Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свою вимогу позивачка обґрунтувала тим, що 27 серпня 2008 року вона уклала з відповідачем кредитний договір та отримала кредит в сумі 18008,18 грн. на строк 12 місяців, строком з 23.08.2008 року по 23.08.2009 рік. Дані грошові кошти вона отримувала на купівлю холодильника та телевізора. Зазначає, що даний кредит був нею погашений вчасно та в строки вказані в договорі. Загалом вона сплатила близько 6000,00 грн. В 2011 році вона звернулась до Ковельської філії ПАТ КБ «Приватбанк» і її повідомили, що існує борг в сумі 300,00 грн., який вона погасила. Після цього посадові особи банку запевнили її в тому, що боргу не має. Влітку ВДВС повідомив її про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2017 року на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.11.2016 року про стягнення боргу за кредитним договором. Позивачка вказує, що до літа 2017 року їй нічого не було відомо про існування будь - яких виконавчих написів чи боргу. Враховуючи вищевикладене, позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 01 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 5035 про стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 08.09.2016 року, грошових коштів в сумі 12518,00 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки з дня виникнення вимоги і до вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача повторно не зявився в судове засідання, заявивши клопотання про відкладення справи в звязку з зайнятістю в іншій справі, і тому суд ухвалив відповідно до ст. 223 ч.4 ЦПК України вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів. Представник відповідача відзив на позов подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] подав заяву про розгляд позову [PERSON] за його відсутності. Суд заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк»,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити повністю. З письмових доказів у справі вбачається, що [PERSON] і ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір і відповідно до умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року відповідач надав позивачу строковий кредит в сумі 1808,18 грн. на строк 12 місяців з 23.08.2008 року по 23.08.2009 рік. Виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 01 листопада 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 5035 стверджується про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 08.09.2016 року, грошових коштів в сумі 12518,00 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 904,21 грн., заборгованості з пені у розмірі 10541,50 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 572,29 грн. Стягнення здійснюється за період з 23.08.2008 року по 08.09.2016 року. Постановою Ковельського міськрайонного ВДВС від 14.08.2017 року стверджується, що при примусовому виконанні виконавчого напису № 5036 виданого 01.11.2016 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON]. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями не більше одного року. Як вбачається із умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року відповідач надав позивачу строковий кредит в сумі 1808,18 грн. на строк 12 місяців з 23.08.2008 року по 23.08.2009 рік. Таким чином у відповідача після 23.08.2009 року виникло право вимоги стягнення боргу за даним договором. У разі наявності у відповідача документів, що підтверджували безспірність боргу, останній міг звернутися до нотаріуса про вчинення виконавчого напису до 23.08.2012 року, тобто з дня виникнення вимоги не повинно минути більше 3 х років. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 08.09.2016 року, грошових коштів в сумі 12518,00 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 904,21 грн., заборгованості з пені у розмірі 10541,50 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 572,29 грн., лише в жовтні 2016 року, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки стягнення здійснене за період з 23.08.2008 року по 08 вересня 2016 року, тобто за 8 років. За таких обставин у відповідача не було підстав звертатися до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису, а в приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] не було підстав вчиняти виконавчий напис за зверненням відповідача у даній справі. Відповідач мав би вирішувати спір у судовому порядку. У своєму відзиві на позов відповідач не спростував доводів позивача щодо встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строку для вчинення виконавчого напису. Натомість відповідач у своєму відзиві виклав тлумачення мети вчинення виконавчого напису та зазначив, що зазначена у виконавчому написі сума боргу позивачем не оспорюється. В той же зі змісту позовної заяви та долучених квитанцій про погашення кредиту вбачається, що позивач оспорює суму боргу, і тому перш ніж звертатись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, відповідач мав би зясувати позицію позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є підставним, обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України позивач [PERSON] при подачі позовної заяви відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як інвалід 2 групи, заявлений позивачкою позов задоволено повністю, а тому сплату судового збору в сумі 704,80 коп. слід покласти на відповідача та стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved