Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі після одруження проживав син позивача - [PERSON] з дружиною - відповідачем у справі [PERSON] та дітьми. Однак, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та у квітні 2016 року відповідач добровільно виїхала з квартири разом із дітьми на проживання до своїх батьків. Посилаючись на викладені обставини, позивач зазначає, що вона не може в повній мірі реалізувати свої права, як власник квартири. Крім цього, позивач зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку, однак отримала негативну відповідь. Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились. Однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча, в силу вимог ст. 74 ЦПК України, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зважаючи на дані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з місця реєстрації проживання може бути здійснено за рішенням суду за позовом про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу № 33512556 від 19.03.2012 року про державну реєстрацію прав. Як встановлено з довідки про склад сімї, виданої РЖКП № 2 м. Ковеля [PERSON] в тому, що він проживає в [INFO] та склад його сімї становить: відповідач [PERSON], як колишня дружина та діти [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача за вищевказаною адресою перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном (квартирою) на власний розсуд. Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останню слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Зважаючи на обставини справи, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved