Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO] народження, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що 08.09.2006 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, при реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на прізвище [PERSON]. Сторони проживали в м. Коломия. [INFO] р. в них народилась дочка [PERSON]. Після народження дитини спільне життя не склалося, позивачка перейшла проживати до своїх батьків в с. Чортовець Городенківського району. Дочка проживає разом з нею. На утримання дочки відповідач за рішенням суду зобов'язаний в примусовому порядку сплачувати аліменти, однак, в зв'язку з тим, що відповідач не працює, позивачка відмовилась від стягнення аліментів. За позовом відповідача 18.11.2011 р. Городенківським районним судом Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано, дочку залишено проживати з матір'ю. Відповідач не приймає участі у вихованні дочки без поважних причин, не відвідує її, не спілкується з дочкою, не інтересується нею, не знає про стан її здоров'я, про матеріальне та побутове забезпечення, про успішність та поведінку в школі, хто є її класним керівником, в якому класі навчається дитина, котрі вчителі її навчають і де знаходиться клас, в якому вона навчається. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, в заяві зазначила, що вона перебуває на роботі у Франції. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав. Суду пояснив, що в даний час позивачка перебуває у Франції, після її виїзду за кордон, [PERSON] проживала разом з батьками позивачки в с. Чортовець, два начальні роки і два місяці вона навчалась в школі в с. Чортовець. Відповідач не прийшов до дочки, коли вона приймала перше причастя в церкві. З жовтня 2015 р. [PERSON] перебуває разом з матір'ю у Франції, дозвіл на виїзд дитини за кордон був наданий відповідачем у вересні 2015 р. [PERSON] відвідує в Франції державну початкову школу, навчається в другому класі. Представник вважає, що відвідування дитини батьком у школі в с. Чортовець не є вихованням, оскільки батько не спілкувався з класним керівником чи директором школи, не приходив на батьківські збори, не здавав гроші на ремонт класу в школі. Висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав побудований на довідках в дитячого садка та школи, а перевірка не проводилась, представник органу опіки та піклування не був у школі і не був за місцем проживання дитини, тому представник вважає, що його не слід приймати до уваги. Ухвалою Городенківського районного суду від 08.12.2015 р. (коли справа перебувала в провадженні головуючого судді [PERSON] до закінчення його повноважень) до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації. В судовому засіданні представники третьої особи Цюмпала А.П. та Боднарчук О.Л. позов не підтримали. Суду Боднарчук О.Л. пояснила, що питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації, в якому брали участь відповідач [PERSON] та батьки позивачки - подружжя [PERSON]. За результатами розгляду комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON]. Було встановлено, що батько позитивно характеризується, не ухиляється від виховання своєї дочки, але він не мав можливості спілкуватися з своєю дитиною за місцем проживання останньої, так як дідусь і бабуся зі сторони матері, з якими проживала дитина, перешкоджали в їх спілкуванні. Проживаючи в с. Чортовець, дитина відвідувала ясла-садок «Ромашка», де тато провідував дитину. Під час навчання дитини в Чортовецькій школі батько провідував дитину в школі, приходив у дні народження дитини, приносив гостинці, гроші. Для того, щоб дитина мала можливість побачитись з своєю мамою, відповідач надав дозвіл на її виїзд за кордон. З жовтня 2015 р. дитина проживає в Франції. Після повернення дитини, батько далі має намір спілкуватись з дитиною. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що його колишня дружина, позивачка по справі, протягом трьох років живе в Франції, в Парижі, де вийшла заміж. Їх дочка [PERSON] під час перебування матері за кордоном проживала з батьками колишньої дружини, з мамою спілкувалась по скайпу і по телефону. За три роки мати за провідала свою дитину тільки один раз, коли дитина йшла в перший клас в школу с. Чортовець. Він старався зустрічатись з дитиною періодично, точно сказати скільки разів спілкувались, він не може. Але він провідував дочку в дитячому садочку в с. Чортовець, який дитина відвідувала з 2010 р. по травень 2013 р., провідував її в школі, коли дочка вчилась в школі в с. Чортовець з 01.09.2013 р. по 15.10.2015 р. На утримання дочки сплачував аліменти, спочатку купував одяг для дитини, однак батьки позивачки його вертали. Він не ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дочки, однак відвідувати дитину за місцем її проживання в батьків колишньої дружини не міг через їх негативне відношення до нього. Батьківські збори в школі він дійсно не відвідував, але якби знав, коли проводяться збори, він би приїхав на збори, так як йому цікаво, як навчається його дочка. Про проведення першого причастя дитини ніхто його не повідомив, тому він не міг на ньому бути присутній. Батько позивачки, як виявилось, знав його номер телефону, тому що телефонував до нього для того, щоб домовитись про зустріч з приводу вирішення питання про надання ним згоди на виїзд дитини за кордон. Так як спілкування дитини з мамою є в інтересах дитини, тому не чинив ніяких перешкод щодо її виїзду, в нотаріуса в м. Коломия дав дозвіл на виїзд дитини з дідом за кордон, також дав дитині 100 євро. Має намір спілкуватись з дитиною після її повернення, тому що скайп-адресу, щоб можна було через комп'ютер поспілкуватись з дочкою, батьки позивачки йому не дають. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 13 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, стверджено, що вона народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2011 року по справі № 2-824/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати біля матері [PERSON]. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. В ході розгляду справи встановлено, що батько дитини - відповідач [PERSON] проживає в м. Коломия, зареєстрований в [ADDRESS]. Мати дитини [PERSON] з 2012 р. проживає в Франції. З жовтня 2015 р. [PERSON], за наданим батьком дитини дозволом, в супроводі дідуся [PERSON] виїхала до матері в Францію. Виданою директором Державної початкової школи ім. Фредеріка Жоліо-Кюрі І (93400 Сент Уан) 18.03.216 р. Довідкою про навчання стверджено, що [PERSON], [INFO], місце проживання - [ADDRESS], зареєстрована в цій школі та навчається в 2 класі початкової школи. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], батьків позивачки, стверджено, що внучка [PERSON] до виїзду в Францію проживала в них дома, вони здійснювали її догляд та виховання, забезпечували необхідне лікування, так як їх дочка після розірвання шлюбу з відповідачем виїхала в Францію, де проживає в даний час. В серпні 2013 р. дочка приїздила, повела дочку в 1 клас, після чого знов виїхала за кордон. Мати позивачки пояснила, що в дитячий садок внучку водили та забирали вона або її чоловік, в школу на батьківські збори до внучки ходила вона, а відповідач [PERSON] тільки провідував свою дочку [PERSON] в школі. З виданих Чортовецьким ДНЗ (ясла-садок) «Ромашка» довідок № 4 від 15.12.2015 р. та б/н від 10.03.2016 р. встановлено, що [PERSON] відвідувала даний дошкільний заклад з 2010 р. по травень 2013 р., і батько [PERSON] провідував її в дитячому садку. З довідки № 3 від 10.05.2016 р., виданої Чортовецьким ДНЗ (ясла-садок) «Ромашка» [PERSON] слідує, що приводили та забирали [PERSON] з дитячого садочка дідусь і бабуся ([PERSON]., [PERSON].), батьківську плату за садок також здійснювали вони. Довідками, виданими Чортовецькою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 247 від 15.12.2015 р. та № 5 від 01.03.2016 р., стверджено, що в період навчання [PERSON] у Чортовецькій ЗОШ її батько [PERSON] часто відвідував свою дочку [PERSON] в школі, приносив гостинці, гроші. Свідок [PERSON], вчитель Чортовецької шкоди, допитана як свідок, суду пояснила, що [PERSON] навчалась в школі з 01.09.2013 р., вчилась 2 роки і 2 місяці, вона була її класним керівником. За період навчання мати дитини була в школі один раз - 1 вересня 2013 р., а батько дитини приходив до школи в день народження дитини, на свято [PERSON] та в інші дні, кликав [PERSON] на вулицю, спілкувався з дитиною. Дідусь і бабуся [PERSON] турбувались про [PERSON], яка жила разом з ними. Дівчинка гарно вчилась, але за характером замкнута. Про те, що відповідач протягом 2012-2015 р. сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] свідчать надані ним квитанції (а.с. 23-45). Заява позивачки від 19.08.2015 р., підпис якої засвідчений секретарем з консульсько-правових питань Посольства України у Французькій Республіці, свідчить про її добровільну відмову від сплати відповідачем аліментів (а.с. 9). Висновком органу опіки та піклування районної державної адміністрації № 01-29/27 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 30.12.2015 р. розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та вирішено недоцільним позбавляти його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. У відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 16 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. З'ясовуючи питання ставлення батька до дитини, судом встановлено, що відповідач старався налагодити з дитиною контакт, коли [PERSON] проживала в с. Чортовець разом з дідусем і бабусею [PERSON], однак вони не сприяли в цьому. В даний час можливості спілкування з дитиною відповідач позбавлений, оскільки про конкретне місце проживання дитини він дізнався з наданої представником позивача довідки про місце навчання дитини, а раніше йому було відомо тільки те, що дитина жие в Парижі, можливості спілкуватись по скайпу з дочкою позивачка та її батьки йому не надають, не даючи скайп-адреси. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Зважаючи на те, що передбачені ст. ст.164 Сімейного кодексу України підстави для позбавленні відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] відсутні, а перешкоди в їх спілкуванні протягом часу її перебування в Франції, де вона проживає разом з матір'ю, викликані тими обставинами, що мати не дає можливості дитині спілкуватись з батьком з допомогою скайпзв'язку, тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 19,158,164,165 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed