Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом ПАТ «Банк Кредит Дніпро», у якому просила: - розірвати укладені між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в особі Яснополянського відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро»: договір банківського строкового вкладу «Універсальний» № 26356025688703 від 12.09.2012; договір банківського строкового вкладу «В десятку» № 26309016204442 від 14.01.2013; договір банківського строкового вкладу «В десятку» № 26305547896321 від 11.09.2013; - стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON]: банківський вклад, який знаходиться на депозитному розрахунку [NUMBER], у сумі 25 000,00 доларів США, що еквівалентно 227 500,00 грн.; банківський вклад, який знаходиться на депозитному розрахунку [NUMBER], у сумі 80 000,00 доларів США, що еквівалентно 728 000,00 грн.; банківський вклад, який знаходиться на депозитному розрахунку [NUMBER], у сумі 5 000,00 Євро, що еквівалентно 64 000,00 грн.; - стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] три проценти річних у сумі 3 376,20 грн. та інфляційні у сумі 1 911,00 грн. - стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 11 січня 2014 року в зв'язку закриттям Яснополянського відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро» і передачею всіх рахунків в Гагарінське відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро», позивач звернулась до відповідача з заявами повернути банківський вклад за Договором банківського строкового вкладу «Універсальний» № 26356025688703 від 12.09.2012, договором банківського строкового вкладу «В десятку» № 26309016204442 від 14.01.2013 та договором банківського строкового вкладу «В десятку» № 26305547896321. Проте, кошти не були повернуті позивачу. Повторно позивач 23.01.2014 звернулась до головного відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з трьома вимогами повернути валютний вклад на поточний рахунок у дводенний строк, які були отримані відповідачем 24.01.2014, однак, кошти не були перераховані банком у зазначений строк. В судове засідання з'явилась позивач, яка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково у судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача проценти, які нараховані на тіло депозитів, а також нарахувати на тіло та проценти три проценти річних та інфляційні. Позивач в судовому засіданні надала суду для огляду оригінали договорів та доданих до матеріалів справи письмових доказів. Представник відповідача в судові засідання, які були призначені на 05 березня 2014 року та 14 березня 2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що повістка про виклик до суду від 25 лютого 2014 року була направлена на адресу ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 27 лютого 2014 року /а.с. 23/. На адресу суду 14 березня 2014 року надійшло клопотання представника відповідача, у якому зазначено, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та копія позовної заяви надійшли на адресу ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 28 лютого 2014 року /а.с. 28/. Повістка про виклик до суду від 05 березня 2014 року була направлена на адресу ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 06 березня 2014 року /а.с. 23/. Додаткового суд вважає за необхідне зазначити, що 14 березня 2014 року представник ПАТ «Банк Кредит Дніпро» перебував у приміщенні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, оскільки особисто подав до канцелярії суду клопотання /а.с. 28/. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що представник відповідача повторно не прибув до судового засідання без поважних на те причин, а позивач не заперечувала проти розгляду справи без участі представника ПАТ «Банк Кредит Дніпро», судом ухвалено про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2012 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (за договором - «Банк») в особі начальника відділення «Яснополянське» ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 11.05.2012, зареєстрованої в реєстрі за № 217, з однієї сторони, та [PERSON] (за договором - «Вкладник»), з іншої сторони, було укладено Договір банківського строкового вкладу «Універсальний» № 26356025688703 (далі по тексту - «Договір № 26356025688703») /а.с. 10/. Відповідно до п. 1.3 Договору № 26356025688703, строк вкладу 3 місяці, дата повернення вкладу - 14.12.2012. У п. 1.4 Договору № 26356025688703 визначено, що розмір процентної ставки на вклад становить 7.00 % річних. Виплата нарахованих процентів здійснюється - в кінні строку. Згідно п. 1.5 Договору № 26356025688703, розмір процентної ставки на вклад в разі дострокового розірвання дії цього Договору за ініціативою Вкладника становить 0,1 % річних. Сума вкладу за цим Договором становить 5 000,00 Євро (п. 1.6 Договору № 26356025688703). Пунктом 5.1 Договору № 26356025688703 встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами, скріплення печаткою Банку та зарахування суми Вкладу, визначеної в пункті 1.6 цього Договору, на вкладний рахунок в порядку згідно пункту 2.1 цього Договору, і діє до дати повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. В судовому засіданні судом було досліджено оригінал договору № 26356025688703 та встановлено, що даний договір підписаний [PERSON], та начальником відділення «Яснополянське» ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], підпис якої скріплений печаткою ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Судом встановлено, що 12 вересня 2012 року [PERSON] зарахувала до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по Договору № 26356025688703 кошти у розмірі 5 000,00 Євро /а.с. 11/. Також, 14 січня 2013 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (за договором - «Банк») в особі начальника відділення Яснополянське ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 13.05.2012, зареєстрованої в реєстрі за № 287, з однієї сторони, та [PERSON] (за договором - «Вкладник»), з іншої сторони, було укладено Договір банківського строкового вкладу «В десятку» № 26309016204442 (далі по тексту - «Договір № 26309016204442») /а.с. 12/. Відповідно до п. 1.3 Договору № 26309016204442, строк вкладу 1 місяць, дата повернення вкладу - 14.02.2013. У п. 1.4 Договору № 26309016204442 визначено, що розмір процентної ставки на вклад становить 10.00 % річних. Виплата нарахованих процентів здійснюється - в кінні строку. Згідно п. 1.5 Договору № 26309016204442, розмір процентної ставки на вклад в разі дострокового розірвання дії цього Договору за ініціативою Вкладника становить 0,1 % річних. Сума вкладу за цим Договором становить 80 000,00 дол. США (п. 1.6 Договору № 26309016204442). Пунктом 5.1 Договору № 26309016204442 встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами, скріплення печаткою Банку та зарахування суми Вкладу, визначеної в пункті 1.6 цього Договору, на вкладний рахунок в порядку згідно пункту 2.1 цього Договору, і діє до дати повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. В судовому засіданні судом було досліджено оригінал договору № 26309016204442 та встановлено, що даний договір підписаний [PERSON], та начальником відділення «Яснополянське» ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], підпис якої скріплений печаткою ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Судом встановлено, що 14 січня 2013 року [PERSON] зарахувала до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по Договору № 26309016204442 кошти у розмірі 80 000,00 дол. США /а.с. 13/. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (за договором - «Банк») в особі начальника відділення Яснополянське ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 13.05.2012, зареєстрованої в реєстрі за № 287, з однієї сторони, та [PERSON] (за договором - «Вкладник»), з іншої сторони, було укладено Договір банківського строкового вкладу «В десятку» № 26305547896321 (далі по тексту - «Договір № 26305547896321») /а.с. 14/. Відповідно до п. 1.3 Договору № 26305547896321, строк вкладу 1 місяць, дата повернення вкладу - 11.10.2013. У п. 1.4 Договору № 26305547896321 визначено, що розмір процентної ставки на вклад становить 10.00 % річних. Виплата нарахованих процентів здійснюється - в кінні строку. Згідно п. 1.5 Договору № 26305547896321, розмір процентної ставки на вклад в разі дострокового розірвання дії цього Договору за ініціативою Вкладника становить 0,1 % річних. Сума вкладу за цим Договором становить 25 000,00 дол. США (п. 1.6 Договору № 26305547896321). Пунктом 5.1 Договору № 26305547896321 встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами, скріплення печаткою Банку та зарахування суми Вкладу, визначеної в пункті 1.6 цього Договору, на вкладний рахунок в порядку згідно пункту 2.1 цього Договору, і діє до дати повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. В судовому засіданні судом було досліджено оригінал договору № 26305547896321 та встановлено, що даний договір підписаний [PERSON], та начальником відділення «Яснополянське» ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], підпис якої скріплений печаткою ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року [PERSON] зарахувала до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по Договору № 26305547896321 кошти у розмірі 25 000,00 дол. США /а.с. 15/. Між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (за договором - «Банк») в особі начальника відділення Яснополянське ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 11.05.2012, зареєстрованої в реєстрі за № 217, з однієї сторони, та [PERSON] (за договором - «Вкладник»), з іншої сторони, 27 вересня 2012 року було укладено Договір № 26259931284501-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки та надання овердрафту за цим розрахунком /а.с. 14/. В матеріалах справи наявні копії вимог [PERSON] від 23.01.2014 до головного відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» щодо повернення валютних вкладів на поточний рахунок /а.с. 17-19/. У відповідь на звернення позивача щодо повернення валютних вкладів відповідач зазначив у листах за вих. № 6/23-677 від 29.01.2014, вих. № 6/23-1300, що договори № 26356025688703, № 26309016204442 та № 26305547896321 ПАТ «Банк Кредит Дніпро» не укладав, а кошти передані [PERSON] перебувають у розпорядженні колишнього начальника Яснополянського ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON], у зв'язку із скоєнням нею кримінального правопорушення /а.с. 20, 21/. Також ПАТ «Банк Кредит Дніпро» повідомив позивача, що по вищевказаному факту Банк звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів і 29.11.2013 Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України порушено кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 1 ст. 1059 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Частиною 1 статті 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - «Положення»), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 № 174, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528 (далі - «Інструкція»), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень ст. 1059 Цивільного кодексу України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 Інструкції, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до п. 2.1 Положення, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України, п. 2.1 Положення відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Поряд із цим, згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частина 2 ст. 1059 Цивільного кодексу України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1059 Цивільного кодексу України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 Інструкції, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 п. 2.9 Інструкції, п. 2.1 Положення). Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу. Разом із тим у матеріалах справи наявні договори банківського вкладу та квитанції про отримання коштів банком по цим договорам, що в свою чергу підтверджує письмова форма цих договорів; внесення вкладником до банку зазначених у договорах грошових сум підтверджується квитанціями, які відповідають вимогам п. 2.9 Інструкції. Отже, як спірні договори, так і квитанції мають усі необхідні реквізити та підписані від імені банку посадовою особою, яка діяла на підставі довіреності банку й у межах наданих їй повноважень, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-20цс12 /а.с. 31-39/. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Судом встановлено, що за Договором № 26356025688703 розмір відсотків на момент закінчення дії договору, тобто станом на 14 грудня 2012 року, складає: 5 000 Євро * 7 * 93 дня / 365 днів / 100 = 89,18 Євро. За Договором № 26309016204442 розмір відсотків на момент закінчення дії договору, тобто станом на 14 лютого 2013 року, складає: 80 000 дол. США * 10 * 30 днів / 365 днів / 100 = 657,53 дол. США. За Договором № 26305547896321 розмір відсотків на момент закінчення дії договору, тобто станом на 11 жовтня 2013 року, складає: 25 000 дол. США * 10 * 29 днів / 365 днів / 100 = 198,63 дол. США. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: - за Договором № 26356025688703 - 5 089,18 Євро; - за Договором № 26309016204442 - 80 657,53 дол. США; - за Договором № 26305547896321 - 25 198,63 дол. США. Згідно з ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим суд вважає, що депозит і проценти на вклад підлягають стягненню в грошовій одиниці України - гривні, переведення іноземної валюти в гривню здійснюється по курсу, встановленому Національним Банком України, на день ухвалення рішення. Нацбанк України встановив на 14 березня 2014 року офіційні курси валют на рівні: 1321,1300 грн. за 100 євро, 947,5900 грн. за 100 доларів. З огляду на викладе, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: - за Договором № 26356025688703 - у розмірі 67 234,68 грн.; - за Договором № 26309016204442 - у розмірі 764 302,69 грн.; - за Договором № 26305547896321 - у розмірі 238 779,70 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] з приводу стягнення з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] трьох процентів річних та інфляційних, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ч.1, ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, оскільки індекс інфляції - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. У зв'язку з викладеним вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] з приводу стягнення з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» інфляційних у сумі 1911,00 грн. - задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора має сплатити 3% річних від простроченої суми. З огляду на викладене, розмір 3% річних від простроченої суми складає: - за Договором № 26356025688703 - 190,74 Євро; - за Договором № 26309016204442 - 2 611,98 дол. США; - за Договором № 26305547896321 - 321,02 дол. США. З урахуванням офіційного курсу валют Національного банку України станом на 14 березня 2014 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми: - за Договором № 26356025688703 - 2 519,92 грн.; - за Договором № 26309016204442 - 24 750,86 грн.; - за Договором № 26305547896321 - 3 041,95 грн. З приводу позовних вимог про стягнення з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., то суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягає, оскільки ні Договором № 26356025688703, Договором № 26309016204442, Договором № 26305547896321, ні законом таке відшкодування не передбачено. Зазначений висновок ґрунтується на вимогах ст. 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов'язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 /а.с. 40-47/. Так, відповідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на те, що позивачем не було сплачено судовий збір при поданні позовної заяви у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, суд присуджує стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial