Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не зявився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачі не зявилися, подали до суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами згоді в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 15.07.2009 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 16.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 116, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 391516. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири № 6 у житловому будинку № 12 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Зоводська в м. Марїнка. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.05.1994 року квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіт не залишив. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкодавці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про одруження VI-УР № 575457 [PERSON] та [PERSON], [INFO], одружились 05.02.1965 року. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «Хижняк». Відповідно до свідоцтва про народження VII-УР № 0095672 [PERSON] народилась 28.01.1966 року. Батьками вказано: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІV-НО № 386041 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.03.1985 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу Лакіза. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є [PERSON] його дружина та [PERSON] донька. [PERSON] на час відкриття спадщини з спадкодавцем не проживала, в шестимісячний строк після дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулась, у звязку з чим суд дійшов висновку, що [PERSON] на спадщину не претендує. Позивач звернулась до нотаріуса Марїнської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.Однак, 14.06.2016 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на сарай, льох, гараж. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем в порядку спадкування за законом 1/5 частини квартири [ADDRESS], господарських будівель та споруд. Так, в матеріалах справи містяться розписки [PERSON] та [PERSON], написані власноручно кожним окремо, про те, що вони отримали від [PERSON] гроші в розмірі 8\~073 грн. за свою частку квартири [ADDRESS]. Крім того позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] мають власне житло, де вони перебувають на реєстраційному обліку та проживають. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами та розпискою. Відповідно до ч. 3 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved