Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 050799 від 15 січня 2002 року, виданий на підставі рішення сесії Кагарлицької сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 30 серпня 2001 року № 120 площею 6,80 га, призначений для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, масив № 56, ділянка № 16, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 302 Кагарлицької сільської ради, Біляївського району, Одеської області, виданого 15 січня 2002 року головою Кагарлицької сільської ради Біляївського району Одеської області. [PERSON] вимоги мотивує тим, що вона уклала шлюб 27 квітня 1996 року та прийняла прізвище з дівочого - [PERSON] на [PERSON]. 15 січня 2002 року отримала як пайщик колишнього КСП «Кагарлицьке», державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 6,80 га, яка призначена для ведення сільськогосподарського виробництва, масив № 56, ділянка № 16 на дівоче прізвище «Десятник», так як документи на приватизацію надала ще до шлюбу, а отримала вказаний державний акт у 2002 році вже перебуваючи у шлюбі. В теперішній час заявник вирішила отримати кадастровий номер на вказану ділянку та зареєструвати її у Єдиному державному реєстрі нерухомого майна. Після проведення кадастрових зйомок на місцевості меж земельної ділянки землевпорядною організацією, розмір земельної ділянки встановлено як 6,7986 га і присвоєний кадастровий номер 5121083000:01:003:0243. Після отримання витягу з державного земельного кадастру і присвоєння кадастрового номера, заявник звернулась до державного реєстратора нерухомого майна щоб зареєструвати право власності у Єдиному державному реєстрі нерухомого майна, але їй було відмовлено у прийнятті заяви та запропоновано звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Представник заявника в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, на вимогах вказаних в заяві наполягав. (а.с. 25). Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказав розглядати справу без його присутності, з вимогами вказаними в заяві погодився. (а.с. 24). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про одруження виданого 27 квітня 1996 року № 034934, [PERSON], при одруженні змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 6). 15 січня 2002 року заявник отримала державний акт серії ІІ-ОД № 050799 на право власності на земельну ділянку, площею 6,80 га призначена для ведення сільськогосподарського виробництва, масив № 56, ділянка № 16 на дівоче прізвище «Десятник», так як документи на приватизацію надала ще до шлюбу, а отримала вказаний державний акт у 2002 році вже перебуваючи у шлюбі. Згідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, розмір земельної ділянки встановлено як 6,7986 га і присвоєний кадастровий номер 5121083000:01:003:0243. Імя власника у витязі вказано як [PERSON], згідно до державного акту від 15 січня 2002 року серії ІІ-ОД № 050799. (а.с. 8). З вказаних підстав заявник не може зареєструвати власну земельну ділянку у реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення, у тому числі і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз'яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення та від нього залежать майнові права на вказану земельну ділянку, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved