Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з відповідачем з 2001 року по 2015 рік проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу (з осені 2001 року до листопада 2008 року сторони проживали разом з батьками позивача, оскільки власного житла не мали, а з листопада 2008 року у купленому на спільні кошти будинку в м. Оріхів Запорізького району). У березні 2002 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. На час подання позову спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через постійні сварки та непорозуміння позивач з сином вимушена проживати окремо в орендованому приміщенні та повністю утримувати сина. Відповідач ніякої участі в утриманні сина не бере, позивач утримує сина сама і потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. З огляду на вік дитини, необхідність витрат на утримання окремого житла, де проживають позивач з дитиною, наявність у відповідача нерегулярного та мінливого доходу, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. В судове засідання позивач не зявилась, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з участю її представника. Представник позивача, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що з огляду на складні економічні умови в державі, в тому числі високі темпи зростання інфляції, заявлений позивачем розмір аліментів приблизно відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, а в подальшому може не досягати навіть цього рівня, однак є мінімально достатнім для забезпечення потреб неповнолітньої дитини, які з віком будуть лише зростати. Зважаючи на життєву ситуацію сторін та відсутність у відповідача регулярного заробітку, доцільніше встановити розмір саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходів відповідача. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він не працює, стабільного регулярного заробітку не має, джерелом його існування є ведення підсобного господарства та матеріальна допомога матері, а з огляду на його середньомісячний рівень доходів, він не спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, однак здатен і готовий щомісяця сплачувати аліменти в розмірі 500,00 грн., і на цю суму він позов визнає. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що заявлений позивачем розмір аліментів не може бути стягнутий з нього з огляду на обставини, викладені відповідачем, який не працює, регулярного доходу не має, тому доцільно визначити розмір аліментів саме в тому розмірі, який визнав відповідач. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач, проживаючи з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, народила від нього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 028618, виданим Терсянською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області 07.05.2002 року. Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює. На час розгляду справи сторони проживають окремо одна від іншої, дитина проживає разом з позивачем, що відповідачем не оспорюється. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач проживає окремо від дитини, між сторонами не існує домовленостей щодо надання у добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу на утримання цієї дитини.\~Доказів надання такої допомоги відповідач не надав. Як випливає із змісту ст.ст.\~180,\~181 СК України,\~обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Таким чином, позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. При вирішенні питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. За правилами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно пояснень відповідача, станом на час розгляду справи він не працює, що підтверджується копією його трудової книжки серії АХ № 474406, останній запис в якій підтверджує його звільнення з останнього місця 31.08.2014 року у звязку із спливом строку трудового договору. Позивач та його представник доказів наявності у відповідача регулярного стабільного заробітку не надали. Відповідач визнав, що він має нерегулярний та нестабільний дохід від ведення підсобного господарства, в середньому близько однієї тисячі гривень на місяць, живе за рахунок цих коштів та матеріальної допомоги від його мами, за рахунок чого несе тягар з утримання свого житлового будинку, однак готовий взяти на себе обовязок сплачувати позивачу аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. Позивачем та його представником викладені відповідачем факти не оспорені і не спростовані. Доказів наявності у відповідача доходів у розмірі, який дозволив би йому сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 грн. на місяць, сторона позивача суду не надала. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, розмір якої визначити в сумі, яку визнав відповідач, тобто 500,00 грн. на місяць. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 29.05.2015 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500,00 грн. на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову (29.05.2015 року) і до досягнення дитиною повноліття. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку\~\~ст. 192 СК України. Крім того, в силу ч.1\~ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, а позов задовольняється частково, а саме наполовину, - стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 121,80 грн. Крім того, позивач поніс витрати на оплату правової допомоги адвоката [PERSON], на підтвердження яких надала копію Договору про надання правової допомоги від 21 травня 2015 року, Акт виконаних робіт від 22 червня 2015 року, квитанції до прибуткових касових ордерів від 29.05.2015 року та 22.06.2015 року, згідно яких зазначені витрати склали суму в розмірі 970,00 грн. за чотири години роботи адвоката. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в розмірі 485,00 грн. Відповідач просив відмовити у стягненні витрат на оплату правової допомоги посилаючись на скрутне матеріальне становище, однак суд при цьому виходить з того, що згідно наданої стороною позивача довідки від 22.06.2015 року № 6 середня заробітна плата позивача складає приблизно 1300,00 грн., і вказана вище сума витрат для позивача також є істотною частиною сімейного бюджету, у звязку з чим покладення витрат на правову допомогу лише на позивача не відповідало б інтересам справедливості. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial