Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 11.06.2000 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх сімя з відповідачем фактично розпалась з лютого 2015 року через постійні сварки, що призвело до неприязних стосунків між ними. З цих підстав [PERSON] просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати за складання позовної заяви. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач з позовом погодився, не заперечував розірвати шлюб. Заявив, що він зі своєї сторони зробив все, для того щоб помиритись, проте дружина не погоджується на це примирення. Проти стягнення витрат за складання позовної заяви заперечив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії І-БП № 094245, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову реєстраційної служби Глухівського міськрайонного управління юстиції вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.06.2000 р., актовий запис за № 71, і спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу Петрови (а.с.5). З оглянутих копій свідоцтв про народження серії 1-БП № 036229, від 12.12.2006 р. та серії 1-БП № 071644 від 30.09.2008 р., вбачається, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7). В судовому засіданні судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сімї, бажає шлюб розірвати, на примирення категорично не згодна. Відповідач проти цього не заперечував. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема належать і витрати на правову допомогу. Відтак витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. Судом також встановлено, що правову допомогу позивачці надавав адвокат [PERSON] (а.с. 8-9) і між ним та позивачем був укладений договір про правової допомоги, зокрема, надання консультації та складання позовної заяви про розірвання шлюбу. Кошти в розмірі 250 грн. 00 коп. були сплачені [PERSON] на користь адвоката (а.с. 10). Як розяснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відтак витрати понесені позивачем з оплати правової допомоги також підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved