Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 02.02.1991 року між нею та відповідачем, зареєстрований Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 01. Підставою для розірвання шлюбу зазначає відсутність взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Шлюбно -сімейні відносини між ними припинені з березня 2020 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Разом з позовом надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що строк для примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 01.02.2021 надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що строк для примирення не потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 02 лютого 1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Баранівській сільській раді Валківського району Харківської області, актовий запис № 01, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України(далі -СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст.4, ст.12, ст.13, п. 2 ч. 1 ст.43, ч. 1, ч. 3 ст.223, ч. 4 ст.268 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Враховуючи наведене та визнання позову відповідачем, суд на підставі положень ч. 3ст. 200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу за відсутності сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved