Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що батьку [PERSON] належавжитловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в смт.Козлів, вул.Шевченка, 6а, Козівського району. Право власності на будинок не оформлялося, будинок належав [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 20 березня 1978 року. 05 квітня 2006 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно. 12 квітня 2006 року [PERSON] помер. [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки право власності на будинок не оформлялося. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А), загальною площею 107,6\~м.кв., житловою площею 70,4\~м.кв., гараж (Б) площею 27,1 м.кв., сарай (В) площею 39,9 м.кв., металеву огорожу (№1), металеві ворота (№2) в смт.Козлів, вул.Шевченка, 6а, Козівського району, Тернопільської області. В судовому засіданні представник позивачки згідно витягу з договору про надання правової допомоги від 04 липня 2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] селищна рада, в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого не заперечує щодо позовних вимог [PERSON], просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 20 березня 1978 року №63 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в смт.Козлів, вул.Шевченка, 6а, Козівського району, що підтверджується довідкою Козівського РБТІ від 18 травня 2016 року №40 (а.с.6), копією рішення виконкому [PERSON] селищної Ради народних депутатів №63 від 20 березня 1978 року (а.с.8), довідкою [PERSON] селищної ради №1234 від 03 серпня 2016 року. 05 квітня 2006 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно (а.с.4). 12 квітня 2006 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №023425 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] селищної ради №660 від 26 квітня 2016 року з [PERSON] на день смерті проживали та були зареєстровані: дружина ([PERSON]) [PERSON], дочка [PERSON], зять [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №031744, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки право власності на будинок не оформлялося, підтверджується відмовою нотаріуса №399/01-16 від 09 червня 2016 року (а.с.3). Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved