Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35798358 від 10.10.2012 року їй на праві власності належить житловий будинок з прибудовою, що розташований за адресою: [ADDRESS], а також їй належить на праві власності все рухоме майно, що знаходиться в даному будинку. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2014 року по справі № 128/5274/14-ц надано державному виконавцю ВДВС Вінницького РУЮ Цуберу М.М. дозвіл на примусове проникнення в вищезазначений будинок з метою перевірки майнового стану боржника на виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 1-10/2009, виданого 08.02.2013 року Тиврівським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (на даний час в зв'язку з реєстрацією шлюбу прізвище стягувача [PERSON]) коштів в сумі 2000 грн. - на правову допомогу та 6392,99 грн. - на відшкодування моральної та матеріальної шкоди. 14.11.2014 року державним виконавцем ВДВС Вінницького РУЮ Цубером М.М. складено два акти опису та арешту майна боржника [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за першим актом арешт накладено на мопед, 2007 року випуску, шасі [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], за другим - на наступне рухоме майно: телевізор HPS, колір чорний; тюнер від супутникової тарілки 4100С Digital Satellite Receiver, колір чорний; комод дерев`яний на три шухляди, колір коричневий; телевізор «Sinlipu», колір сірий; пральна машинка «Веко», колір білий; шкаф кухонний, білого кольору (фактично коричневого кольору); килим настінний - 2 шт.; чайник електричний «Aurori» (фактично «Avmora»); стіл-тумба, колір коричневий; супутникова тарілка «Variant» на три головки; станок для заточки цепів «Техмаш»; мікрохвильова піч «Saturn», колір білий. Власником зазначеного майна є позивач. Позивач вважає, що посадові особи відповідача - відділу Державної виконавчої служби Вінницького РУЮ під час проведення опису та арешту майна діяли незаконно та з прямим умислом, направленим на опис майна, яке не належить боржнику - відповідачу [PERSON] Причиною для таких незаконних дій, на думку позивача, стали неодноразові скарги боржника [PERSON] від 29.03.2014 року та 09.10.2014 року на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького РУЮ Цубера М.М., які в порушення ч.8 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» залишені без відповіді та реагування. Більш того, про протиправність дій та умисел державного виконавця Цубера М.М., направлений на опис майна, яке не належить боржнику відповідачу [PERSON], свідчить і та обставина, що листом від 17.07.2014 року відповідач [PERSON] повідомляв відділ Державної виконавчої служби Вінницького РУЮ про те, що транспортний засіб (мопед) не належить йому на праві власності, та додав відповідну довідку Управління Державної автомобільної інспекції управління МВС України у Вінницькій області № 10574 від 15.07.2014 року. В той же час, державний виконавець Цубер М.М. описав та наклав арешт на вказаний мопед. Тому позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на вищезазначене майно, виключення його з акту опису майна та звільнення його з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача за угодою про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримала при обставинах, викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що позивачеві на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який являється її сином, зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Позивачу належить все майно, що знаходиться в будинку, а також мопед, на які державним виконавцем незаконно було накладено арешт. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає. Суду пояснив, що згідно судового рішення з нього стягнуто на користь [PERSON] завдану шкоду. Він не може працювати за станом здоров`я, так як йому протипоказана важка праця, грошей в нього немає, тому не може відшкодувати завдану шкоду. До грудня 2014 року він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На даний час він ніде не зареєстрований та тимчасово проживає біля матері. Коли державний виконавець приходив на [ADDRESS], він йому пояснював, що проживає за іншою адресою, що тільки приходить до матері в гості. Все майно, на яке накладено арешт, належить його матері. Мопед його мати купила його батькові, а коли батько помер, то він інколи користувався мопедом. Він ніколи не працював, в нього немає грошей, щоб купити те майно, на яке накладено арешт, в дар від матері він його не отримував. Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції за дорученням Цубер М.М. в судовому засіданні 22.12.2014 року позовні вимоги не визнавав згідно заперечень, які наявні в матеріалах справи. В наданих через канцелярію суду 09.01.2014 року запереченнях зазначено, що до відділу надійшла заява [PERSON] про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листі, виданого Тиврівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, понесених на правовому допомогу в сумі 2000 грн., а також про стягнення моральної та матеріальної шкоди в сумі 6392 грн., тому були відкриті виконавчі провадження, які були об`єднані у зведене виконавче провадження. Згідно наданої інформації доходів у боржника немає, рахунки у боржника відсутні, техніка за боржником не зареєстрована. 08.10.2014 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: смт. Вороновиця, [ADDRESS], Вінницького району з метою перевірки майнового стану боржника, але вчинити виконавчі дії виявилось неможливим, до будинку ніхто не пускав, про що було складено відповідний акт. 28.10.2014 року повторно було здійснено виїзд за адресою: смт. Вороновиця, [ADDRESS] з метою перевірки майнового стану боржника, але до будинку ніхто не пускав, про що було складено відповідний акт. 29.10.2014 року було надіслано до Вінницького районного суду подання про примусове проникнення до житла [PERSON], яке було задоволено ухвалою Вінницького районного суду від 30.10.2014 року. 14.11.2014 року було здійснено виїзд за адресою боржника [PERSON], під час якого складено акт опису і арешту майна, при цьому був присутній боржник [PERSON], ДІМ Вінницького РВ УМВС та двоє понятих. Під час опису майна боржник не надав ніяких підтверджень, які б засвідчували його право власності на описане майно. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні 22.01.2015 року представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції за дорученням Цубер М.М. позовні вимоги визнав частково, проти позову в частині визнання права власності на мопед та звільнення його з-під арешту не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не являлася, хоч в установленому порядку повідомлялася про всі судові засідання. Попередньо через канцелярію суду було передано заперечення [PERSON] на позовну заяву, згідно яких остання просить розглядати дану цивільну справу у її відсутність, а також в запереченнях зазначено, що подана [PERSON] позовна заява є способом уникнення [PERSON] виплати належних їй сум за вчинення ним злочину та відшкодування вартості шкоди, завданої її здоров`ю, а також відшкодування витрат, понесених нею при розгляді справи в Тиврівському районному суді. [PERSON] довгий час ухилявся від виконання рішення суду, не відшкодовував завдану їй злочином шкоду. В матеріалах справи відсутні докази того, що майно, яке зазначене в описі, належить саме [PERSON], відсутні чеки купівлі товару. Викликає сумнів те, що машинка для заточки ланцюга бензопили може належати саме [PERSON] Відповідно до п.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] належним чином не повідомляв державного виконавця про зміну місця проживання. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові заперечення на позовну заяву, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно акту опису й арешту майна від 14.11.2014 року, складеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Цубером Миколою Михайловичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-10/2009, виданого 08.02.2013 року Тиврівським районним судом Вінницької області, про стягнення заборгованості в розмірі 9392 грн. з [PERSON] на користь [PERSON], описано та накладено арешт на майно, яке знаходилося в житловому будинку в [ADDRESS], а саме: Телевізор HPS, колір чорний. · Тюнер від супутникової тарілки 4100С Digital Satellite Receiver, колір чорний. · Комод дерев`яний на три шухляди, колір коричневий. · Телевізор «Sinlipu», колір сірий. · Пральна машинка «Веко», колір білий. · Шкаф кухонний, білого кольору (фактично коричневого кольору). · Килим настінний - 2 шт. · Чайник електричний «Aurori» (фактично «Avmora»). · Стіл-тумба, колір коричневий. · Супутникова тарілка «Variant» на три головки. · Станок для заточки цепів «Техмаш». · Мікрохвильова піч «Saturn», колір білий (а.с.21-22). Крім того, згідно акту опису й арешту майна від 14.11.2014 року, складеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Цубером Миколою Михайловичем при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа № 1-10/2009, описано та накладено арешт на майно, а саме: мопед SKYMOTO, марка NEXT, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] (а.с.19-20). Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Судом також встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35798358 від 10.102012 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з прибудовою, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Крім того, відповідно до тимчасового реєстраційного талона [NUMBER] позивач [PERSON] є власником мопеда SKYMOTO, марка NEXT, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] (а.с.8). Той факт, що відповідачу [PERSON] не належить рухоме майно, зазначене в актах опису і арешту майна від 14.11.2014 року, підтверджується також копією довідки № 10974 від 15.07.2014 року, виданої начальником центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України у Вінницькій області, відповідно до якої згідно бази даних АІС «Автомобіль» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та «НАІС ДДАІ» МВС України на громадянина [PERSON], [INFO], транспортних засобів не зареєстровано (а.с.9); копією паспорта відповідача [PERSON], згідно якого вбачається, що останній з 19.01.2006 року по 24.12.2014 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.85, на звороті); поясненнями в судовому засіданні відповідача [PERSON] про те, що він був зареєстрований в [ADDRESS] та постійно там проживав до грудня 2014 року, а до будинку своєї матері [PERSON] по [ADDRESS] лише інколи навідувався, про що неодноразово повідомляв державного виконавця, що підтверджується і копією скарги на дії державного виконавця відділу ДВС Вінницького РУЮ Цубера М.М., наявної в матеріалах цивільної справи (а.с.18). Суд критично оцінює та не приймає до уваги довідку № 1708 від 23.12.2014 року, видану виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, надану в судовому засіданні представником відділу ДВС Вінницького РУЮ, про те, що гр. [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] (а.с.87), так як в даній довідці не зазначено, з якого часу проживає [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та на підставі чого видана така довідка. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що майно, на яке накладено арешт державним виконавцем згідно актів опису і арешту майна від 14.11.2014 року, належить позивачу по справі [PERSON]. Враховуючи те, що накладення арешту на майно позивача порушує та обмежує її права як власника майна, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції від 20.11.2014 року сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved