Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про розподіл спільного майна подружжя, в ході судового засідання не однократно уточнювала позовні вимоги, згідно до останнього уточненого позову зазначила, що 17 грудня 1996 року між нею та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області зроблено запис № 1018. Після укладення даного шлюбу прізвище чоловіка [PERSON]. Від даного шлюбу ми маємо чотирьох дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають разом зі з нею. За час шлюбу нею та [PERSON] було набуте наступне майно: - цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]. - квартира за адресою: [ADDRESS]. - квартира за адресою: [ADDRESS]. - торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS]. - земельна ділянка площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]. - причеп SCHMITZ KO 18, державний номер [NUMBER]. - автомобіль МАН 8.153, державний номер [NUMBER]. 06 серпня 2010 року шлюб між ними було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис за №448. Після розірвання шлюбу та до теперішнього часу вони не можуть домовитися про порядок поділу майна набутого за час шлюбу, в зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Просить суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]: - цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]; - квартиру за адресою: [ADDRESS]; - квартиру за адресою: [ADDRESS]; - торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]; - причеп SCHMITZ KO 18, державний номер [NUMBER]; - автомобіль МАН 8.153, державний номер [NUMBER]. Визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]; на квартиру за адресою: [ADDRESS]; право власності на торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS]; право власності на земельну ділянку площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON], на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 530 915,50 гривень та судові витрати. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, згідно уточнених позовних вимог просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя - цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]; - квартиру за адресою: [ADDRESS]; - квартиру за адресою: [ADDRESS]; - торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]; Визнати за ним право власності на - квартиру за адресою: [ADDRESS]; квартиру за адресою: [ADDRESS]; - торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] право власності на - цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом - [PERSON] заявлені вимоги підтримав, навів пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила задовольнити зустрічну позовну заяву, суду надала пояснення аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. 17 грудня 1996 року сторони уклали офіційний шлюб. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 06 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис за №448. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В суді встановлено, що в період шлюбу було придбано - цілісний адміністративно-виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS], квартира за адресою: [ADDRESS], квартира за адресою: [ADDRESS], торговельний павільйон з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ринкова вартість цілісного адміністративно-виробничого комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1003/12 від 29 червня 2012 року складає 821 100,00 гривень . Ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1003/12 від 29 червня 2012 року складає 218 400,00 гривень. Ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1003/12 від 29 червня 2012 року складає 226 450,00 гривень. Ринкова вартість торговельного павільйону з прибудовою навісу для очікування транспорту, за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1122/13 від 24 червня 2013 року складає 145 300,00 гривень. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0137 га, кадастровий номер земельної ділянки 1411700000:00:003:0073, що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1122/13 від 24 червня 2013 року складає 1 050,00 гривень (одна тисяча п'ятдесят гривень). Середньо-ринкова вартість причепу SCHMITZ KO 18, державний номер [NUMBER], згідно висновку експерта за №275/12 від 14 грудня 2012 року складає 20025, 00 гривень. Середньо-ринкова вартість автомобіля МАН 8.153, державний номер [NUMBER], згідно висновку експерта за №274/12 від 19 грудня 2012 року складає 64 879,00 гривень. Таким чином, за період шлюбу було придбано майна на загальну суму 1497174 грн., тобто кожному зі сторін належить по 748587 грн. Оскільки обидві сторони займаються підприємницькою діяльністю, котра не повґязана одна з одною, а саме [PERSON] використовує для своєї діяльності цілісний адміністративно - виробничий комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] торгівельний павільйон та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], то суд набуває висновку, що дане майно повинно залишитись у їх власності. За умови, що сторони набули за період шлюбу дві квартири, то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на квартиру по бул. Машинобудівників, а за [PERSON] на квартиру по вул. Паркова. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] без відома та згоди [PERSON] здійснив відчуження автомобіля МАН 8.153, державний номер [NUMBER], та причепу SCHMITZ KO 18, державний номер [NUMBER] які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв'язку з відчуженням [PERSON] автомобіля МАН 8.153, державний номер [NUMBER], та причепу SCHMITZ KO 18, державний номер [NUMBER] який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя то суд вважає, що у даному випадку необхідно стягнути з [PERSON] грошову компенсацію , тобто 12 частку вартості даного автомобіля, а саме 32439,50 грн., та 10012,50 грн. відповідно. Таким чином за [PERSON] визнається право власності на майно на загальну суму 1039500 грн., а с урахуванням проданих ним транспортних засобів 1124404 грн. За [PERSON] визнається право власності на майно на загальну суму 372800 грн. За таких умов з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 12 частку вартості проданих ним транспортних засобів, що складає 42151,50 коп., а також різницю в сумі, що складає 748587 грн.- 372800 грн.= 375787 грн. Згідно ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). У подружжя [PERSON] є спільні діти : - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO], проживають разом з [PERSON], розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, тому суд вважає за можливим збільшити частку позивачки, однак вимога про збільшення до ? частки є занадто велика, за умови вищевикладеного суд вважає, що компенсація повинна становити 400000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial