Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, де з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує наступним, що з 04.02.1993 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2013 року. Предметом поділу майна є однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що була придбана сторонами під час подружжя. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, повідомивши обставини що, були викладені в заяви про зменшення позовних вимог, та наполягали на задоволенні позову. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали повністю, та проти його задоволення не заперечували, надавши такі самі пояснення, які зазначені у позові. Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного: 04.02.1993року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу позивача та відповідача народились діти: [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON]. 16 травня 2013 року, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 20 квітня 2007 року [PERSON] було укладено договір купівлі продаду квартири, відповідно до якого відповідач придбав спірну квартиру [ADDRESS], відповідно до довідки з Київської міської державної адміністрації, що квартира [ADDRESS], на даний час зареєстрована за [PERSON]. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України також зазначено, що майно , яке є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Виходячи з вимог ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ст.386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.3 ст.70 СК України передбачено також, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного , духовного розвитку та лікування. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає повному задоволенню Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України

Outcome: approved