотографії із матеріалів справи свідок вказала, що фотографії були зроблені на початку 1980-их років, у 1995 році, та у 2007 році, хоча сама позивач стверджувала, що почала проживати із [PERSON] із 1999 року. А тому фотографії, надані позивачем не можуть бути використані як допустимий доказ спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Свідок зазначила, що бувала в гостях у померлого один раз на два-три місяці. Таким чином жодний свідок не зміг підтвердити, що відповідач знав про те, що померлий потребує матеріальної допомоги, він звертався до відповідача з таким проханням, а той йому відмовив. В той же час свідок відповідача [PERSON] пояснила суду, що вона на протязі чотирьох місяців у 2010 році два-три рази на тиждень прибирала у померлого, оскільки квартира була у дуже поганому стані, всередині було брудно, стеля була чорна, готувала їсти, прала, робили закупки на ринку. В той же час вона не бачила інших осіб, які б проживали із померлим [PERSON], та які б піклувалися про нього. Поганий стан квартири свідчив, що за померлим ніхто не доглядав вже тривалий час, жіночих речей не було, ніхто до нього при ній не приходив. Крім того, заявляла, що померлий, в той час коли вона у нього працювала, матеріальної допомоги не потребував, оскільки отримував велику пенсію та у нього були заощадження на ощадній книжці, яку він показував свідку. Також вказаний свідок поясняла, що померлий [PERSON] їй говорив про те, що ніхто з жінок йому не потрібний, до нього приходила стара жінка та робила йому масаж, а потім вона перестала приходити. Також свідок зазначила, що коли померлий дізнався, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] то вказав, що у цьому будинку проживає його колишня дружина - [PERSON]. Дане твердження спростовує доводи позивача, щодо того, що померлому не було відомо про місце проживання колишньої дружини та сина. Свідок вказала, що померлий не просив її розшукати сина чи будь-яким чином із ним зв'язатися. Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] зазначала, що померлий [PERSON] дійсно застосовував фізичне насилля до дружини, коли вони були у щлюбі, після чого вона потрапляла до лікарні. Після розлучення [PERSON] примусив колишню дружину відмовитись від аліментів на утримання дитини. Свідок [PERSON] була особисто знайома із померлим та стверджувала, що він знав де проживала його колишня дружина та син і він особисто неодноразово приходив за цією адресою. Крім того свідок пояснювала, що позивачка не доглядала за померлим 5-10 років, його квартира була занедбана, що свідчить про те, що позивачка там не проживала з померлим [PERSON] Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] не надала суду жодних об'єктивних доказів спільного проживання із померлим [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було надано об'єктивних доказів спільного проживання, як то реєстрація у квартирі де вони проживали із померлим, факт отримання поштової кореспонденції за цією адресою, факт переведення пенсії до іншого відділення Пенсійного фонду України та постановка на облік у заклади охорони здоров'я за адресою мешкання. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки з [PERSON] не підлягають задоволенню через безпідставність. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки з [PERSON], також не підлягають задоволенню вимоги про визнання права спадкування у четверту чергу оскільки вони є похідними від встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини більше п'яти років. Позовні вимоги [PERSON] щодо усунення [PERSON] від спадкування після смерті його батька [PERSON] не підлягають задоволенню із наступних підстав. Позивач в своєму позові посилається і на ч.3 ст. 1224 ЦК України і на ч.5 ст.1224 ЦК України, як на правову підставу щодо усунення від спадкування. Відповідно до ч.3 ст. 1224 ЦК України, на яку посилається позивач у своєму позові - не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Таким чином ця обставина (щодо ухилення від утримання) повинна бути підтверджена у судовому порядку. Слід зазначити, що позивачем та її представником під час розгляду справи, жодного судового рішення, яким би було встановлено, що відповідач по справі ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця до суду подано не було. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку також посилається позивач у своєму позові - за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо бyдe встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до п.4 ч. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0-4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно вимог ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасній наявності наведених обставин і доведення зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Посилаючись на безпорадний стан спадкодавця та умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, як на підставу заявленого позову, позивачем не доведено наявність вказаних фактів в розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України. Твердження позивача, що ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю полягає в умисних діях та бездіяльності відповідача, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю є такими, що не відповідають дійсності. Судом не встановлено факту ухиляння відповідача від надання допомоги померлому та факту взагалі звернення до нього за наданням будь-якої допомоги. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є хворою людиною, йому встановлені наступні діагнози: міжхребцевий остеохондроз з наявністю гриж L2-L3, L4-L5, L5-S1, спондильоз хребта; цукровий діабет 2-го типу;- синдром діабетичної стопи. [PERSON] було проведено три операції на нозі. Відповідно до довідок, виданих Іллічівським Моррибпортом, [PERSON] за період 2010-2012 роки (32 місяці) отримав заробітну плату в розмірі 39124 (тридцять дев'ять тисяч сто двадцять чотири) гривні 01 копійка, що в середньому на місяць складає 1222 (тисяча двісті двадцять дві) гривні 62 копійки. Судом встановлено, що навіть якщо б до [PERSON] звернулись з проханням про надання допомоги, він би не мав можливості надавати допомогу своєму батькові, оскільки сам знаходився у скрутному становищі через свою хворобу та через невеликий заробіток в середньому 1222 (тисяча двісті двадцять дві) гривні 62 копійки на місяць. Відповідно до рішення народного суду Київського району м. Одеси від 19 жовтня 1973 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно до рішення народного суду Київського району м. Одеси від 21 січня 1974 року було постановлено вселити [PERSON] із дитиною ([PERSON].) у квартиру [ADDRESS], в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовлено. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] неодноразово застосовував фізичне насилля до своєї дружини [PERSON]. Дані обставини також підтвердила свідок [PERSON] Виходячи із вищенаведеного суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно були неприязні стосунки через застосування фізичного насилля [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], що пояснює чому син не спілкувався із батьком такий тривалий час. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed