Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: встановити факт, що шлюбно-сімейні відносини були припинені з лютого 2018, тобто сім`я закінчила своє існування з лютого 2018; стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державою, до досягнення дитиною повноліття; розірвати шлюб між позивачем і відповідачем, який був укладений 25.11.2014, актовий запис №1101. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2014 між нею і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №1101. [INFO] у них народився син [PERSON] . Протягом останніх 2 років стосунки між сторонами розладились, вони живуть окремо, кожен своїм життям і інтересами, фактично сім`я припинила своє існування з лютого 2018. З цих підстав позивач вважає примирення і збереження шлюбу неможливим, зазначає, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам і інтересам дитини. Позивач вказує, що одна не зможе забезпечити належний рівень життя для їх з відповідачем дитини. Тому вважає, що батько дитини, який є здоровим і працездатним, зможе сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі. Позивач зазначила, що питання виховання сина вони вирішать окремо. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову, і до досягнення дитиною повноліття. Інші позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1101. Згідно ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, вважають примирення неможливим і таким, що суперечить їх інтересам; [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнані в повному обсязі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, факт припинення шлюбно-сімейних відносин між ним і позивачем з лютого 2018 не оспорює, суд вважає позов [PERSON] в даний частині обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 09.12.2014, актовий запис №1401. Тобто, по справі документально підтверджується і не оспорюється сторонами, що [PERSON] дійсно є батьком малолiтнього [PERSON] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого УПСЗНА Шевченківського району, [PERSON] , [INFO] , є дитино-інвалідом. Його законним представником (опвкуном) є [PERSON] , [INFO] . Факт проживання дитини з матір`ю [PERSON] також не оспорюється. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність даних про перебування на утриманні у платника аліментів неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб та дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved