Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач у справі є рідним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2012 року вони з відповідачем проживають окремо. [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею та її чоловіком [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні та її чоловіка, який для розвитку дитини прикладає всі свої зусилля та можливості. Батько дитини зловживає спиртними напоями, вихованням та утриманням доньки не займається. Дитина постійно проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . донька знаходиться на повному її утриманні, вона опікується здоров`ям дитини, забезпечує одягом та взуттям, займається її вихованням та розвитком. Відповідач не відвідує доньку, життям дитини не цікавиться, не піклується про неї, не проявляє інтересу в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами та досягненнями, станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, її навчанням. Взагалі, спосіб життя відповідача є антисоціальним, позивач не працює, має заборгованість по аліментам та за комунальні послуги, схильний до агресії. Вироком Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 05.12.2014 року [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт. Відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку із чим заборгованість по аліментам станом на 31.10.2017 року становить 52377,45 грн. Вказані факти, як кожний окремо, так і у сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідно до розрахунку державного виконавця Кальміуського ВДВС №14.3-20-1713 від 01.12.2017 року, за період з червня 2011 року по жовтень 2017 року відповідач не сплачував аліменти за рішенням суду на утримання доньки, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по аліментам, розмір якої станом на 01.12.2017 року становить 73543,11 грн. У зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання - сплати аліментів, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів. Розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання складає 21450,48 грн. за період з 01.11.2011 року по 31.10.2017 року. На підставі викладеного, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2011 року по 31.10.2017 року у розмірі 21450,48 грн. Позивачка та її представник, яка діє на підставі довіреності, [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів в обґрунтування своїх заперечень, в яких зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. З самого моменту розлучення у нього з позивачкою почались непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки, її відвідуванні. Позивачка створювала перешкоди у спілкуванні з дитиною. Його спроби врегулювати спір призвели лише до конфліктів між ним та позивачкою. Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв`язок з донькою, приймати участь у її житті, розвитку її здібностей, утриманні, забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Через певні матеріальні труднощі у нього виникла заборгованість по аліментам на утримання доньки. Проте розмір заборгованості розраховано не вірно, оскільки коли він працював у ПрАТ «Азовелектросталь» за період з 01.2011 року по 09.2013 року з його заробітної плати проводились відрахування у рахунок сплати аліментів за виконавчим листом, з 01.01.2015 року по 02.12.2015 року він працював у ТОВ «Охоронний холдінг», де також з його заробітної плати відраховувались аліменти. З 20.04.2018 року і по теперішній час він працює у ТОВ «Промремморстрой» і сплачує аліменти на утримання доньки. Крім того, він неодноразово пересилав позивачці грошові поштові перекази. Ці обставини підтверджуються розрахунковими листами, довідками про розмір відрахованих аліментів, квитанціями про поштові перекази. Відповідно до цього, розмір неустойки підлягає перерахуванню. Оскільки наданий позивачкою та її представником розрахунок неустойки не відповідає дійсності. На підставі викладеного, просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги про стягнення неустойки вирішити відповідно до чинного законодавства з урахуванням часткової сплати ним аліментів. Представник третьої особи - служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що надала до суду відповідний висновок №13-31-49 від 03.03.2018 року, в якому Орган опіки вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка у справі - її донька, а [PERSON] її онука. Відповідач [PERSON] є її колишнім зятем. Він не приймає участі у житті, вихованні та утриманні дитини. Відповідач не зустрічався з донькою 6 років, не сплачував аліменти. Спочатку батько відвідував доньку протягом року, коли дівчинка навчалась у 2 класі. Вони з донькою не перешкоджали [PERSON] зустрічатись з дитиною. У нього тепер інша родина. Приблизно 5 років тому він прийшов до дитини, пробув з донькою 10 хвилин та пішов, пояснивши, що дуже зайнятий. 5 років не давав про себе знати. Неповнолітня дитина [PERSON] була допитана у судовому засіданні у присутності шкільного психолога, пояснила суду, що навчається у 8 класі. Батька бачила останній раз, коли навчалась у 2 класі. Проживає з матір`ю та вітчимом. Дзвонила батькові, проте він був зайнятий. Це було, коли вона навчалась у 2 класі. Вона добре малює. Стосунки з вітчимом в неї добрі. Батько був присутній на дитячому виховному заході у 2 класі. Вона була у гостях у батька на квартирі, вона дивилась телевізор, у квартирі напалено. Після цього, матір заборонила їй їздити до батька, оскільки у квартирі палили сигарети. Проте, вона не забороняла їм спілкуватись. Вона сама не бажає спілкуватись з батьком та з ним зустрічатись. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач у справі є його сином. Син відвідував його з онукою. Вони разом купували речі дитині. Відповідач рік прожив у РФ. Вони разом купували дитині верхній одяг. Син купив телефон дитині. Іграшки купував, ляльку. Зі слів сина йому відомо, що донька не відповідала на його телефонні дзвінки. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі, про що зроблено актовий запис № 767. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.06.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 07.06.2011 року. 26.04.2017 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , на підставі чого їй присвоєне прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Вироком Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 05.12.2014 року відповідача [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт. 02.11.2017 року позивачка звернулась до Кальміуського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом невиплати аліментів на утримання дитини, про що свідчить талон-повідомлення № 52 про прийняття відповідної заяви та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 12017050800002095 від 03.11.2017 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 14.3-20-1713 від 01.12.2017 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам, загальний розмір якої станом на 01.12.2017 року складає 73543,11 грн. Відповідно до характеристики, наданої класним керівником 7-Б класу ЗОШ № 67 м.Маріуполя, в якому навчається дитина [PERSON] , позивачка протягом багатьох років самостійно виховує дівчинку. Батько дитини участі у житті класу та школи не приймав. На батьківські збори жодного разу не з`явився. Навчанням дитини не цікавився, з класним керівником та вчителями не співпрацює. Загалом, участі у вихованні дитини не приймає. Матір дівчинки завжди присутня на батьківських зборах, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться оцінками та поведінкою своєю доньки. У дитини з матір`ю дружні стосунки, вона користується великою повагою у доньки. Позивачка дуже турботлива та уважна мати. Її донька має завжди охайний вигляд та зразкову поведінку. З акту про фактичне місце проживання та довідки до нього вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення головного лікаря КЗ Маріупольської міськради «ЦПМСД № 2» № 23/01-09 від 09.02.2018 року, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом у ЦПМСД № 2 з березня 2013 року. Догляд та лікування дитини здійснює матір. Старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 30.03.2018 року було надано уточнений розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.10.2013 року по 30.03.2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості по аліментам з урахуванням сплачених відповідачем аліментів на користь позивачки на утримання доньки у грудні 2014 року 800 грн., у лютому 2015 року - 400 грн., у грудні 2015 року - 200 грн., у березні 2018 року - 1000 грн., а загалом на суму 2400 грн., складає 61486,98 грн. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки, надав документи, що він працював у ПрАТ «Азовелектросталь» за період з 01.2011 року по 09.2013 року, де з його заробітної плати проводились відрахування у рахунок сплати аліментів за виконавчим листом у розмірі 30061,54 грн. Це підтверджується наданими відповідачем копіями розрахункових листів. З 01.01.2015 року по 02.12.2015 року [PERSON] працював у ТОВ «Охоронний холдінг», де з його заробітної плати за вказаний період відраховувались аліменти на користь позивачки у розмірі 10228,18 грн. Вказаний факт відображається із наданої відповідачем довідки ТОВ «Охоронний холдінг» № 322/5 від 14.05.2018 року. З 20.04.2018 року і по теперішній час відповідач працює у ТОВ «Промремморстрой» на посаді оператора на умовах цивільно-правового договору. За період роботи на підприємстві зарекомендував себе з позитивного боку. Виробничі завдання виконує своєчасно та якісно. Опанував суміжну спеціальність формівника залізобетонних виробів. К завданням відноситься відповідально. У колективі користується повагою. У спілкуванні з оточуючими поважний. Порушень громадських порядку та трудової дисципліни за ним не виявлено. Це підтверджується наданою відповідачем характеристикою за місцем його роботи та спростовує пояснення позивачки та її представника у частині того, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний образ життя. За період з 01 липня 2018 року по 30.09.2018 року з його заробітної плати відраховувались аліменти у розмірі 5625 грн., з 01.09.2018 року по 23.11.2018 року у розмірі 3750 грн. Крім того, відповідач неодноразово пересилав позивачці грошові поштові перекази. Так, у 19.12.2014 року [PERSON] переслав позивачці [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 800 грн., 13.02.2015 року - 400 грн., 30.12.2015 року - 200 грн., 27.03.2018 року - 1000 грн., а всього на суму 2400 грн. Вказані обставини підтверджуються наданими копіями фіскальних чеків. Вищевикладені обставини спростовують пояснення позивачки та її представника у частині того, що відповідач не сплачував аліменти на користь позивачки на утримання спільної доньки. З цього приводу у суду виникають сумніви щодо нарахованої старшим державним виконавцем суми заборгованості по аліментам, а саме те, що у її розрахунку не відображені суми, які були утримані виходячи з розрахункових листів та довідок із заробітної плати відповідача на користь позивачки на утримання доньки. Також, суд прийшов до висновку, що старшим державним виконавцем у своєму розрахунку не вірно відображено період, за який нараховано заборгованість по аліментам. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 03.03.2018 року було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за яким встановлено, що батько дитини аліменти на її утримання не сплачує, має заборгованість по аліментам, доньку не відвідує через тиск матері [PERSON] Проте, такий висновок суд не може прийняти як належний та допустимий доказ по справі, оскільки у висновку не відображено чи була опитана на засіданні комісії неповнолітня дитина [PERSON] , не було з`ясовано чи дійсно на дитину чиниться тиск з боку матері, чи було запропоновано відповідачу та дитині пройти курс медіації та заняття з психологом з налагодження відносин. Вказаний висновок має поверхневий характер, оскільки не з`ясовано всі обставини по справі. Крім того, слід зазначити, що в провадженні Іллічівського райсуду м.Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні, що свідчить про намір відповідача спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні, житті, духовному розвитку. Згідно акту проведення співбесіди з неповнолітньою [PERSON] , встановлено, що з батьком [PERSON] бачилась останній раз у травні 2019 року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не було надано до суду достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач не сплачує аліментів на користь позивачки на утримання доньки, життям та здоров`ям своєї доньки не цікавиться, тобто належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. У свою чергу, відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, виявив бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь в її житті та надавати їй матеріальну допомогу. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, то суд виходить з наступного. Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.06.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 07.06.2011 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 14.3-20-1713 від 01.12.2017 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам, загальний розмір якої станом на 01.12.2017 року складає 73543,11 грн. Після чого, старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 30.03.2018 року було надано уточнений розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.10.2013 року по 30.03.2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості по аліментам з урахуванням сплачених відповідачем аліментів на користь позивачки на утримання доньки у грудні 2014 року 800 грн., у лютому 2015 року - 400 грн., у грудні 2015 року - 200 грн., у березні 2018 року - 1000 грн., а загалом на суму 2400 грн., складає 61486,98 грн. Відповідач заперечував проти розміру заборгованості, визначеному старшим державним виконавцем у своєму розрахунку про загальний розмір заборгованості по аліментам та період нарахування заборгованості по аліментам. Суд, вивчивши наданий позивачкою розрахунок старшого державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам, дійшов висновку про неналежність та недопустимість даного доказу з наступних підстав. У розрахунку старшого державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам не відображені суми, які були утримані із заробітної плати відповідача, виходячи з розрахункових листів та довідок із заробітної плати. У зв`язку із чим, у зазначеному розрахунку не вірно відображено період, за який нараховано заборгованість по аліментам. Суд, розраховуючи загальний розмір заборгованості по аліментам та період, за який вона нарахована, виходить з наступного. Відповідач у судовому засіданні надав документи, що він працював у ПрАТ «Азовелектросталь» за період з 01.2011 року по 09.2013 року, де з його заробітної плати проводились відрахування у рахунок сплати аліментів за виконавчим листом. Це підтверджується наданими відповідачем копіями розрахункових листів, згідно яких із заробітної плати відповідача було утримано аліменти у розмірі: 08/11 року у розмірі 1010,34 грн., 09/11-849,51 грн., 10/11-1182,05 грн., 11/11-1081,45 грн., 12/11-1119,74 грн., 01/12-1166,92 грн., 02/12-1308,47 грн., 03/12-1269,77 грн., 04/12-969,77 грн., 05/12-989,07 грн., 06/12-1310,48 грн., 07/12-1983,68 грн., 08/12-1166,00 грн., 09/12-1656,90 грн., 10/12-1238,59 грн., 11/12-1101,95 грн., 12/12-1504,79 грн., 01/13-1130,36 грн., 02/13-1550,31 грн., 03/13-1335,97 грн., 04/13-642,60 грн., 06/13-808,71грн., 07/13-1560,71 грн., 08/13-716,25 грн., 09/13-1407,15 грн., а всього на суму - 30061,54 грн. За вказаний період роботи відповідачем не надано до суду розрахункового листа за 05/13 року, проте розрахунковий лист за 06/13 року свідчить про безперервність робочого стажу, а також і те, що із заробітної плати відповідача здійснювались відрахування у рахунок стягнутих аліментів. Тому, суд прийшов до висновку, що за період з 11.2011 року по 09/2013 року заборгованості по аліментам у відповідача перед позивачкою не має. Крім того, з 01.01.2015 року по 02.12.2015 року [PERSON] працював у ТОВ «Охоронний холдінг», де з його заробітної плати за вказаний період відраховувались аліменти на користь позивачки. Вказаний факт відображається із наданої відповідачем довідки ТОВ «Охоронний холдінг» № 322/5 від 14.05.2018 року, з якої вбачається, що з 01 січня 2015 року по 02 грудня 2015 року включно із заробітної плати [PERSON] відраховувались аліменти за виконавчим листом на користь [PERSON] на утримання доньки у лютому 2015 року у розмірі 637,04 грн., 03/15р.-713,66 грн., 04/15р.-1106,84 грн., 05/15р.-1215,17 грн., 06/15 р. -653,02грн., 07/15 р.-1051,75 грн., 08/15 р. -1138,26 грн., 09/15 р. -1060,65 грн., 10/15 р.-1115,62 грн., 11/15 р. -1088,76 грн., 12/15 р. -447,41 грн., а всього - у розмірі 10228,18 грн. Відповідно до цього, заборгованість за вказаний період по аліментам у відповідача перед позивачкою відсутня. Слід також зазначити, що судом встановлено, що відповідач неодноразово пересилав позивачці грошові поштові перекази. Так, у 19.12.2014 року [PERSON] переслав позивачці [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 800 грн., 13.02.2015 року - 400 грн., 30.12.2015 року - 200 грн., 27.03.2018 року - 1000 грн., а всього на суму 2400 грн. Вказані обставини підтверджуються наданими копіями фіскальних чеків. Вказані суми знайшли своє відображення і в розрахунку державного виконавця. Тому, суд вважає за необхідне перерахувати загальний розмір заборгованості по аліментам та період її нарахування. Відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя про стягнення аліментів від 24.06.2011 року, утримання починати з 07.06.2011 року. Позивачка та її представник наполягали на стягненні неустойки за прострочення сплати аліментів саме за період з 01.11.2011 року по 31.10.2017 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості по аліментам у відповідача [PERSON] перед позивачкою [PERSON] з урахуванням всіх утримань із заробітної плати та грошових поштових переказів за період з 01.10.2013 року по 31.11.2014 року та з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року становить: 01.10.2013-30.10.2013-751,19грн., 01.11.2013-31.11.2013-751,19грн., 01.12.2013-31.12.2013-751,19грн., А всього -2253,57 грн., 01.01.2014-31.01.2014 р.р.-727,22грн., 01.02.2014-28.02.2014р.р.-727,22 грн., 01.03.2014-31.03.2014р.р.-727,22 грн., 01.04.2014-30.04.2014р.р.-771,26 грн., 01.05.2014-31.05.2014р.р.-771,26 грн., 01.06.2014-30.06.2014р.р.-771,26 грн., 01.07.2014-31.07.2014р.р.-775,64 грн., 01.08.2014-31.08.2014р.р.-775,64 грн., 01.09.2014-30.09.2014р.р.-775,64 грн., 01.10.2014-30.10.2014р.р.-789,12 грн., 01.11.2014-31.11.2014р.р.-789,12 грн., А всього -8400,6 грн., 01.01.2016-31.01.2016р.р.-1012,09 грн., 01.02.2016-28.02.2016р.р.-1012,09 грн., 01.03.2016-31.03.2016р.р.-1012,09 грн., 01.04.2016-30.04.2016р.р.-1094,20 грн., 01.05.2016-31.05.2016р.р.-1094,20 грн., 01.06.2016-30.06.2016р.р.-1094,20 грн., 01.07.2016-31.07.2016р.р.-1270,49 грн., 01.08.2016-31.08.2016р.р.-1270,49 грн., 01.09.2016-30.09.2016р.р.-1270,49 грн., 01.10.2016-30.10.2016р.р.-1300,28 грн., 01.11.2016-31.11.2016р.р.-1300,28 грн., 01.12.2016-31.12.2016р.р.-1300,28 грн., А всього - 14031,18 грн., 01.01.2017-31.01.2017 р.р. - 1466,91 грн. 01.02.2017-28.02.2017 р.р. - 1466,91 грн. 01.03.2017-31.03.2017 р.р. - 1466,91 грн. 01.04.2017-30.04.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.05.2017-31.05.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.06.2017-30.06.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.07.2017-31.07.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.08.2017-31.08.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.09.2017-30.09.2017 р.р. - 1919,82 грн. 01.10.2017-31.10.2017 р.р. - 1919,82 грн. А всього - 17839,47 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 42524,82 грн. У зв`язку із неналежним виконанням аліментних зобов`язань, позивачка та її представник просили стягнути з відповідача [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2011 року по 31.10.2017 року у розмірі 21450,48 грн. Відповідно до ч.1ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Оскільки судом розрахунок державного виконавця визнано неналежним та недопустимим доказом по справі, суд бере за основу розрахунок, відповідно до якого розмір заборгованості по аліментам за період з 01.10.2013 року по 31.11.2014 року та з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року становить 42524,82 грн. Заборгованість по аліментам утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання доньки. Позивачка та її представник у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2011 року по 31.10.2017 року у розмірі 21450,48 грн. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак слід зауважити наступне. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. З огляду на викладене, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2013 року по 31.11.2014 року та з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року становить: 10.2013 року: нарахована сума аліментів 751,19 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 225,36 грн. - сума неустойки (пені); 11.2013 року: нарахована сума аліментів 751,19 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 232,87 грн. - сума неустойки (пені); 12.2013 року: нарахована сума аліментів 751,19 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 232,87 грн. - сума неустойки (пені); 01.2014 року: нарахована сума аліментів 727,22 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 225,44 грн. - сума неустойки (пені); 02.2014 року: нарахована сума аліментів 727,22 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 203,62 грн. - сума неустойки (пені); 03.2014 року: нарахована сума аліментів 727,22 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 225,44 грн. - сума неустойки (пені); 04.2014 року: нарахована сума аліментів 771,26 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 231,38 грн. - сума неустойки (пені); 05.2014 року: нарахована сума аліментів 771,26 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 239,09 грн. - сума неустойки (пені); 06.2014 року: нарахована сума аліментів 771,26 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 231,38 грн. - сума неустойки (пені); 07.2014 року: нарахована сума аліментів 775,64 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 240,45 грн. - сума неустойки (пені); 08.2014 року: нарахована сума аліментів 775,64 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 240,45 грн. - сума неустойки (пені); 09.2014 року: нарахована сума аліментів 775,64 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 232,70 грн. - сума неустойки (пені); 10.2014 року: нарахована сума аліментів 789,12 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 236,73 грн. - сума неустойки (пені); 11.2014 року: нарахована сума аліментів 789,12 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 244,63 грн. - сума неустойки (пені); 01.2016 року: нарахована сума аліментів 1012,09 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 313,75 грн. - сума неустойки (пені); 02.2016 року: нарахована сума аліментів 1012,09 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 283,38 грн. - сума неустойки (пені); 03.2016 року: нарахована сума аліментів 1012,09 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 313,75 грн. - сума неустойки (пені); 04.2016 року: нарахована сума аліментів 1094,20 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 328,26 грн. - сума неустойки (пені); 05.2016 року: нарахована сума аліментів 1094,20 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 339,20 грн. - сума неустойки (пені); 06.2016 року: нарахована сума аліментів 1094,20 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 328,26 грн. - сума неустойки (пені); 07.2016 року: нарахована сума аліментів 1270,49 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 393,85 грн. - сума неустойки (пені); 08.2016 року: нарахована сума аліментів 1270,49 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 393,85 грн. - сума неустойки (пені); 09.2016 року: нарахована сума аліментів 1270,49 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 381,15 грн. - сума неустойки (пені); 10.2016 року: нарахована сума аліментів 1300,28 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 390,08 грн. - сума неустойки (пені); 11.2016 року: нарахована сума аліментів 1300,28 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 403,09 грн. - сума неустойки (пені); 12.2016 року: нарахована сума аліментів 1300,28 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 403,09 грн. - сума неустойки (пені); 01.2017 року: нарахована сума аліментів 1466,91 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 454,74 грн. - сума неустойки (пені); 02.2017 року: нарахована сума аліментів 1466,91 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 410,73 грн. - сума неустойки (пені); 03.2017 року: нарахована сума аліментів 1466,91 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 454,74 грн. - сума неустойки (пені); 04.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 575,95 грн. - сума неустойки (пені); 05.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 595,14 грн. - сума неустойки (пені); 06.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 575,95 грн. - сума неустойки (пені); 07.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 595,14 грн. - сума неустойки (пені); 08.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 595,14 грн. - сума неустойки (пені); 09.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 575,95 грн. - сума неустойки (пені); 10.2017 року: нарахована сума аліментів 1919,82 грн., сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 595,14 грн. - сума неустойки (пені); А всього розмір пені становить - 12942,74 грн. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачу було відомо про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, проте, він покладені обов`язки належним чином не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується наданими сторонами доказами, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2013 року по 31.11.2014 року та з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року в розмірі 12942,74 грн. Між тим слід зазначити, що задовольняючи позовні вимоги саме в сумі 12942,74 грн., суд виходить з того, що згідно встановленого судом розрахунку неустойка (пеня) за період з 01.10.2013 року по 31.11.2014 року та з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року становить саме 12942,74 грн., а позивачкою заявлені позовні вимоги на більшу суму, а тому суд вважає, що підлягає задоволенню саме сума неустойки (пені) встановлена судом.

Outcome: partial