Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 02.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №109, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі офіційного мінімального прожиткового мінімуму, щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що сумісне життя між ними не склалося, подружжя проживає окремо, шлюбні стосунки припинили, відповідач матеріальну допомогу дитині не надає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого дитину утримує позивач. У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, не з'явились. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 02.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №109, зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з пояснень позивача, які не спростовані з боку відповідача, сімейне життя подружжя не склалося, сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру, внаслідок чого відповідач припинив забезпечувати сім'ю, позивачка утримує дитину самостійно, відповідач не утримує дитину матеріально, не піклується про її здоров'я, навчання, виховання, фізичний та моральний розвиток. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину та оскільки відомості про наявність у нього доходу відсутні, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Суд, визначає розмір аліментів, беручи до уваги вищенаведені обставини справи, що мають істотне значення, у тому числі й матеріальне становище дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved