Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь з ПАТ «Дельта Банк» суму відшкодування банківського вкладу (депозиту) в розмірі 23978,00 доларів США, що еквівалентно 529674,02 гривні. В обґрунтування позову зазначила, що після закінчення строку дії договору №003-07977-020215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, банк вклад не повернув внаслідок запровадження тимчасової адміністрації, вважає, що повязані з цим обмеження на здійснення фінансових операцій не можуть обмежувати її прав на судових захист. В судове засідання представник позивача, надав клопотання про розгляд справи провести за його відсутності в порядку заочного провадження. Представник відповідача надіслав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на введення у банку тимчасової адміністрації, та необхідність виплати коштів позивачу згідно процедури, встановленої ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином. При цьому, представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у звязку з чим, суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, надав суду письмові пояснення, в яких просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір №003-07977-020215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу у розмірі 23978 доларів США була залучена на строк до 03 травня 2015 року, включно. Відповідно до п.1 Постановою НБУ №150 від 02 березня 2015 року, АТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. У звязку з чим, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №51 від 02 березня 2015 року про процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року. З урахуванням рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015 року, тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015 року, строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Таким чином, в АТ «Дельта Банк» діє тимчасова адміністрація. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку ліквідації банків. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Згідно з п.16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладу в одному банку. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Крім того, відповідно до п.3 ч.5 ст. 36 цього Закону, під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобовязань. Отже позивач, якщо він має майнову вимогу до банку, на захист якої подано позов, є кредитором банку, до нього застосовуються правовідносини приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. В Ухвалі ВССУ України від 01 квітня 2015 року, справа 6-48186св14 зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача вже під час запровадження в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, суд вважає, що здійснення банком фінансових операцій обмежується положеннями нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» З 06 липня 2015 року АТ «Дельта Банк» здійснює виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 25 березня 2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). З 20 липня 2015 року АТ «Дельта Банк» здійснює виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 30 квітня 2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки) Дія договору, укладеного між сторонами, закінчилась 03 травня 2015 року, але виплати по вкладам, строк яких закінчився після 30 квітня 2015 року АТ «Дельта Банк» ще не розпочато. Відповідно до Наказу Уповноваженої особи від 07 серпня 2015 року «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк»» №691 визначено продовжити строк здійснення перевірки Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) АТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 ст. 38 Закону. Вказаним Наказом продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу до 01 жовтня 2015 року. Таким чином, за правочином, укладеним між сторонами, на теперішній час проводиться відповідна перевірка. На підставі викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги передчасними, оскільки винесення рішення про стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству України.

Outcome: dismissed