Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 30.11.2017 року з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюбу, укладений 24.04.2001 року та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],у розмірі ? частини усіх видів заробітку. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24.04.2001 року між сторонами було укладено шлюб, мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу у подружжя виявились різні погляди на ведення домашнього господарства, вирішення побутових питань, відношення до дітей, що призвело до конфліктів. Наразі подружжя тривалий час проживає окремо, спільного господарства не веде. Примирення не можливе. При цьому, відповідач, який не проживає з дітьми, не приймає участі у їх вихованні та утриманні. Позивач утримує і виховує обох доньок одна. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання незявився, надав заяву, якою позов [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти задоволення, надав згоду на виплату аліментів у розмірі ? частини його заробітку, просив закінчити розгляд справи у його відсутності. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] як подружжя вже не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть. За заявами сторін примирення між ними не можливе. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 04 січня 2002 року у сторін народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 29 від 22.01.2002 року, зроблений Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції у місті Одесі, а 24 січня 2003 року у сторін народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 82 від 04.02.2003 року, зроблений Другим Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції у місті Одесі. Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, що не заперечували сторони в своїх заявах. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує\~ стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні своїх дітей суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт проживання дітей разом з їх матір?ю [PERSON] та факт ухилення відповідача від участі в утриманні дітей. Враховуючи, визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку [PERSON] і задовольняє їх. В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved