Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є спадкоємцем майна померлого батька [PERSON], який помер [INFO] року, а саме 1/4 частки в порядку спадкування за законом та 2/4 частки за заповітом на квартиру [ADDRESS] Відповідач є також спадкоємцем померлого [PERSON] та прийняв спадщину у розмірі 1/4 частки зазначеної квартири. Однак, позивач посилається на те, що позбавлена можливості отримати спадщину у передбаченому законом порядку, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, які зберігає у себе відповідач. У зв'язку з чим позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування, а саме право власності на 1/4 частку в порядку спадкування за законом та на 2/4 частки за заповітом квартири [ADDRESS] що належала [PERSON], померлому [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Від представника позивача адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на кватиру [ADDRESS] При цьому, 1/2 частка квартири належала [PERSON] на праві спільної часткової власності, а 1/2 частка квартири отримана ним в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини [PERSON]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2017 право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] визнано за [PERSON], сином померлого [PERSON], як за спадкоємцем за законом. Ці обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, а саме копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2017 у справі № 428/2262/17, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Позивач [PERSON] посилається на те, що вона є донькою померлого [PERSON] за заповітом, а також за законом на неохоплену заповітом частку, але позбавлена можливості отримати спадщину у розмірі 3/4 частки кватири [ADDRESS] оскільки отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що в неї відсутні правовстановлюючі документи, які зберігає у себе відповідач, який прийняв 1/4 частку спадщини. Розглядаючи вимоги позивача, суд виходить з того, що вони виникають з окремих правових підстав, а саме права на спадщину за заповітом та права на спадщину за законом, а тому суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року відкрилась спадщина після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради Луганської області 21.04.1994, вищевказана квартира у розмірі 1/2 частки належала [PERSON]. Інша 1/2 частка квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серії ВЛ № 299936, виданого 16.07.2013 державним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] зробив розпорядження - заповіт, яким заповів належну йому частку квартири [ADDRESS] своїй дружині [PERSON], а на випадок якщо остання помре раніше, своїй доньці - позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту серії НВІ 849305, посвідченого 21.09.2006 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Сердюк Ніною Іванівною. Дружина [PERSON] [PERSON] померла [NUMBER] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 10.12.2012 Сєвєродонецьким міським відділом РАЦС Луганської області, тобто раніше ніж [PERSON]. Як свідчить заява про прийняття спадщини, посвідчена державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Сєвєродонецьк Фесенком О.М. 02.02.2017, позивач [PERSON] протягом передбаченого законом строку звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Однак, постановою державного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенка О.М. від 03.04.2018, позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на квартиру. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13, від 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що право позивача, у зв'язку з тим, що остання вчинила всі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягають захисту, а отже позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування. Розглядаючи вимоги позивача щодо порядку спадкування та розміру часток у спадщині, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вже встановлено судом, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] При цьому, [PERSON] заповів позивачу [PERSON] не усе належне йому на час смерті майно, а лише частку квартири [ADDRESS] яка належала йому на час складання заповіту, тобто 1/2 частку в праві спільної сумісної власності подружжя. Інша 1/2 частка квартири заповітом не охоплювалась, так як на час складання заповіту належала дружині [PERSON]. Отже, 1/2 частка даної квартири є спадковим майном за заповітом, а інша 1/2 частка за законом. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2017 право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] визнано за відповідачем - [PERSON], як спадкоємцем за законом. Таким чином, позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON], має право на спадкування як за заповітом на 2/4 частки квартири, так і за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] оскільки окрім позивача та відповідача з заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори інші спадкоємці не звертались, а відповідач прийняв належну йому частку спадщини за законом у розмірі 1/4 частки квартири. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1025843899.1 від 02.05.2018 у сумі 1033,74 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved