Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що мати позивачки - [PERSON] та її сестра - відповідачка по справі - [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], успадкували по 1/2 частці 2 земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS], а саме: земельну ділянку площею 0, 0964 га, кадастровий [NUMBER] в межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS], цільове призначення - для ведення садівництва, та земельну ділянку площею 0,0842 га, кадастровий [NUMBER] в межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 03.02.2010 року мати позивачки отримала у Другій вінницькій державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене за реєстровим № 2-142, на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 0964 га, а також аналогічне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене за реєстровим № 2-240, на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 0842 га, однак своє право власності на вказані земельні ділянки не зареєструвала, державних актів на них не отримувала. [INFO] мати позивачки - [PERSON] померла, залишивши після смерті заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. Позивачка є також єдиним спадкоємцем своєї мами за законом першої черги, спадщину вона прийняла, подавши у нотаріальну контору відповідну заяву. Однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті її матері на зазначені вище земельні ділянки, оскільки при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на них у встановленому законом порядку. Тому позивачка змушена звернутися із даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом визнання в судовому порядку право власності на земельні ділянки в порядку спадкування В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.07.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із 2 земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS], а саме: 1/2 частка земельної ділянки площею 0, 0964 га, кадастровий [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення - для ведення садівництва, належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 03.02.2010 року за реєстровим № 2-242; 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0842 га, кадастровий [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 03.02.2010 року за реєстровим № 2-240. Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на померлу [PERSON], позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після [PERSON] Крім того, [PERSON] залишила після своєї смерті заповіт від 08.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим № 750, згідно з яким заповіла все своє майно [PERSON] 16.01.2015 року [PERSON] звернулась до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері на вищевказані земельні ділянки, однак нотаріус відмовив [PERSON] у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на дані земельні ділянки у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved