Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 29.12.2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. В зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. 19.11.2009 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №217. Неповнолітній син знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона займається адвокатською діяльністю, однак коштів які отримує недостатньо для утримання сина, підсобного господарства не веде, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину, у звязку з чим зазнає матеріальні труднощі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківскої області від 10.11.2015 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON]. Зазначає, що [PERSON] молода, фізично здорова людина, може і зобовязаний працювати, а тому взмозі сплачувати аліменти на утримання сина. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак у меншому розмірі, оскільки стверджує, що в нього на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до частковго задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Зясовано також, що від шлюбу у позивача з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи. На даний час шлюб між сторонами розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №217. З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, який складений депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ, Надвірнянського району, Івано-Франківської області вбачається, що позивач [PERSON] працює як самозайнята особа (адвокат), потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року становить 1944 гривні. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює по тимчасових заробітках, не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення ним повноліття. Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved