Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилалась на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON] В день її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], яка належала останній на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.09.2012 року, вона має право на спадкування усього належного [PERSON] майна, всіх майнових прав та обов'язків. З 2012 року вона постійно проживала разом з тіткою, оскільки остання була похилого віку і потребувала догляду і піклування, в 2011 році перенесла інфаркт, хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, в 2013 році перенесла операцію щодо видалення катаракти, що унеможливлювало її окреме проживання без допомоги рідних осіб. Дітей [PERSON] не мала, її чоловік помер у 1995 році. 01.10.2014 року вона звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову державного нотаріуса у зв'язку з тим, що на день смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована одна, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем спільним проживанням та реєстрацією не підтверджується. Тому просила суд встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої [INFO] року. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву в повному обсязі та просили задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] - в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Від Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надійшла заява, в якій представник останньої просив розглядати справу без їхньої участі. Суд, заслухавши пояснення заявниці, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №7571. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] є її тіткою, оскільки остання та [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) були рідними сестрами. [PERSON] є матір'ю заявниці. Дітей [PERSON] не мала, її чоловік помер у 1995 році. З 2012 року [PERSON] постійно проживала разом з тіткою, оскільки остання була похилого віку і потребувала догляду і піклування, в 2011 році перенесла інфаркт, хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, в 2013 році перенесла операцію щодо видалення катаракти, що унеможливлювало її окреме проживання без допомоги рідних осіб. В цей період [PERSON] піклувалась та доглядала за [PERSON], сплачувала комунальні послуги, після смерті останньої займалась її похованням. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.09.2012 року, [PERSON] заповідала [PERSON] усе належне їй майно, майнові права та обов'язки. 01.10.2014 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову державного нотаріуса у зв'язку з тим, що на день смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована одна, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем спільним проживанням та реєстрацією не підтверджується. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], яка є близькою подругою заявниці, та [PERSON], яка була сусідкою померлої, пояснили, що з 2012 року [PERSON] постійно проживала зі своєю тіткою [PERSON] у квартирі [ADDRESS], оскільки остання потребувала постійного догляду і піклування внаслідок похилого віку, поганого стану здоров'я. Вказали, що [PERSON] купувала і приносила ліки останній, готувала їжу, ставила крапельниці та робила уколи, після смерті [PERSON] займалась похованням останньої. Аналізуючи вказані показання свідків, суд вважає останні об'єктивними і достовірними, оскільки вони давали логічні та послідовні пояснення, які не протирічать один одному, не є взаємовиключними, а лише такими що доповнюють одне одного, тому піддавати їх критичній оцінці та сумніву у суду не має підстав. Вказані покази свідків підтверджують обставини, наведені заявницею та узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема: копіями свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідки про причину смерті від [INFO] року, а також копіями чеків та квитанцій про покупку ліків, оплату житлово-комунальних послуг, рахунків про оплату ритуальних послуг та поховання. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що заявницею доведено належними доказами факт її постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої [INFO] року. З урахуванням зазначеного, а також враховуючи, що встановлення такого факту необхідне заявниці для набуття прав спадкоємця, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: approved