Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач з урахуванням уточнень обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.03.2011р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, однак виплати на виконання рішення суду сплачувались не своєчасно, епізодично та не в повному обсязі, що стало підставою для ухвалення Харківським районним судом Харківської області 12.02.2015р. рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Окрім того, жодного інтересу до життя дитини відповідач не проявляє, із дитиною тривалий час не спілкується, зустрітися бажання не виявляє, не телефонує, не намагається зв'язатися та поспілкуватись за допомогою жодного технічного засобу. Шкільним, позашкільним життям дитини не цікавиться, участі в навчанні, вихованні сина не приймає, навчальні заклади як батько не відвідує, не сприяє духовному, культурному, спортивному тощо розвитку своєї дитини. Свята, дні народження дитини, шкільні та позашкільні заходи батько не відвідує, не вітає зі святами, не дарує подарунків, не організовує святкування та розваги дитини. Додаткові витрати пов'язані із вихованням дитини, оздоровленням, лікуванням відповідач не сплачував. У зв'язку з тим, що батько не виявляє до своєї дитини турботи, піклування, не бере участі у вихованні, не утримує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач діючи в інтересах малолітньої дитини звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві і наполягала на задоволенні позову, а також заперечувала проти висновку Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради № 407 від 13.07.2015р. з підстав оцінки фактів, що мала вибірковий та недостатньо обґрунтований характер. Представники позивача у судовому засіданні підтримали позицію [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що свідомого нехтування батьківськими обов'язками з його боку не має, він бажає брати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним та брати безпосередню участь у його житті. Прикладає зусилля та зацікавлений у подальшій долі сина [PERSON]. Однак, проявити це в повній мірі не має можливості, адже позивач після розірвання шлюбу різними способами стала чинити перешкоди у здійсненні батьківських прав та обов'язків. Позивач негативно налаштовувала сина проти батька, обмежувала спілкування, що привезло до поступового припинення зустрічей, в результаті чого взагалі заборонила бачитися з сином. Аліменти за рішеннями судів ним сплачувалися, про що в матеріалах справи міститься підтвердження. За місцем проживання характеризується позитивно, не зловживає алкогольними напоями, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, веде здоровий спосіб життя. Його житлово-побутові умови для перебування дитини сприятливі. Згідно з висновком дитячого психолога, зробленого за результатами проведення відповідної бесіди з дитиною, [PERSON] бажає бачити рідного батька, йому не вистачає спілкування з ним. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію [PERSON] У судове засідання представник третьої особи - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, не з'явився, але до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи та просив при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. А також до суду надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 13.08.2015р. № 407 та результати психологічного тестування [PERSON] щодо його емоційного ставлення до батьків. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи і представлені в суд докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно до положень ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Судом встановлено, що 09 червня 2006 року позивач та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2006р., виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 462 (а.с.5). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2006 р., виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №4961 (а.с.6). Згідно рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.08.2010р. шлюб між сторонами розірвано, а відповідно ухвали вказаного вище суду від 18.10.2010р. дружині залишено прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.03.2011р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця (а.с.8). Як встановлено з матеріалів справи, позивач зверталась двічі до відповідача з листом-вимогою від 11.12.2014р. та від 25.11.2015р. про компенсацію додаткових витрат на виховання спільної дитини, а саме, 5840,00грн. на оздоровлення дитини та заняття у гуртках і 150,00грн. щомісячно - половина від оплати відвідуваних позашкільних занять. Відповіді від [PERSON] щодо сплати додаткових витрат на виховання спільної дитини до суду не надано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2015р. з [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 5589,50 грн. за період з 01.06.2014р. по 12.02.2015р. (а.с.13-14). Згідно з наданими позивачем характеристик відносно себе та сина [PERSON], довідок про стан здоров'я дитини, акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 19.06.2015р., довідки про доходи позивача та психологічного висновку від 26.06.2015р., судом встановлено, що позивач намагається піклуватися про дитину, сприяти розвитку та навчанню сина. Близькими до дитини є мати та вітчим, однак щодо біологічного батька [PERSON] відноситься нейтрально, за ним не сумує, так як не встиг до нього звикнути, бо не спілкувався приблизно з трирічного віку (а.с.47-52, 54-56, 64-65). У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 01 серпня 2015 року за місцем проживання [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) проведеного Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області встановлено, що матеріально-побутові умови сприятливі для знаходження та проживання дитини, у квартирі створений куточок для ігор та наявне спальне місце (а.с.95). Згідно характеристики підготованої депутатом Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] за місцем проживання характеризується як ввічливий, уважний, відповідальний чоловік, що веде здоровий спосіб життя та у відповідності до сертифікату серії [NUMBER] від 04.08.2015р. і медичної довідки серії ЯЯХ №178786 від 06.08.2015р. на обліку у нарколога та психіатра відповідач не перебуває (а.с.94, 96). З висновку № 407 від 13.07.2015р., наданого Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], судом встановлено, що Комісія з питань захисту прав дитини не вважає за доцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] Така оцінка в свою чергу заснована на результатах психологічного обстеження, яке проводив практичний психолог Департаменту освіти Харківської міської ради 10.08.2015р. Відповідно до результатів обстеження [PERSON] знаходиться в нестабільному емоційному стані, він потребує визнання в найближчому оточенні, емоційний зв'язок з біологічним батьком повністю не відсутній, а також хлопчик пам'ятає батька, відчуває до нього почуття незадоволеності та потяг до визнання (а.с.110-112). Також із психологічного висновку, наданого Центром дитячої та підліткової нейропсихології від 20.11.2015р. стосовно відношення дитини до біологічного батька судом встановлено, що до [PERSON] ставиться неприязно, відчуття емоційної близькості відсутнє, присутня незадоволеність існуючими відносинами із батьком (а.с.133-137). Відповідно до перерахунку заборгованості по аліментам № 8395 від 16.11.2015р., виданого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Харчишиним О.С., станом на 16.11.2015р. заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-2250, виданим 12.04.2011р. Дзержинським районним судом міста Харкова, відсутня. Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2015р., виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 979, та [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON]. В ході судового розгляду отримано показання свідка [PERSON] - вітчима [PERSON], який вказав, що піклується про [PERSON] та відіграє у його житті роль батька. Разом з тим, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що свідки знали про біологічного батька [PERSON], але особисто знайомі з ним не були, зі слів позивача знали про відсутність матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Отже, все ж про відносини [PERSON] з сином [PERSON] свідки [PERSON] та [PERSON] обізнані лише зі слів позивача та її чоловіка - [PERSON]. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як в матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками. Разом з цим, суд вважає за необхідне попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством, поклавши контроль за виконанням ним батьківських обов'язків на органи опіки та піклування.

Outcome: dismissed