Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] вказуючи, що останні є батьками [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, навчанню, розвитку та утриманню спільної доньки. З липня 2017 року малолітня [PERSON] постійно проживає разом з бабусею - позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання покладених на них батьківських обов`язків, життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім своєї дитини, не цікавляться. Просить позбавити їх батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалами суду від 15 січня 2021 року провадження в частині позовних вимог до [PERSON] закрито, у зв`язку із смертю останньої. Також закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в позові обставини. Пояснила, що відповідач є її сином. Останній не цікавиться своєю малолітньою донькою [PERSON] , яка зі свого народження проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона водила дитину до дитячого садочка, потім до школи. Зараз дитина також відвідує танцювальний гурток та музичну школу. Батьки [PERSON] самоусунулись від її виховання. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, донькою не цікавиться. Просить її позовні вимоги задовольнити. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи - виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як органу опіки та піклування - Совенко С.М. в судовому засіданні пояснив, що комісія з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON] , оскільки останній не піклується про життя, здоров`я, навчання, матеріальне забезпечення дитини, та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона бажає проживати з бабусею, у них гарні стосунки. Батько приходив до них додому, ображав бабусю, погрожував. Вона намагалась захиститися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Мати дитини померла [INFO] , актовий запис про смерть №1787 (а.с.44,64). Позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце її проживання: [ADDRESS] (а.с.27). [PERSON] навчається у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №73 (а.с.12). Із психолого-педагогічної характеристики дитини видно, що дитина проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Дитина виявляє інтерес до навчання, проявила себе як старанна учениця, до виконання навчальних обов`язків ставиться не байдуже, домашнє завдання виконує регулярно, має стійкий інтерес до творчої діяльності. Вихованням дитини повністю займається бабуся, у [PERSON] є останньою доброзичливі стосунки. Батько та мати участі у вихованні дитини не приймають (а.с.13). [PERSON] навчається в КПМНЗ «Криворізька міська музична школа №6» КМР, нагороджена грамотами та дипломами за участь у проведенні різноманітних мистецьких та творчих конкурсів та фестивалів (а.с.14,16-24). Із письмової заяви [PERSON] від 19 вересня 2020 року, як надійшла на адресу суду видно, що останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно його дитини [PERSON] , вихованням та утримання якої займається його мати [PERSON] (а.с.47,48). Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що видно з рішення виконкому №366 від 16.12.2020 року. Підставою прийняття даного рішення слугувало те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з дитиною не проживає, її вихованням та утриманням не займається, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, матеріально не утримує (а.с.62). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є керівником ансамблю, в якому навчається [PERSON] . Вона часто спілкується з бабусею дівчинки. Дитина талановита. Батько [PERSON] не приймає участі у її вихованні, жодного разу не приходив з донькою на заняття. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з позивачкою, яка до 2017 року проживала з нею в одному під`їзді. З позивачкою проживала дівчинка [PERSON] , вона вважала, що то донька позивачки. Батьків дитини вона жодного разу не бачила. Дівчинка талановита, успішно навчається, позивач належно виховує онуку. В 2017 році позивач з онукою переїхали проживати на іншу адресу, але вона іноді спілкується з [PERSON] . Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо виконання батьківських обов`язків, які врегульовані Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Встановлено судом, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю бабусею, позивачем у справі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини її життям, здоров`ям та навчанням не цікавиться, матеріально не утримує. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 16 грудня 2020 року прийнято рішення №366 про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с.62). З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач свідомоухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки, байдуже ставиться до долі дитини, не приймає участі в навчально-виховному процесі своєї дочки, не займається її вихованням та утриманням, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки. При цьому, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачу надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дитини, такий час у нього був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, батько дитини таких заходів не вжив та не бажає їх вживати, що слідує з його письмової заяви від 19 вересня 2020 року. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України. Статтею 61 ЦК України передбачено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Тому слід доручити виконкому Інгулецької районної в місті ради м. Кривий Ріг, як органу опіки та піклування вирішити питання про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а суд вирішив про задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 840,80 грн.

Outcome: approved