Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування\~позовної заяви\~ [PERSON] зазначає,\~що\~з відповідачем\~у справі\~перебувала у\~шлюбі,\~який був\~зареєстрований міським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану №\~1\~Харківського обласного\~управління юстиції,\~07.03.2006\~року.\~Від шлюбу\~мають малолітню\~дитину -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відповідач є\~батьком дитини.\~Сімейне життя\~не склалось,\~подружжя з\~2008\~року припинило\~проживання однією\~сім`єю,\~коли відповідач\~потрапив до\~в`язниці у\~Російській Федерації.\~Деякий період\~часу [PERSON] \~підтримувала з\~ним відносини\~у телефонному\~режимі.\~Однак,\~у зв`язку\~з його\~кримінальною діяльністю,\~нестабільним моральним\~станом та\~антисоціальним способом\~життя,\~стосунки між\~ними були\~припинені повністю.\~Рішенням Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова,\~шлюб між\~ними було\~розірвано.\~З часу\~розпаду сім`ї\~та по\~теперішній час\~їх малолітній\~син проживає\~з [PERSON] ,\~знаходиться на\~її утриманні.\~Батько дитини\~не приймає\~участі у\~матеріальному утриманні\~сина,\~не спілкується\~з ним,\~не проявляє\~до дитини\~батьківської турботи,\~не цікавиться\~успіхами дитини\~у навчанні,\~його розвитком\~та духовним\~життям.\~Навіть при\~рідких телефонних\~розмовах з\~батьком,\~дитина завжди\~відчувала стрес та нервовий зрив. Дитина батька боїться та не бажає з ним спілкуватись. Останній раз батько спілкувався з сином декілька років тому. На теперішній час позивач та її син не мають жодних відомостей про місце проживання, місце роботи та перебування відповідача. Внаслідок відсутності відповідача та його самоусунення від спілкування та турботи про сина, дитина не має можливості отримати реєстрацію місця проживання, інші документи, закордонний паспорт. Позивач з вісімнадцяти років працює, намагається надати дитині повноцінне дитинство, забезпечити його гідними умовами життя. Син відвідує Харківську приватну спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів «Харківський колегіум», сплату за який здійснює виключно позивач, відвідує батьківські збори також позивач, вона цікавиться навчанням сина, бере участь у житті класного колективу. Згідно інформації директора ХПСШ «Харківський колегіум», батько [PERSON] з класним керівником сина не спілкується, батьківські збори не відвідує, не сплачує за навчання. Внаслідок відсутності відповідача, позивач не має можливості забезпечити дитину- нормальним відпочинком, у тому числі оздоровленням за кордоном. Внаслідок такої поведінки відповідача, дитина відчуває емоційну напругу, в неї виробляється комплекс неповноцінності порівняно з іншими дітьми. При цьому, як хлопчику, йому потрібна саме батьківська турбота, підтримка, виховання. Слід, звернути увагу суду, що моральні принципи відповідача, його модель соціальної поведінки, звички, манери, навіть у роки, коли він ще намагався спілкуватись з сином, є неприпустимими для наслідування сином. Саме така його поведінка сприяла встановленню стійкої психологічної травми для дитини, навіть при згадуванні про батька. Крім того, як зазначалось вище, відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина, усі витрати на утримання дитини полягли на плечі позивача. На теперішній час у позивача не має жодних відомостей про працевлаштування відповідача, однак, враховуючи досвід попереднього життя з відповідачем, в неї є всі підстави вважати, що відповідач ніде офіційно не працевлаштований, однак є забезпеченою людиною. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05 грудня 2018 року призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить закінчити розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, у разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення, від допиту свідків, заявлених у підготовчому судовому засіданні відмовляються. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява директора Департаменту служб у справах дітей Малько О.П. в якій останній просить розглядати справу без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає\~\~справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом\~\~випадках. \~\~Відповідно до\~ст. 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 397 (а.с. 9). Як вбачається з відповіді на запит наданої директором Харківської приватної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Харківський колегіум» Харківської області Бєлічової Т.М. від 21.06.2018 року №60 учень [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в Харківському колегіумі і відвідує навчальний заклад, не допускаючи пропусків без поважних причин; оплату за навчання здійснює мама - [PERSON] ; приводить Анрі до школи і забирає після уроків мама; [PERSON] цікавиться навчанням сина, піклується про його здоров`я, бере участь у житті класного колективу, батьківських зборах; батько - [PERSON] з класним керівником сина не спілкується, батьківські збори не відвідує, не сплачує за навчання (а.с.10). Актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що для проживання дитини створено належні житлово-побутові умови (а.с. 37). Відповідно до пояснень [PERSON] , які містяться в матеріалах справи, останній не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] . Разом з тим зазначає, що [PERSON] не телефонує йому, бачив його останній раз близько двох років тому (а.с. 38). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської\~\~турботи, не цікавився та не відвідував його, не турбувався про\~\~його фізичний і духовний розвиток, не надавав\~\~матеріальної допомоги на виховання. Згідно п. 2 ч. 1\~ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 СК, зокрема як ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту висновку вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-36). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~\~підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів, що спростовують заявлені до нього вимоги, не надав заперечень, що свідчать про його\~\~небажання займатися дитиною, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальну допомогу, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 166 СК України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд визначає розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved