Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м`ясокомбінат», обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 29 березня 2016 року, згідно наказу № 53-к від 28.03.2013 року, її було прийнято на роботу на посаду заступника головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат». 15 липня 2016 року, наказом від 15.07.2016 року №98-к про припинення трудового договору, позивача звільнено за п.1ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Під час трудових відносин відповідачем несвоєчасно здійснювалась виплата заробітної плати, внаслідок чого - на день звільнення позивача утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. В с у д о в о м у з а с і д а н н і : [PERSON] зменшила до 15\~936 гривень 27 копійок заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, підтримала вимоги про стягнення середнього заробітку, в сумі 15\~689 гривень 52 копійок, за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Представник відповідача, [PERSON] зменшені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення визнав повністю. При цьому, стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, висловився про необхідність розгляду вказаного питання на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши докази по справі у їх сукупності, враховуючи встановлені\~ фактичні обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи заступником головного бухгалтера. 15 липня 2016 року, наказом від 15.07.2016 року №98-к про припинення трудового договору, позивача звільнено за п.1ст.36 КЗпП України, за «згодою» сторін. Під час трудових відносин, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, відповідачем несвоєчасно здійснювалась виплата заробітної плати, внаслідок чого на день звільнення позивача утворилась заборгованість, у розмірі 15936 гривень 27 копійок, по виплаті заробітної плати. Вказана заборгованість існує і на час судового розгляду даної справи. За таких встановлених судом доказів заявлені вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Обґрунтованими також є і вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В порушення вимог ст.116 КЗпП України, в день звільнення позивача, відповідачем не виплачено всіх сум, що належать позивачу від підприємства (відповідача у справі). Станом на 19 жовтня 2016 року розмір даного стягнення становить 15 689 гривень 52 копійки. ( виходячи з положень затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року Кабінету Міністрів України №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата з метою виплати вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 237 гривень 72 копійки, а середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 18 липня 2016 року по 19 жовтня 2016 року, становить 15689 гривень 52 копійки. Обговорюючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вважає позовні вимоги щодо стягнення 5000 гривень моральної (немайнової) шкоди завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 2000 гривень, оскільки саме на цю суму позивачем доведено заподіяння йому моральної (немайнової) шкоди. Визначаючи вказаний розмір моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала [PERSON] внаслідок несвоєчасної виплати відповідачем заробітної плати, тяжкість вимушених змін у повсякденному житті позивача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial