Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітній дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.10.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є бабусею [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], а їхньою матір'ю є відповідач. З вересня 2017 року відповідач не проживає разом зі своїми дітьми та позивачем за адресою: [ADDRESS] Весь цей час діти знаходяться на повному забезпеченні позивача, відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дітей, матеріально не підтримує їх та і взагалі не спілкується з дітьми. До того ж відповідач веде мігруючий спосіб життя, зловживає алкоголем. Позивач неодноразово намагалася вплинути на відповідача, щоб остання займалася вихованням своїх дітей, але відповідач не змінювала свій спосіб життя. Крім того, позивач зверталася за допомогою до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, але відповідач на виклики служби не реагує та жодних пояснень не надає, в результаті чого, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її неповнолітніх дітей. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись при цьому на доводи, викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що вона намагалася впливати на свою доньку, ніколи не виганяла її з квартири, але відповідач вирішила жити окремо та вже два роки дітьми не цікавиться, їх вихованням та утриманням не займається. Коли діти хворіли, позивач телефонувала відповідачу, яка не завжди відповідала, подарунки на Новий рік дітям відповідач відправила на таксі. 15.01.2019 року позивач телефонувала відповідачу з приводу того, що на її адресу надійшов лист-вимога про повернення кредиту, який оформлювала відповідач. Під час спілкування з відповідачем, остання про дітей нічого не питала, за два роки відсутності відповідач жодного разу не відвідувала дітей. До того часу як позивач встановила залізні двері відповідач приходила у квартиру за речами тоді, коли нікого не було вдома, а після встановлення залізних дверей відповідач ключі не просила, а позивач їй їх не пропонувала та не надавала. Позивач не бажає, щоб відповідач мешкала з ними разом у квартирі, оскільки діти вже звикли, що відповідача немає вдома, побут у позивача з дітьми вже налагоджений. Крім того, позивач зазначила, що був випадок, коли відповідач поверталася додому з речами, проте це було о 2 годині ночі у зв'язку з чим позивач побоялася відчинити їй двері. У грудні 2018 року відповідач приносила дітям продукти харчування, купувала для дітей ліки, коли вони хворіли. Позивач також підтвердила, що відповідач перед Новим роком перераховувала їй на картку грошові кошти в сумі 300 грн. та два рази надавала готівкові кошти в сумі 100 грн. та 200 грн. Всього у грудні 2018 року відповідач їй надала грошові кошти загальною сумою 720 грн. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вона мала намір повернутися додому до дітей, у телефонній бесіді позивач дозволила приїхати їй з речами, але коли вона приблизно о 22:30 год. була під дверима квартири, позивач їй не відчинила та до квартири не пустила. Відповідач визнає, що була не досить гарною матір'ю, але навчитися правильній моделі сім'ї вона не могла, оскільки матір віддала її до бабусі, коли відповідачу було п'ять років та до матері відповідач повернулася у 16 років. Відповідач хоче жити зі своїми дітьми, піклуватися про них та забезпечити можливість дітей отримати освіту. У зв'язку з тим, що матір її не пускає додому відповідач хоче забрати дітей та ніколи з ними не розлучатися. Протягом останніх двох років своєї відсутності вона періодично бачила дітей зі сторони, до них не підходила, щоб не травмувати їх. У грудні 2018 року вона купувала ліки для дітей. Також, у той час коли відповідач працювала у магазині «Водолій», вона періодично приносила дітям продукти харчування, які передавала через відповідача. На даний час її матеріальне становище покращилося, вона влаштовується на офіційну роботу у ТОВ «Сєвєродонецький хліб», тому може забезпечити дітей всім необхідним. Під час зустрічей з позивачем відповідач при можливості запитувала про дітей, передавала готівкові грошові кошти, наприкінці грудня 2018 року вона перераховувала на картку позивача 300 грн., на Новий рік відповідач купувала дітям подарунки. Представник третьої особи Булачова О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. У відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно копії довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 25446, виданої 16.05.2018 року Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, до складу сім'ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS], входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У відповідності до психолого-педагогічних характеристик родини учениці 1-А та 2-А класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Сєвєродонецька Луганської області від 11.05.2018 року та від 22.01.2019 року, [PERSON] навчається в СЗШ № 4 з 01.09.2017 року. Мешкає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Житлово-побутові умови сім'ї задовільні, але деякі помешкання потребують генерального прибирання або косметичного ремонту. Родина має дуже великі борги за комунальні послуги. Санітарно-гігієнічний стан помешкання - задовільний. Сім'я соціально-нестійка, з низьким рівнем виховного потенціалу. Мати дівчинки, [PERSON], з родиною не проживає з 23 вересня 2017 року, не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх проблемами, розвитком, схильна до вживання алкоголю, веде аморальний спосіб життя. Мати не допомагала дочці під час адаптації до школи, не приймає участі у навчальному процесі. 16.09.2017 року класовод бачила її останній раз. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, до школи на класні свята та батьківські збори не приходить. Наприкінці вересня, бабуся, [PERSON], взяла на себе обов'язки за доглядом і вихованням онуки. Дівчинка до школи ходить в охайному одязі, вдягненою за погодою, з зачіскою. [PERSON] знаходиться в постійному контакті з класоводом, прислухається до порад класовода з приводу навчання [PERSON]. Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 2-А класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Сєвєродонецька Луганської області від 23.01.2019 року, [PERSON] навчається в СЗШ № 4 з 01.09.2017 року. До вступу в перший клас відвідувала дитячий садок № 25 та школу майбутніх першокласників (зима-весна 2017 р.). На заняття дитину приводила мати - [PERSON] або бабуся - [PERSON] Дівчинка мешкає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Виховується в неповній сім'ї, яка складається з 4-х осіб: [PERSON] - брат, відвідує д/ с № 25; [PERSON] - мати-одиначка, ніде не працює; [PERSON] - бабуся неповнолітніх, ніде не працює. Житлово-побутові умови сім'ї задовільні, в квартирі створені умови для навчання дівчинки: є окреме ліжко та робоче місце для виконання домашніх завдань. [PERSON] має здатність засвоювати навчальний матеріал, але лінива і не зібрана, тому досягає слабких результатів. У навчальній діяльності пасивна. На уроках працює не в повну силу. Дитина навчається нижче своїх здібностей, потребує постійного контролю та допомоги, не виявляє зацікавленості до навчання. На уроках буває незібраною і неорганізованою, через що не встигає закінчити завдання. Виявляє активність тільки під час тієї роботи, яка їй подобається. Співпрацює у групі, але рідко висловлює власні ідеї. Програмний матеріал засвоює на середньому рівні навчальних досягнень. [PERSON] всі доручення вчителя виконує сумлінно і старанно. Має дружні відносини з однолітками, з повагою ставиться до дорослих. Зовнішній вигляд завжди охайний. Дівчинка відвідує ГО «SOS- Донбас». [PERSON], не приймає участі у вихованні доньки, нехтує батьківськими обов'язками, що негативно впливає на загальний розвиток дитини. Мати дівчинки зовсім не з'являється до школи, не відвідує батьківські збори, на контакт із вчителем не виходить. Останній раз [PERSON] бачили в школі 16.09.2017 року. До школи [PERSON] водить бабуся, [PERSON]. Бабуся, [PERSON], приділяє увагу навчанню та вихованню онуки. Батьківські збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителів. З копії психолого-педагогічної характеристики родини дитини молодшої групи КНДЗ № 25 м. Сєвєродонецька Луганської області [PERSON], наданої 08.05.2018 року Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Журавлик» Сєвєродонецької міської ради вбачається, що Мати [PERSON] з дітьми не проживає, не займається утриманням і вихованням неповнолітніх. Вихованням дітей займається позивач. Вихователь групи останній раз бачила мати на початку вересня. До дитячого садка [PERSON] водить баба. Хлопчик систематично відвідує навчальний заклад, добре пройшов адаптаційний період. Характер взаємодії з однолітками та дорослими доброзичливий. Рівень розвитку пізнавальних процесів відповідає віковій нормі. Зовнішній вигляд хлопчика завжди охайний, має сезонні речі. Стосунки з бабусею добрі, остання турбується про розвиток онука, приймає активну участь в роботі групи дитячого садка. У відповідності до характеристики дитини дошкільного віку, наданої 11.01.2019 Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Журавлик» Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] відвідує КДНЗ № 25. Мешкає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Житлово-побутові умови сім'ї, та санітарно-гігієнічний стан помешкання - задовільний. Мати хлопчика, [PERSON], з родиною не проживає з 23 вересня 2017 року, не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх проблемами, розвитком, схильна до вживання алкоголю, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] систематично відвідує навчальний заклад. Характер взаємодії з однолітками та дорослими доброзичливий. Рівень розвитку пізнавальних процесів відповідає віковій нормі. Наприкінці вересня, бабуся, [PERSON], взяла на себе обов'язки за доглядом і вихованням онука. Хлопчик до дитячого садка ходить в охайному одязі, вдягнений за погодою, з зачіскою. Стосунки з бабусею добрі, ніжні. Дитиною опікуються на достатньому рівні, враховуються матеріальні та емоційні потреби. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов, затвердженого директором СЗШ №4 22.01.2019 року, комісія в складі: практичного психолога [PERSON], класовода 2-А класу [PERSON], педагога соціального [PERSON] В результаті перевірки матеріально-побутових умов неповнолітньої [PERSON], учениці 2-А класу (до вступу до школи відвідувала д/с № 25), яка мешкає за адресою: [ADDRESS], зробила висновок: [PERSON], мати неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], з 23 вересня 2017 року разом з дітьми не проживає. Також було встановлено, що мати часто залишає своїх дітей та зникає зі своїми друзями. На даний момент [PERSON] занепокоєна за долю своїх онуків та доньки. [PERSON] безвідповідально ставиться до виконання, своїх батьківських обов'язків, веде антисоціальний спосіб життя, демонструє для своїх дітей негативний приклад. З тексту вказаного акту вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкають в одній кімнаті, бабуся - в іншій. У дітей є організоване місце для навчання, книжкові полиці, шафа для одягу. У дітей є окремі ліжка. В кімнатах достатньо чисто, але кухня, коридор та санвузол потребують ремонту або генерального прибирання. Квартиру відключено від газопостачання за борги. Загальний борг за комунальними платежами становить 50000 грн. З копії висновку Сєвєродонецької міської ради № 3771 від 18.07.2018 року вбачається, що на думку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У відповідності до направлення на обов'язки попередній медичний огляд працівника ТОВ «Сєвєродонецький хліб» від 16.01.2019 року [PERSON] направлено на попередній медичний огляд у зв'язку з працевлаштуванням на посаду формувальника. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач ключів від зазначеної квартири не має та мешкає за іншою адресою. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Так, допитана в якості свідка - [PERSON] зазначила, що вона знайома з позивачем дуже давно, вони друзі з дитинства. Їй відомо, що відповідач перебувала на вихованні у бабусі та дідуся, та приїхала до позивача на навчання в училищі № 92. Відповідач народила двох дітей. У зв'язку з тим, що у позивача утворилася велика родина, свідок перестала ходити до них у гості. Мешкає свідок у сусідньому будинку, тому з позивачем спілкувалася досить часто. Коли позивач три тижні перебувала на стаціонарному лікуванні, вона неодноразово просила свідка сходити до неї додому, оскільки не могла додзвонитися до відповідача. Свідок приходила та бачила, що весь час у відповідача були гості. У зв'язку з тим, що свідок відчувала запах алкоголю від відповідача, вона зрозуміла, що гості вживали спиртні напої. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач залишила дітей позивачу, пішла та не з'являється вже два роки. Крім того, вона бачила, що два роки позивач самостійно піклується про дітей, водить їх у садочок, до школи та забирає їх. У той час коли відповідач мешкала разом з дітьми та позивачем, вона піклувалася про них, ходила з ними гуляти. У стані сильного алкогольного сп'яніння свідок відповідача жодного разу не бачила. Свідку також відомо, що у період хвороби дітей відповідач надавала матеріальну допомогу позивачу. Крім того, відповідач для дітей купувала продукти харчування та подарунки на Новий рік. Зі слів позивача свідку також відомо, що відповідач у грудні 2018 року перераховувала грошові кошти на картковий рахунок позивача. Позивач розповідала, що одного разу вночі відповідач приходила з речами, але позивач двері їй відчиняти побоялася. Допитана в якості свідка - [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивача. Неодноразово викликала міліцію через те, що відповідач наприкінці 2015 року протягом місяця кожного дня запрошувала гостей та вони вживали спиртні напої. Позивач у той час була у матері в м. Старобільську. З того часу як відповідач покинула дітей, вони стали більш привітними, завжди вітаються зі свідком. Півтора року свідок не бачила відповідача. Їй відомо, що відповідач і раніше зникала на декілька днів. Як відповідач виконувала свої батьківські обов'язки свідку не відомо. Коли відповідач водила дітей у дитячий садок, вони були охайними. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], оскільки обставини про неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків свідку відомі зі слів позивача. Частиною 2 ст. 90 ЦПК України передбачено, що якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Позивачем не було заявлено клопотання про допит її в судовому засіданні в якості свідка. Також, суд зауважує, що свідок [PERSON] у своїх показах зазначила, що з приводу виконання батьківських обов'язків відповідачем нічого зазначити не може, оскільки це їй невідомо. Судом встановлено, що відповідач купувала ліки для лікування дітей, надавала позивачу матеріальну допомогу, передавала дітям продукти харчування та подарунки. Таким чином, не можна також стверджувати, що відповідач свідомо ухиляється від матеріального забезпечення дітей. При цьому, несистематичне надання матеріальної допомоги відповідач пояснила відсутністю у неї постійного заробітку, проте в судовому засіданні відповідачем було надано направлення ТОВ «Сєвєродонецький хліб» від 16.01.2019 року, з якого вбачається, що відповідач направлена на попередній медичний огляд у зв'язку з працевлаштуванням на посаду формувальника. Вказана обставина підтверджує бажання відповідача офіційно працевлаштуватися та матеріально забезпечувати своїх дітей. Також, під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, що відповідач не веде аморальний спосіб життя, має намір офіційно працевлаштуватися задля належного забезпечення дітей та участі в їх вихованні, що дає суду підстави вважати, що почуття материнської любові і відповідальності відповідачу відомі. Крім того, свідок [PERSON] повідомила суду, що лише одного разу бачила відповідача у стані алкогольного сп'яніння, пояснивши, що даний висновок вона зробила у зв'язку з тим, що відчула запах спиртного напою, коли заходила у гості. Разом з тим, зі сторони відповідача дійсно має місце факт відсутності постійного спілкування з дітьми та постійної турботи за їх життя, але позбавлення батьківських прав є дуже крайньою мірою та можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд звертає увагу на те, що причиною обмеженого спілкування може бути не небажання матері спілкуватися з дітьми, а неприязні стосунки між матір'ю та бабусею, з якою діти на даний час мешкають. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов'язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовити та попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed