Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ВАТ «Агрофірма Проскурів» про визнання договору оренди недійсним та виселення, посилаючись на те, що на підставі рішення суду від 02 квітня 2014 року, що залишено в силі відповідно до рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11 червня 2014 року та Ухвали вищого спеціалізованого суду від 05 листопада 2014 року її було вселено в квартиру № [ADDRESS]. Під час виконання рішення їй стало відомо, що [PERSON] є дружиною [PERSON] і прописана в даній квартирі та являється квартиронаймачем відповідно додоговору оренди житлового приміщення від 12 травня 2014 року укладеного з агрофірмою «Проскурів» під час розгляду справи про її вселення. Ст. 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Позивач вказує, що будучи квартиронаймачем не давала згоди на реєстрацію в кв. [ADDRESS] [PERSON], а агрофірма «Проскурів» не мала законних підстав заключати з нею договір оренди, що став підставою для реєстрації [PERSON] Позивач [PERSON] просить договір оренди житлового приміщення від 12 травня 2014 року, укладений між [PERSON] та агрофірмою «Проскурів» визнати недійсним та виселити [PERSON] із вказаної квартири. Визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання в кв. [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до [PERSON], Агрофірми «Проскурів» про усунення перешкод в користуванні квартирою, зазначивши що 04.12.1991 року відповідно до рішення місцевого комітету профспілки та правління колгоспу «Комунар» [PERSON] на сім'ю з трьох чоловік було виділено на підставі договору найму двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 06.03.2007 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду шлюб з [PERSON] був розірваний, однак вона продовжувала проживати в спірній квартирі. В подальшому почав проживати з [PERSON], яка вселилась в спірну квартиру і 20.05.2010 року зареєстрував із нею шлюб. Рішенням Апеляційного суду від 11.06.2014 р. [PERSON] була вселена в спірну квартиру. Протягом періоду з березня 2016 р. по вересень 2016 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в селі і періодично навідувались в квартиру, однак [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях, відносно чого [PERSON] звернувся зі скаргою до працівників міліції. Просять зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та зобов'язати її видати дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири. Представник позивача-відповідача та позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні первинний позов підтримали в повному обсязі, просять задоволити, а в задоволенні зустрічного позову просять відмовити в повному обсязі. Представник відповідача-позивача та відповідачі-позивачі [PERSON] та [PERSON] первинний позов не визнають в повному обсязі, просять відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримують з підстав, викладених у ньому та просять задоволити. Представник відповідача Агофірма «Проскурів» проти вимог первинного позову заперечив в повному обсязі, зустрічний позов визнав, просить задоволити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення суду було вселено в квартиру № [ADDRESS]. Під час виконання рішення їй стало відомо, що [PERSON] є дружиною [PERSON] і прописана в даній квартирі та являється квартиронаймачем відповідно додоговору оренди житлового приміщення від 12 травня 2014 року укладеного з агрофірмою «Проскурів» під час розгляду справи про її вселення. [PERSON] вказує, що будучи квартиронаймачем не давала згоди на реєстрацію в кв. [ADDRESS] [PERSON], а агрофірма «Проскурів» не мала законних підстав заключати з нею договір оренди, що став підставою для реєстрації [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до [PERSON], Агрофірми «Проскурів» про усунення перешкод в користуванні квартирою, зазначивши що 06.03.2007 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду шлюб [PERSON] з [PERSON] був розірваний, однак вона продовжувала проживати в спірній квартирі. В подальшому [PERSON] почав проживати з [PERSON], яка вселилась в спірну квартиру і 20.05.2010 року зареєстрував із нею шлюб. Рішенням Апеляційного суду від 11.06.2014 р. [PERSON] була вселена в спірну квартиру. Протягом періоду з березня 2016 р. по вересень 2016 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в селі і періодично навідувались в квартиру, однак [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях, відносно чого [PERSON] звернувся зі скаргою до працівників міліції. Згідно із ст. 61 ч.3 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть всі обов'язки що випливають з договору найму жилого приміщення. Заява позивача-відповідача про те, що [PERSON] вселилась в спірну квартиру на підставі договору оренди і підлягає виселенню, не відповідає дійсності, так як [PERSON] проживає у спірній квартирі з 2010 року, а прописана 28.02.2014 року. Згідно із ст 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Договір оренди від 12.03.2014р. згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, є нікчемним, оскільки недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), а даний договір не відповідає вимогам, передбаченими частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у вказаній квартирі, що підтвердили своїми показами допитані в судовому засіданні свідки, вони періодично їздять в село, де обробляють земельну ділянку. У спірній квартирі знаходиться також їхнє майно, про що не заперечує сама [PERSON] Відповідно до положень ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк може бути продовжений. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем-відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що відповідачі-позивачі не проживають у спірній квартирі. Тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору оренди житлового приміщення від 12 травня 2014 року, укладений між [PERSON] та агрофірмою «Проскурів» недійсним та виселення [PERSON] із вказаної квартири, визнання [PERSON] таким, що втратив право на проживання в кв. [ADDRESS] не підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову, то суд вважає що вони підлягають задоволенню, так як в матеріалах справи є копія звернення [PERSON] від 28.09.2016 р. до працввників поліції щодо заміни [PERSON] замків від вхідних дверей, що перешкоджає [PERSON] та [PERSON] користуватись спірною квартирою. [PERSON] в судовому засіданні визнала ті обставини, що змінила замки від вхідних дверей. Також зазначає, що дала другий комплект ключів [PERSON], однак про це заперечив [PERSON] та його представник і дана обставина не була доведена позивачем-відповідачем в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed