Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначивши місце проживання неповнолітньої дитини із позивачем, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач подані вимоги підтримала повністю, пояснила, що відповідач життям неповнолітньої дитини з її народження не цікавиться, участі у її житті не приймає, самоусунувся від виховання дитини. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Сарненськї РДА [PERSON] пояснив, що вказаною службою було здійснено розгляд заяви позивача про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] В ході розгляду заяви було зясовано, що з народження неповнолітньої дитини [PERSON] батько не цікавився дитиною, хоча мав таку можливість. На розгляд повторно поданої позивачем до служби у справах дітей Сарненської РДА заяви про вирішення питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, останній не зявився. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час проведення судового засідання належним чином, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення у відсутності відповідача. Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Із оглянутої в суді копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що її батьком є відповідач [PERSON]. Відповідно до висновку Сарненської РДА від 3 червня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], вбачається, що відповідач повністю самоусунувся від виховання неповнолітньої дитини, життям якої не цікавиться, участі у вихованні останньої протягом тривалого періоду не бере, а тому є необхідним позбавити його батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини. Вказані вище обставини доводяться копіями наданих позивачем документів, а саме : довідками, виданими Сарненською міською радою 16 жовтня 2012 року, 21 жовтня 2014 року, 27 липня 2015 року, відповідно до яких неповнолітня [PERSON] проживає із матірю, батько дитини проживає окремо, участі у вихованні цієї дитини не бере, а також довідками-інформаціями від 12 травня 2016 року та від 9 вересня 2015 року за підписом директора навчального закладу - Сарненського НВК «Школа-колегіум», відповідно до яких батько [PERSON] [PERSON] жодного разу не відвідував дитину за час навчання у вказаному навчальному закладі, дитиною не цікавився. Із наданої позивачем довідки № 377 від 10 травня 2016 року встановлено, що [PERSON] зобовязаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 150 грн. щомісяця. Станом на 30 квітня 2016 року заборгованість по аліментам з боку відповідача становить 1 729 грн. З огляду на наведене, враховуючи досліджені докази, суд вважає, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ті обставини, що дитина з народження проживає із матірю, якою дитині створені усі належні умови для проживання (що доводиться наявними в матеріалах справи доказами, а саме : актом № 258 від 28 жовтня 2015 року обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, характеристикою з місця роботи останньої), відношення батька до дитини - суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] із матірю. Крім цього, позивачем ставиться питання стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Наявна в матеріалах справи квитанція від 6 червня 2016 року доводить оплату позивачем 551 гривні 20 копійок судового збору, а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 164, 165, 161 СК України,

Outcome: approved