Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 січня 1998 року. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей подружжя не має. Спільне життя з відповідачем у позивач не склалось через різні погляди на сімейне та повсякденне життя, відсутність взаєморозуміння, однак, не дивлячись на те, що їх сім'я вже розпалася, відповідач все одно не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2011 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спір про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, відсутній. Враховуючи, що шлюб носить лише формальний характер, що суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим остання звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. У судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 10 січня 1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис за № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Нежельська» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем клопотання в порядку статті 113 СК України не заявлено, суд вважає за доцільне залишити їй після розірвання шлюбу прізвище, набуте нею у шлюбі. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України присуджує з другої сторони понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved