Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Плиски-Агро», в якому з урахуванням уточнених вимог просить: 1/розірвати договір оренди землі, укладений 21.10.2014р. нею та ТОВ «Плиски-Агро» щодо належної їй на праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, кадастровий номер [NUMBER] площею 2,9826га (рілля); 2/стягнути з ТОВ «Плиски-Агро» на її користь орендну плату за 2015-2017 роки в сумі індексації на дату виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України в розмірі 4353,38 грн, що за вирахуванням податків (податок з доходів фізичних осіб - 715,23 грн, військовий збір - 65,31 грн) становить 3571,99 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач при виплаті їй орендної плати за 2015-2017 роки всупереч умовам договору та вимогам ст.21 Закону України «Про оренду землі» безпідставно не застосував відповідні індекси інфляції, що призвело до виникнення вищевказаної суми заборгованості, свідчить про порушення норм чинного законодавства з питань оренди землі та істотне порушення договору, правовими наслідками чого є розірвання договору. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що при розрахунку заборгованості з орендної плати брався за основу річний індекс інфляції. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі з підстав викладених у письмовому відзиві на позов, зазначивши, що відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду землі», ч.3 ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони в п.10 оспорюваного договору оренди землі від 21.10.2014р. обумовили обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, а не індексів споживчих цін, як то помилково вказує позивач в своїх вимогах; індекси інфляції відповідно до ст.289.2 ПК України вже враховані при розрахунку коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі; в зв'язку з цим, орендна плата за землю ТОВ «Плиски-Агро» виплачувалась орендодавцям у повному обсязі, своєчасно (навіть достроково) і будь-яка заборгованість перед [PERSON] відсутня. Також зазначає, що навіть виплата орендної плати без індексації її розміру не може бути підставою для розірвання договору оренди землі. Вказує на неправильність наведеного в позовній заяві розрахунку інфляційний втрат за 2015 та 2017 роки (загальний річний показник), оскільки відповідні виплати проводились товариством достроково до закінчення календарного року. Тому, вважає, що позов не підлягає задоволенню як необгрунтований. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2014 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Плиски-Агро» (орендар) було укладено договір оренди землі (далі - Договір) щодо належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9826га (рілля) з кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, строком на 15 років з визначенням орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.1-9). 21 березня 2017 року сторони уклали додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки, внісши зміни до умов, що стосуються строку дії Договору (продовжується на 7 років до 12.12.2036р.), нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати (6,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). 27 грудня 2017 року сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного договору оренди земельної ділянки, в якій внесли зміни до умов, що стосуються строку дії Договору (до 31.12.2036р.), нормативної грошової оцінки землі, розміру орендної плати (7,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) та інших пунктів Договору. Так, пунктами 10-12 умов Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки; орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 25 лютого наступного року; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Крім того, в п.13 Договору сторони обумовили можливість перегляду розміру орендної плати у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. За змістом положень ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і своєчасно. Згідно зі ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату ; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, що також кореспондується з приписами ст.93 ЗК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з вимогами п.«в» ч.1 ст.96 ЗК України, ст.21, 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату. В статті 141 ЗК України наведено перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, однією з яких є систематична несплата орендної плати. Крім того, в ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до положень ч.1-3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. В ст.6, 627 ЦК України визначено принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас вимогами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом положень ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (принцип диспозитивності). Позивач як на підставу заявлених уточнених вимог посилається на виплату йому відповідачем орендної плати за 2015-2017 роки без урахування індексів інфляції (індексів споживчих цін). Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на правомірність обчислення ним розміру орендної плати з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, оскільки це обумовлено сторонами в договорі та не суперечить вимогам чинного законодавства. Своєчасність виплати відповідачем позивачу орендної плати за 2015-2017 роки сторонами не оспорюється та підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунково-платіжними документами (відомостями). Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Згідно зі ст.1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Крім того, положеннями ст.5 зазначеного Закону та ст.289.1 ПК України визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення податку та орендної плати за землю. Також згідно зі ст.289.2 ПК України величина коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель щороку розраховується Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік. Отже, поняття «індексація нормативної грошової оцінки землі» та «індекси інфляції (індекси споживчих цін)» не є тотожними економічними категоріями, величина другого показника враховується при обчисленні першого показника, тобто є його складовою частиною. Як вбачається з матеріалів справи, в п.10 оспорюваного договору оренди землі сторони обумовили, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. При цьому, на думку суду дана умова не суперечить вимогам ст.627 ЦК України, ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду землі», оскільки вибір способу індексації орендної плати законодавець надав можливість врегулювати самим сторонам у договорі оренди землі. Натомість, серед інших умов договору оренди землі відсутній обов'язок орендаря виплачувати орендодавцю орендну плату з урахуванням індексів інфляції. Водночас згідно з п.13 Договору підвищення рівня цін на товари та послуги, у тому числі внаслідок інфляції, може бути лише підставою для перегляду сторонами розміру орендної плати. Підтвердженням даної обставини стало укладення між сторонами двох додаткових угод до Договору, в умовах яких, зокрема, збільшено розмір орендної плати з 5,0% до 7,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також лист-пропозиція [PERSON] від 11.10.2018р. до ТОВ «Плиски-Агро» про необхідність збільшення розміру орендної плати внаслідок росту індексів споживчих цін протягом 2014-2017 років. Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача про необгрунтованість застосуваного позивачем при проведенні розрахунку інфляційних втрат загальнорічного індексу інфляції (а не на дату виплат), оскільки виплата орендної плати ТОВ «Плиски-Агро» орендодавцям, в тому числі й [PERSON], проводилась достроково; своїм же правом на уточнення розрахунку з огляду на принципи диспозитивності та змагальності цивільного судочинства позивач та його представник не скористались. Отже, позивачем та його представником всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України не доведено обставин, які б підтверджували неналежне виконання ТОВ «Плиски-Агро» своїх договірних зобов'язань по виплаті орендної плати чи порушення в цій частині вимог чинного законодавства. В зв'язку з цим, відсутні й підстави для задоволення вимоги позивача про розірвання договору оренди землі, яка є похідною. Крім того, навіть виплата орендарем орендодавцю орендної плати у меншому розмірі (в тому числі й без урахування індексації) з огляду на положення ст.651 ЦК України, ст.141 ЗК України не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 липня 2018 року по справі №484/3687/16-ц. Таким чином, враховуючи викладені обставини, вимоги позивача є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені позивачем по справі судові витрати покладаються на самого позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed