Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами не склалися, а тому 17.08.2012 року їх шлюб Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області був розірваний. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.08.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно. В подальшому на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2013 року, розмір аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача було зменшено та із [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 500.0 грн., а на утримання дружини 100.0 грн. до досягнення дитини трирічного віку. Позивач із вказаною сумою аліментів не погоджується та вважає, що станом на дату подання позову змінилась економічна ситуація в країні, доходів позивача критично не вистачає для належно утримання свого сина, а сплачуваних відповідачем аліментів в сумрі 500.0 грн. не достатньо для його належного матеріального утримання. Окрім того у позивача суттєво погіршився матеріальний стан у порівнянні з її становищем на момент встановлення попереднього розміру аліментів. Так вона була звільнена із роботи, підприємницькою діяльністю не займається, доходів не отримує та має на утриманні іншу неповнолітню дитину від іншого шлюбу. В свою чергу, позивач наполягає, що матеріальний стан позивача значно покращився, оскільки зменшилася кількість утриманців, адже стягнення аліментів на її утримання вже не здійснюється, окрім того, відповідач офіційно працевлаштований, має високий рівень доходу, а тому має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Син сторін по справі хоч і перебуває на утриманні матері, але і зі сторони батька також потребує саме належної матеріальної допомоги. Відповідач по справі є працездатною здоровою людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останнього. Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 часини всіх видів його заробітку, але не менше не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2019 року. Вказаною ухвалою, відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково та зазначив, що ним свої зобов`язання по належній сплаті аліментів виконуються у повному обсязі та своєчасно, окрім того він сплачує аліменти на іншу дитину від іншого шлюбу, що суттєво впливає на його матеріальний стан, а також має на утриманні ще одну малолітню дитину 2016 р.н., та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач наполягає, що він офіційно працевлаштований, однак його заробітна плата, розмір якої визначений відповідною довідкою наданою до матеріалів відзиву є недостатньою для виконання вимог позивача та сплати суми аліментів заявленої позивачем. За таких обставин відповідач по справі просив стягувати із нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2013 року, було змінено розмір аліментів які [PERSON] сплачує на користь позивача, на утримання їх спільного сина [PERSON] , та стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 500.0 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 10.03.2011 року) [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені сторони по справі. Таким чином суд вважає доведеним обов`язок відповідача по утриманні свого сина до досягнення ним повноліття, що встановлено відповідним судовим рішенням. Згідно з даними свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 24.03.2018 року) позивач змінила прізвище на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З матеріалів справи судом вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у зв`язку із тим, що з часу винесення рішення про стягнення із відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дітей не потребують додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Окрім того у позивача суттєво змінилося її матеріальне становище в порівнянні з її становищем на момент прийняття судового рішення про зміну розміру аліментів 29.01.2013 року. Так, як вбачається із даних трудової книжки позивача, останню було звільнено з роботи, дані про її працевлаштування відсутні. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 27.02.2019р. № 107/23-00-54-08-019, наданих Золотоніською ОДПІ ГУ ДФС України в Черкаській області, вбачається, що [PERSON] останні доходи отримала в 2018 р., а в 2019 році доходи у неї відсутні, що стверджується копією Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 27.02.2019р. № 107/23-00-54-08-019. З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.03.2019р. вбачається, що [PERSON] в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як суб`єкт підприємницької діяльності не значиться. Окрім того, суд враховує, що позивач має на утриманні сина від іншого шлюбу, що стверджується довідкою виконкому Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 03.07.2019 року за №596. Вказані вище обставини безумовно впливають на матеріальний стан позивача та обмежують можливості останньої на належне утримання сина сторін по справі. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом вище встановлено, що відповідач на утримання свого сина сплачує аліменти у сумі 500 грн., в той час як чинним законодавством визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто розмір аліментів станом на дату подання позову, з урахуванням віку дитини, не може бути меншим 1013,50 грн.. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» - прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, а мінімальний рекомендований - не може бути меншим, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вже зазначалося вище, з моменту присудження з відповідача аліментів, витрати на утримання дитини істотно збільшилися, а тому розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього [PERSON] має бути приведений хоча б у відповідність до мінімального розміру та соціальних гарантій, які встановлені національним та міжнародним законодавством. Суд враховує, що відповідач визнає вказану обставину, та не заперечує проти стягнення із нього аліментів у розмірі не нижчому 50 відсоткам прожиткового мінімуму. Позивач в обґрунтування своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів зазначає, що відповідач офіційно працює, має достатній дохід та має фізичні можливості, щоб заробляти кошти в необхідному розмірі, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку та не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства. Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач офіційно працює, має достатній дохід, щоб сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Однак матеріали справи не містять жодних доказів спрямованих на підтвердження позиції позивача. Навпаки, відповідачем по справі до суду було надано ряд доказів, які спростовують твердження [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що відповідач має аліментні зобов`язання по утриманні своєї дочки від іншого шлюбу, що стверджується відповідним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.06.2008 року. Окрім того на утриманні відповідача знаходиться також ще одна дочка від третього шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 24.12.2016 року). Вказана обставина безумовно впливає на матеріальні можливості відповідача щодо сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі. Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Будівелька компанія «Ферум» від 01.07.2019 року за №2, [PERSON] займає посаду машиніста крана (кранівник), та отримує заробітну плату, сукупний розмір якої не дає суду підстав прийти до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Таким чином судом встановлено, що матеріали справи не містять достатніх доказів належної можливості відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, який заявлений позивачем. Як вже зазначалося вище, суд не може при винесенні судового рішення ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/3 частини всього його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є не обґрунтованою та такою, яка не підтверджена жодними доказами. Разом із тим суд враховує, що відповідач по справі частково визнав заявлені позивачем позовні вимоги та просив стягувати із нього 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до норм ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Нормами ст.. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Таким чином суд, враховуючи вказані вище норми процесуального законодавства враховує позицію відповідача стосовно часткового визнання позовних вимог. Разом з тим, стягнення аліментів на одну дитину у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є законодавчою гарантією захисту прав як самої дитини так і отримувача аліментів, яка встановлено нормами ст.. 182 СК України. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що неповнолітній син сторін по справі, безумовно потребує допомоги від своїх батьків, та враховуючи, що мати, допомогу надає, але її недостатньо, суд вважає, що батько має можливість та зобов`язаний надавати допомогу сину у розмірі, який буде достатній для нормального забезпечення розвитку дитини. Однак розмір аліментів, який заявлений позивачем є не обґрунтованим, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України, та буде відповідати як інтересам сторін по справі так і неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи обставини, які наведені вище, суд, приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог та стягує аліменти в новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист, який був виданий на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2013 року по справі №2306/4980/12, за яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, відкликати на адресу суду, як такий, який втратив юридичну силу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: partial