Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі - у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], в зв'язку із чим батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, відповідно до змісту позовної заяви - діти проживають із позивачем, в зв'язку із чим знаходяться виключно на утриманні матері. Оскільки відповідач не приймає участь в утриманні неповнолітніх дітей, позивач вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. Позивач в суді заявлені вимоги підтримала та пояснила, що самостійно утримує дітей, в той час як відповідач не має перешкод для утримання дітей та виконання своїх батьківських обов'язків, що стало підставою для звернення до суду. Позивач зазначає, що розмір аліментів нею визначено з урахуванням витрат, які вона особисто несе по утриманню дітей. Відповідач у судовому засідання заявлені позивачем позовні вимоги визнав частково, зазначаючи, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання однієї дитини - сина [PERSON] у розмірі, вказаному позивачем. Однак, в частині заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] відповідач категорично заперечив, пояснивши, що вказана дитина проживає із ним, через що він особисто і утримує сина, а тому підстав для стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] немає. Клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітніх дітей. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача, які підлягають до часткового задоволення. Із наданої позивачем копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 5 березня 2018 року судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2008 року Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис №38, який було розірвано вказаним рішенням суду. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із копій свідоцтв про народження дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановлено, що їх батьками є сторони по справі : [PERSON] та [PERSON]. На момент звернення позивача із даним позовом до суду діти сторін по справі є неповнолітніми. В ході судового провадження судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON] проживає із матір'ю, в той час, як син [PERSON] проживає із батьком. Вказані обставини були повідомлені суду відповідачем, позивач не заперечувала щодо цих обставин. Доказів, які б спростовували факт перебування сина [PERSON] на утриманні матері суду позивачем надано не було. Одночасно, відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів належного виконання відповідачем батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON]. Таким чином, відповідачем порушені права неповнолітньої дитини на її утримання до досягнення повноліття, оскільки останнім, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - не надано доказів систематичного утримання неповнолітньої дитини. З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], є правомірними. Розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, позивачем визначені у твердій грошовій сумі - у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності певних обставин, що перешкоджали б стягненню з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі, вказаному позивачем. Крім цього, судом враховано, що такий розмір аліментів на утримання вказаної дитини відповідачем визнано. Вказані вище обставини підтверджують обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів на одну неповнолітню дитину. Суд вважає за доцільне визначити стягувані з відповідача аліменти відповідно до ст.184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки саме такий порядок стягнення аліментів може бути визначено судом за заявою стягувача, крім цього, відповідач не заперечує щодо такого порядку, оскільки має мінливий дохід. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення частково - виключно в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON]. Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, які складаються із витрат, понесених на отримання правничої допомоги. Долучені до позовної заяви договір про надання правничої допомоги від 18 вересня 2018 року, акт надання такої допомоги від 24 вересня 2018 року доводять, що позивачем було понесено витрати, пов'язані із отриманням правничої допомоги у розмірі 510 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України - інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку щодо часткової обґрунтованості заявлених позивачем вимог - на її користь слід стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial