Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 31 липня 2007 року, зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району Волинської області за актовим записом № 07. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. На думку позивача, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечив проти задоволення позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, підтримувати шлюбно-сімейні відносини, спільно вести господарство. Тобто судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу не має. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище - «[PERSON]». У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору. На підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати у виді: 50% судового збору в сумі 352,40 грн. (аркуш справи1) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 грн. (аркуш справи 6, 8-9).

Outcome: approved