Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 17 квітня 2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 23. Також позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Загарія» та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. З позовної заяви виходить, що 17 квітня 2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розпався тому, що вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого шлюбні стосунки припинили. Примирення між сторонами не можливе. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 квітня 2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 23. Також позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Загарія» та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Ухвалою судді від 21 серпня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 26.09.2018 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Також у поданій заяві позивач вказала, що у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином, просить суд провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення ( а.с. 21-22 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи двічі повідомлявся належним чином та останньому два рази направлялись судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Городнянської міської ради Чернігівської області відповідач зареєстрований проживаючим у [INFO]. Згідно відмітки поштового відділення судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення відповідачу у звязку з закінченням терміну зберігання через відсутність останнього за вказаною адресою. Крім того, відповідач викликався в судове засідання за адресою його фактичного місця проживання, вказаною в позовній заяві : с. Скибин, вул. Яблунева, 13, Жашківський район, Черкаська область. Згідно відмітки поштового відділення судові повістку про виклик в судові засідання 07.12.2018 року та 21.01.2019 року відповідач отримав ( а.с. 16, 28, 33-34). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] не повідомляв суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, а тому судові повістки направлялись відповідачу за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові повістки і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином двічі був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання жодного разу не зявився, не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 21 січня 2019року. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про одруження серії І-ЕЛ № 033582, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 17 квітня 2001 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 17 квітня 2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 23. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : Загарія, Загарія ( а.с. 4 ). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 034505 [PERSON] народився 28 березня 2001 року у м. Городня, Чернігівської області та його батьками значаться: [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 001795 встановлено, що [PERSON] народилася 18 лютого 2005 року у м. Городня, Чернігівської області, та її батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 ). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 01.08.2018 року за вих. № 4180 [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO] та до складу її сімї входять : чоловік [PERSON], діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що сторони мають різні погляди на життя. У звязку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільних неповнолітніх дітей, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved