overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2014 року між [PERSON] до [PERSON] у Відділі державної реєстрації атів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 389. В зазначеному шлюбі дітей немає. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що останні чотири роки сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, стали виникати конфліктні ситуації та суперечки. Наразі кожен зі сторін живе окремим життям та своїми інтересами. З 2015 року подружні відносини між сторонами не підтримуються. Позивач вважає, що примирення неможливе. Спільної власності між сторонами немає, матеріальних претензій у позивача немає. Таким чином, [PERSON] просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній, спільних дітей від шлюбу не маємо. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. [PERSON] користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] (післяшлюбне [PERSON]) [PERSON] у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 488. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, поновити дошлюбне прізвище та визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Від так, з урахуванням позицій сторін, суд вважає за доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Чугай) [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністації виконкому Одеської міської ради зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 189. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - Віолета, [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що з січня 2015 року подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач стверджує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та спільної дитини. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Спільна дитина проживає з позивачем, спір щодо місця проживання дттини відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 343. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 21.07.2015 року позивачем до суду було подано клопотання, в якому просить допитати в якості свідка свого батька [PERSON]. В обґрунтування клопотання позивач зазначила, що [PERSON] може підтвердити причину розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а саме той факт, що відповідач вживає спиртними напоями, привселюдно принижує та погрожує життю позивача. Крім того, 21.07.2015 року позивачем до суду було подано клопотання щодо витребування доказів з ПНФ «Грост», а саме медичну картку на ім'я [PERSON], [INFO]. У своєму запереченні відповідач погоджується з тим фактом, що між ним, та позивачем 30.05.2009 року було укладено шлюб. Крім того, відповідач визнає, що шлюб розпався, та зазначає, що причиною цього є байдуже ставлення до сімейних цінностей відповідача. В своєму запереченні відповідач просить усі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу в органах РАГЗу покласти на відповідача, чим, в свою чергу, підтверджує своє бажання розірвати шлюб з [PERSON] Разом з тим, відповідач просить залишити позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу без руху. У судове засіданні позивач та представник позивача, [PERSON], заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], заперечувала проти позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із заперечення відповідача стало відомо, що [PERSON] визнає недоцільність шлюбу, а також підтверджує своє бажання розірвати шлюб з [PERSON] У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 65. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 566). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, крім того, між подружжям різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство сторони не ведуть з листопада 2013 року. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Спір щодо поділу майна та місця проживання спільної дитини відсутній. Позивач до судового засідання не з'явились, надавши заяву про розгляд справи без його участі та зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районному управлінні юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 723. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, кожен з подружжя живе своїм життям, і не намагається перейняти проблеми один одного. Наразі шлюб існую формально, сторони мешкають окремо. Позивач вважає, що сумісне сімейне життя суперечить інтересам як дружини, так і їх спільної дитини. У зв'язку з тим, [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду заяву, якою просить розглянути цивільну справу без його участі та повідомляє суд, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона\~перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 серпня 1995 року. Позивач вважає, що\~подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем неможливе через відсутнє взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, намагання позивача зберегти сімю ні до чого не привели, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не прибула, в заяві поданій до суду, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, від позову не відмовляється. Відповідач в судове засідання також не зявився, в заяві поданій до суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. У звязку з визнанням позову відповідачем суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе за результатами підготовчого судового засідання ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження\~ серії І-ЖС №058163 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 1995 року, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки, які виникають через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, намагання позивача зберегти сімю ні до чого не привели, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить\~ інтересам позивача. Судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона\~перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 березня 2008 року. Позивач вважає, що\~подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем неможливе через діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обовязки ведення домашнього господарства, спосіб виховання дітей, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не прибула, в заяві поданій до суду, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, від позову не відмовляється. Відповідач в судове засідання також не зявився, в заяві поданій до суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У звязку з визнанням позову відповідачем суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе за результатами підготовчого судового засідання ухвалити рішення. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб\~ серії 1-ЖС №049062 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2008 року, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обовязки ведення домашнього господарства, спосіб виховання дітей, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить\~ інтересам сторін. Судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона\~перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 листопада 1996 року. Позивач вважає, що\~подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем неможливе через відсутнє взаєморозуміння, у звязку з цим з 2017 року сторони разом не проживають, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не прибула в прохальній частині позовної заяви просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не прибув в поданій заяві просить суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-Н №363903 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 1996 року, актовий запис № 20. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, через що сторони з 2017 року проживають окремо, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Спільних дітей та майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved