Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 1997 року №97-115Ц, укладений фізичними особами [PERSON] як продавцем і [PERSON] як покупцем щодо двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,1 кв.м. Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що цей договір оформлювався на Одеській Універсальній Товарній Біржі «ВІТЯЗЬ», 11 вересня 1997 року, всі істотні умови угоди дотримані, право власності за договором купівлі - продажу позивач зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН», відповідачі квартиру звільнили і знялися з реєстраційного обліку. Позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою, але зробити цього не може, оскільки укладений договір купівлі - продажу не був нотаріально посвідчений. При цьому [PERSON] зазначила, що узнала про обов'язковість дотримання нотаріальної форми договорів купівлі-продажу нерухомого майна тільки після звернення до нотаріуса щодо продажу своєї квартири, тому просила суд поновити строк позовної давності. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 вересня 1997 року на Одеській універсальній біржі «ВІТЯЗЬ» між [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру було продано за 33000,00 грн., які [PERSON] передала [PERSON] до підписання договору (п.6 Договору). Вказаний договір був зареєстрований 10.10.1997 року в ОМБТІ і РОН в книзі реєстрації за № 244 пр. - стр. 20-р №393. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, а також були зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час мешкає та зареєстрована у вказаній квартирі (довідка № 408 Ф-1 від 05.10.2013 року, видана дільницєю №8 КП ЖКС «Фонтанський») у якості власника, та здійснює всі пов'язані з цим статусом витрати по утриманню квартири і на теперішній час бажає розпорядитися квартирою. Однак, нотаріально оформити відчуження вказаної квартири неможливо у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири від 11.09.1997 року був укладений на біржі, а не в обов'язковій згідно чинного законодавства нотаріальній формі. Про те, що не була дотримана нотаріальна форма, обов'язкова для договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивачеві стало відомо тільки зараз, в зв'язку з чим суд враховує пропуск строку позовної давності з поважних причин та він, відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України підлягає поновленню. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року). Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року). Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року (із змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК ( 1540-06 ). Враховуючи викладене, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved