Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER], що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. І. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 12.07.2013 між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб. 22.07.2017 ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER], який в подальшому був зареєстрований на ім'я [PERSON]. На даний час відносини між ними погіршились і доступу до автомобіля вона не має, відповідач приховує його місцезнаходження. З метою захисту свого порушеного права, просить суд здійснити поділ вказаного автомобіля. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилась. В судове засідання 26.02.2018 надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. ІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА В судове засідання відповідач не з'явився та не надав суду відзив на позов. 26.02.2018 надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Від сторін до суду надійшла мирова угода, яку останні просили затвердити. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року було відмовлено у затвердженні мирової угоди. 14 грудня 2017 року судом було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль. Також, ухвалами суду від 17 травня 2018 року було визнано обов'язковою явку сторін та витребувано від Територіального сервісного центру № 5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області відомості про дату реєстрації та власника автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER]. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН Судом встановлено, що з 12 липня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис 450. 22 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] в м.Краматорськ було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 1443/2017/551620, а саме автомобіля Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER], номерний знак [NUMBER] Згідно даних підсистем НАІС Єдиного державного реєстру МВС, станом на 03.07.2018, транспортний засіб Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 28.07.2017 зареєстрований за громадянином [PERSON], [INFO]. IV. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України( в редакції чинній на час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В ч.ч.1,2 ст.70 Сімейного кодексу України зазначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 9 ст.158 ЦПК України передбачає, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. V.ОЦІНКА СУДУ Суд враховує те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу 1443/2017/55162 між [PERSON] та [PERSON] було укладено за час шлюбу сторін, а тому відповідно до положень Сімейного кодексу України, майно набуте за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності. Разом із тим суд відзначає, що наявні в матеріалах справи докази, зокрема відповідь Територіального сервісного центру № 5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області свідчить про те, що 28 липня 2017 року спірний транспортний засіб було зареєстровано за іншою особою - [PERSON]. Вказана обставина свідчить про те, що на момент розгляду справи судом автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER] не є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. В зв'язку з цим суд не може здійснити поділ даного автомобіля між подружжям [PERSON]. З огляду на те, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та приймаючи до уваги те, що позивачем не було заявлено вимогу про стягнення з відповідача вартості ? частини спірного майна, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судові витрати суд покладає на позивача. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2017 року, у виді арешту автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова(шасі, рама) [NUMBER].

Outcome: dismissed