Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до відповідача [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 31.03.2005 року вона уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований у Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №140, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини не надає, просила шлюб укладений з [PERSON] - розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить судове засідання повести без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання належним чином був сповіщений. Суд вважає за доцільне розглянути справу відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, тобто провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 31.03.2005 року у Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №140. Позивач і відповідач припинили фактичні шлюбні відносини, оскільки їх сумісне життя не склалося з багатьох причин, спільного господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, з'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Вирішуючи питання стосовно стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, позовні вимоги також підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час, дитина знаходиться на утриманні матері - позивача по справі, що не оспорюється відповідачем. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що в даній частині позов також обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. та на користь позивачки, судовий збір на у сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved