Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, вказуючи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21 грудня 2006 року, від якого мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який є студентом. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач на навчання дитини матеріальної допомоги не надає. Позивач у судовому засідання пояснила, що вона не працює, доглядає за батьками, дитина навчається, потребує додаткових витрат, дитина хворіє, у нього 40% зору, потребує лікування, просить задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач є приватним підприємцем, доходів не має, про що свідчить довідка № 1149/1702 від 27.01.2015 року, з позовом не згоден. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21 грудня 2006 року, від якого мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який навчається. Є студентом Державного вищого навчального закладу «Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум Керченського державного морського технологічного університету» першого та другого рівнів акредитації, на денному відділенні, про що свідчить довідка № 336 від 26.11.2014 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial