Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак фактично разом не проживають та не ведуть спільного господарства. На підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.20169 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі 300.0 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Станом на дату подання позову змінилась економічна ситуація в країні, доходів позивача критично не вистачає для належно утримання своєї дочки, а сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 300.0 грн. не достатньо для її належного матеріального утримання. Відповідач по справі є працездатною людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останньої. Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.11.2018 року. Вказаною ухвалою, відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, вважав їх не обґрунтованими та такими, які задоволенню не підлягають. Так відповідач наполягає, що він хворіє, у зв'язку із чим ніде не працює та фактично знаходиться на утриманні своїх батьків, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, які заявлені позивачем. Окрім того відповідач наполягав, що позивачем до суду не було надано докази зміни матеріального стану позивача чи відповідача, а тому підстави для перегляду розміру аліментів, які були визначені рішенням суду, відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Як вбачається із виконавчого листа, виданого на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2016 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошові сумі 300.0 грн. щомісячно, починаючи з 09.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з даними свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 02.08.2014 року) сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 02.08.2014 року складено відповідний актовий запис №116. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 08.05.2015 року). Таким чином суд вважає доведеним обов'язок відповідача по утриманні своєї дочки до досягнення нею повноліття, що встановлено відповідним судовим рішенням. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів у зв'язку із тим, що з часу винесення рішення про стягнення із відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дитини не потребують додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також позивач в обґрунтування своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів зазначає, що дочка сторін по справі часто хворіє, а тому потребує додаткових витрат на лікування та належне утримання, яке відповідно до норм національного законодавства та міжнародних правових актів повинні надавати обоє батьків у рівній кількості, а обов'язок утримання дитини не може покладатися на одного із них. Суд зазначає, що факт хвороби [PERSON] стверджується довідкою Золотоніського міського центру первинної медико-санітарної допомоги, а також консультаційного висновку спеціаліста №485. Таким чином, з огляду на доходи позивача, розмір яких стверджується довідкою ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» №15 від 28.01.2019 року, судом встановлено, що позивачем наведено достатні обґрунтування необхідності збільшення розміру аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач має постійний, стабільний, достойний заробіток, а тому може та зобов'язаний сплачувати аліменти у розмір 1/4 частини всіх видів заробітку. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так при розгляді вказаної справи суд враховує хворобу відповідача, яка стверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №09714, крім того в матеріалах справи відсутні відомості щодо факту постійного працевлаштування відповідача та отримання ним постійного та стабільного доходу. Матеріали справи не містять достатніх доказів належної можливості відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, який заявлений позивачем. Як вже зазначалося вище, суд не може при винесенні судового рішення ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини усіх його доходів є не обґрунтованою та такою, яка не підтверджена жодними доказами. Разом із тим, стягнення аліментів на одну дитину у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є законодавчою гарантією захисту прав як самої дитини так і отримувача аліментів, яка встановлено нормами ст. 182 СК України. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що неповнолітня дочка сторін по справі, безумовно потребує допомоги від своїх батьків, та враховуючи, що мати, допомогу надає, але її недостатньо, суд вважає, що батько має можливість та зобов'язаний надавати допомогу дочці у розмірі, який буде достатній для нормального забезпечення розвитку дитини. Однак розмір аліментів, який заявлений позивачем є не обґрунтованим, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України, що буде відповідати як інтересам сторін по справі так і неповнолітньої [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи обставини, які наведені вище, суд, приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2016 року по справі №695/3472/15-ц, за яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09.10.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, відкликати на адресу суду, як такий, який втратив юридичну силу. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: partial