Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції про визнання договору поруки припиненим. Позов мотивовано тим, що 16.01.2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, згідно якої відсоткова ставка за користування кредитом складає 10% річних на період з 14.01.2009 року до 16.01.2010 року, а з 17.01.2010 року відсоткова ставка за користування кредиту складає 13% річних. 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] було укладено кредитний договір №014/035-43/60224, згідно якого банк надав кредит в сумі 130 000доларів США по 14.05.2018 року зі сплатою 13% річних, а [PERSON] зобов'язалась повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, згідно умов договору (п.2.1 кредитного договору). 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки в забезпечення виконання по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель перед банком відповідає по борговим зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 130 000доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі строки та випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Згідно п. 1.3 договору поруки сторони договору встановлюють, що зобов'язання, поручителя перед банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором - не потребують. 28.05.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої фактична сума основної заборгованості за кредитом була збільшена на суму 2862,76 доларів США. Згоду на внесення змін до кредитного договору щодо зміни процентної ставки та збільшення основної суми заборгованості поручитель - [PERSON] не надавала. Просить визнати припиненим договір поруки, укладений 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та стягнути судові витрати. 20.05.2015року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просить Визнати припиненим договір поруки, укладений 14.05.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечила щодо його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, не заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] було укладено кредитний договір №014/035-43/60224, згідно якого банк надав кредит в сумі 130 000доларів США по 14.05.2018 року зі сплатою 13% річних, а [PERSON] зобов'язалась повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, згідно умов договору (а.с.5-9). 14.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки в забезпечення виконання по кредитному договору (а.с.10-11). Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель перед банком відповідає по борговим зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 130 000доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі строки та випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Згідно п. 1.3 договору поруки сторони договору встановлюють, що зобов'язання, поручителя перед банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором - не потребують. 16.01.2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/035-43/60224 від 14.05.2008 року, згідно якої відсоткова ставка за користування кредитом складає 10% річних на період з 14.01.2009 року до 16.01.2010 року, а з 17.01.2010 року відсоткова ставка за користування кредиту складає 13% річних (а.с.12-13). 28.05.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої фактична сума основної заборгованості за кредитом була збільшена на суму 2862,76 доларів США(а.с.14-16). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно з ст. 360-7 ЦПК України. Припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Згідно п. 2.1 сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Додатковою угодою від 16.01.2009 року та додатковою угодою від 28.05.2009 року укладених між ПАТ «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] змінилась відсоткова ставка за користування кредитом, а саме 10% річних на період з 14.01.2009 року до 16.01.2010 року, а з 17.01.2010 року - 13% річних та фактична сума основної заборгованості за кредитом була збільшена на суму 2862,76 доларів США. Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Умови договору поруки, укладеного між сторонами у справі, не передбачають права відповідача (банку) підвищувати процентну ставку за користування кредитом без згоди позивача (поручителя). Таким чином, сторони кредитного договору без згоди поручителя збільшили обсяг його відповідальності. У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Умови договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачають права банку підвищувати процентну ставку за користування кредитом та збільшення розміру основного кредиту без згоди поручителя. Матеріали справи не містять доказів того, що поручитель був проінформований про збільшення обсягу його відповідальності та не заперечував проти цього. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 553, 554, 555, 559 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved