Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку уточнювала 19.09.2013р., 30.12.2013р., 25.04.2014р.,03.07.2014р. де вказала, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999р., який розірвано 02.10.2013р. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. З березня 2013р. з відповідачем однією сім»єю не проживають так як відповідач примусово відвіз її без речей на проживання до матері, змінив замки у будинку, привів іншу жінку, позбавивши її права користування спільно набутим майном за час шлюбу. Просила суд визнати за нею в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на ? частини майна придбаного за час проживання у шлюбі: - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] - автомобілі: ГАЗ-53, державний номер [NUMBER], 1986 року випуску, зеленого кольору, шасі ХТН [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 03.02.2012р., КАМАЗ 5320 державний номер [NUMBER], 1987 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.05.2012р., ЗИЛ 133ГЯ, державний номер [NUMBER], 1992 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 15.05.2012р.; - причіп ПР державний номер [NUMBER], 1989 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 21.04.2012р.; - нежитлові будівлі: автовагів - 29,4 кв.м, складу - 5059 м.кв, механізований тік - 12700 м.кв., які знаходяться на території Стульнівської сільської ради, сільськогосподарська зона, Запорізька область, Чернігівський район. Також просила стягнути з відповідача на її користь: судовий збір у розмірі 3656 грн., витрати пов'язані з наданням правової допомоги адвоката 4588 грн. та витрати пов'язані з оплатою послуг експерта у розмірі 800 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник, [PERSON] на позовних вимогах наполягали, просили суд визнати за [PERSON] в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на ? частини майна посилаючись на те, що відсутність визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя ставить позивачку в залежне становище від відповідача та позбавляє можливості реалізувати своє право на розпорядження часткою у майні, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Також відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на нерухомість перешкоджає тому, щоб вона самостійно приймала участь в цивільно -правових відносинах. Крім того, посилання відповідача, що нерухоме майно: транспортні засоби, нежитлові будівлі є власністю фермерського господарства і було придбане виключно за його кошти, а не за кошти подружжя не відповідає дійсності, оскільки воно було внесене відповідачем без її згоди до статуту фермерського господарства лише 28.05.2014р., під час розгляду справи в суді. До суду відповідачем не надано докази придбання майна за час шлюбу за його власні кошти, кошти його брата або фермерського господарства . Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, та вказали, що в частині визнання права власності в об'єкті спільної сумісної власності подружжя позивачка має право лише на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, так як на утриманні та вихованні відповідача знаходиться їх неповнолітній син, позивачка не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, проявляла байдужість до дитини, тривалий час зовсім не працювала. В іншій частині позовних вимог просили відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що рухоме та нерухоме майно (автомобілі, причепи, нежитлові будівлі) на яке посилається позивачка як на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, є власністю фермерського господарства «Брат», яке було засноване останнім разом зі його братом, [PERSON] у лютому 2000р., а тому дане майно не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і згідно ст. 183 ЦК України не є подільним, оскільки було придбане за кошти господарства та використовується лише для його діяльності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999р., який розірвано 02.10.2013р. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Позивачка просила суд визнати за нею в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/2 частину майна набутого у шлюбі. Позивачка не порушує питання про виділення часток у спільній сумісній власності в натурі, але просить визначити частки власників у спільній сумісній власності. Відповідно до матеріалів справи за час спільного проживання сторонами як подружжям придбано майно, яке зареєстровано на відповідача: - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] Чернігівського району Запорізької області придбано згідно договору купівлі-продажу від 05 грудня 2007 року(а.с.65). - автомобілі: ГАЗ-53, державний номер [NUMBER], 1986 року випуску, зеленого кольору, шасі ХТН [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 03.02.2012р., КАМАЗ 5320 державний номер [NUMBER], 1987 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.05.2012р., ЗИЛ 133ГЯ, державний номер [NUMBER], 1992 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 15.05.2012р.(а.с.36-37).; - причіп ПР державний номер [NUMBER], 1989 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 21.04.2012р.; - нежитлові будівлі: автовагів - 29,4 кв.м, складу - 5059 м.кв, механізований тік - 12700 м.кв., які знаходяться на території Стульнівської сільської ради, сільськогосподарська зона, Запорізька область, Чернігівський район. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Однак всупереч вищевказаній статті в судовому засіданні встановлено, що відповідачем по справі, [PERSON], 28.05.2014р. до статуту фермерського господарства «Брат» внесені зміни, відповідно до яких співзасновником вказаного господарства внесено брата відповідача, [PERSON] з долею у розмірі 30% майна та внесено до статутного фонду майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя та зареєстроване за відповідачем як фізичною особою: - автомобіль ГАЗ-53, державний номер [NUMBER], 1986 року випуску, зеленого кольору, шасі ХТН [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 03.02.2012р.; - причіп ПР державний номер [NUMBER], 1989 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 21.04.2012р.; - автомобіль [NUMBER], 1987 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.05.2012р.; - автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, державний номер [NUMBER], 1992 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 15.05.2012р.; - нежитлова будівля - будівля автовагів загальною площею 29,4 кв.м, яка розташована за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, Стульнівська сільська рада, сільськогосподарська зона; - нежитлова будівля - склад загальною площею 5059 м.кв, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, Стульнівська сільська рада, сільськогосподарська зона; - нежитлова будівля - механізований тік, розташований на площі земельної ділянки 12700 м.кв за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, Стульнівська сільська рада, сільськогосподарська зона. Доказів про те, що спірне майно дійсно придбано за кошти фермерського господарства, кошти брата відповідача [PERSON] та є власністю фермерського господарства «Брат», а не майном фізичної особи, відповідача, [PERSON] суду не надано. Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Згідно ст. 370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, судом встановлено, що майно: - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] Чернігівського району Запорізької області придбаного згідно договору купівлі-продажу від 05 грудня 2007 року(а.с.65). - автомобілі: ГАЗ-53, державний номер [NUMBER], 1986 року випуску, зеленого кольору, шасі ХТН [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 03.02.2012р., КАМАЗ 5320 державний номер [NUMBER], 1987 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 10.05.2012р., ЗИЛ 133ГЯ, державний номер [NUMBER], 1992 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 15.05.2012р.(а.с.36-37).; - причіп ПР державний номер [NUMBER], 1989 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 21.04.2012р.; - нежитлові будівлі: автовагів - 29,4 кв.м, складу - 5059 м.кв, механізований тік - 12700 м.кв., які знаходяться на території Стульнівської сільської ради, сільськогосподарська зона, Запорізька область, Чернігівський район, придбано сторонами по справі під час перебування у шлюбі, тому вищевказане майно є їх спільною сумісною власністю і частки кожного з подружжя у відповідності до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України є рівними та складають по 1/2 частині. Відповідач, [PERSON] не заперечував проти визнання за позивачкою, [PERSON] в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд посилаючись на те, що на його утриманні та вихованні знаходиться неповнолітній син, позивачка не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, проявляла байдужість до дитини, тривалий час зовсім не працювала. Проте, судом встановлено, що позивачка, [PERSON] за час перебування у шлюбі з відповідачем навчалася, з 2007р. працювала у Стульневському ФАПі, з вересня 2010р. по квітень 2013р. працювала у фермерському господарстві «Брат», тобто дбала про матеріальне забезпечення сім'ї. Отримані кошти витрачала на інтереси сім'ї. Крім того, вела домашнє господарство, займалася вихованням дитини. Відповідачем не надано докази, що позивачка не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, проявляла байдужість до дитини, тривалий час зовсім не працювала. Таким чином, позивачка має право на визнання за нею права власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських споруд у рівних частинах з відповідачем, тобто право власності на ? його частину. Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу, крім випадків, встановлених законом або договором. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що позивач не зобовязаний доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки відповідно до ст.60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Для спростування презумпції права спільної сумісної власності на майно, заінтересована особа відповідач, має звернутись з позовом про визнання майна особистою власністю і довести, що майно, придбане у шлюбі, але за його особисті кошти. Як свідчать матеріали справи, відповідач, [PERSON] з таким позовом до суду не звертався. Крім того, виходячи із положень ст.60 СК України, для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя не потрібне окреме рішення За таких обставинах, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними. В частині задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4588 грн., суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат пов'язаних з розглядом судової справи відносяться витрати на правову допомогу, які визначаються Законом України про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах. Статею 1 цього Закону визначено розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Однак, позивачкою не надані обгрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 4588 грн. До суду не надано належним чином оформленого розрахунку витрат та квитанції про перерахування позивачем грошових коштів представнику, [PERSON] за надані ним юридичні послуги. В судовому засіданні не знайшли твердження представника, що вони уклали договір з позивачкою на вказану суму. В договорі про надання правової допомоги від 10.06.2013р. укладеного між позивачкою та її представником, [PERSON] не передбачена оплата послуг представника в такому розмірі. Іншого договору та доказу до суду не надано (а.с. 11,96) Так, статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3656грн., та витрати пов'язані з оплатою послуг експерта у розмірі 800 грн.

Outcome: partial