Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] міської ради Новоайдарського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 жовтня 2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства, площею 0.1353 га. За життя [PERSON] заповіту не залишив, єдиним спадкоємцем померлого першої черги спадкування за законом є його донька [PERSON] Позивач у встановлений законом строк спадщину після померлого прийняла, подавши відповідну заяву до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON], проте свідоцтва про право на спадщину не отримала, у зв`язку з тим, що [PERSON] надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно, який має дописки та виправлення, зроблені особою, яка не це не уповноважена, що призвело до недійсності документа. \~ \~На підставі вищенаведеного, [PERSON] просила суд встановити факт, що має юридичне значення та визнати за нею право власності на спадкове майно після [PERSON] \~ \~Позивач\~ [PERSON] у\~ судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04 жовтня 2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Факт того, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], який помер 04.10.2014 р., підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства, площею 0.1353 га., що підтверджується копією державного акту серія ЛГ №4196001162 від 15.05.1995 р. (а.с.13). Факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ЛГ №4196001162 від 15.05.1995 р., належить [PERSON], який помер 04.10.2014 р., підтверджується копією свідоцтва про смерть, в якому ім`я та по-батькові померлого співпадають з тими даними, які вказані в Державному акті на право приватної власності на землю серія ЛГ №4196001162 від 15.05.1995 р. За життя [PERSON] заповіту не залишив, єдиним спадкоємцем померлого першої черги спадкування за законом є його донька [PERSON] Позивач у встановлений законом строк спадщину після померлого прийняла, подавши відповідну заяву до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] (а.с.17), проте свідоцтва про право на спадщину не отримала, у зв`язку з тим, що [PERSON] надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно, який має дописки та виправлення, зроблені особою, яка не це не уповноважена, що призвело до недійсності документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.18). На теперішній час [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права після померлого [PERSON] в позасудовому порядку. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що вимога щодо встановлення факту того, що земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ №4196001162 від 15.05.1995 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1162 на ім`я [PERSON], померлого 04.10.2014 р., знаходиться за адресою: м. Щастя, вул. Піщана, буд. 52 б, є необгрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки позивач зазначає, що в державному акті невірно зазначено номер розташування земельної ділянки, у зв`язку з тим, що нумерація належного померлому будинку, який розташований на вищевказаній земельній ділянці, змінювалась з №51 на № 52 б, проте судом встановлено, що в копії державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ №4196001162 від 15.05.1995 р., який міститься в матеріалах справи, зазначено, що земельна ділянка, площею 0.1353 для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства, розташована на території м. Щастя, вул. Піщана, 52 б (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. Судовим розглядом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], доведено відсутність в неї можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України, також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно не порушує інтереси інших осіб. Таким чином, позивач наданими суду доказами, довела, що має право на спадщину після померлого [PERSON], у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1225, 1261 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: partial