Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі та надав до суду заперечення проти позову. Вислухавши позивачку, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що наказом виконуючого обов'язки відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеській області №378-к від 06 грудня 2010 року позивачка [PERSON] була призначена на посаду директора Приморської загальноосвітньої школи І-III ступенів Білгород- Дністровського району Одеській області, згідно таріфікаціонного списку. Одночасно з виконанням обов'язківи директора школи у позивачки було одразу також 12 часів у тиждень вчителя початкових класів у школи, а потім навантаження було зменшено до 9 годин. Наказом виконуючого обов'язки відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеській області №274-к від 30 серпня 2013 року позивачка [PERSON] з 02 вересня 2013 року була переведена на посаду вчителя початкових класів Приморської загальноосвітньої школи І-III ступенів Білгород-Дністровського району Одеській області на час соціальної відпустки основного працівника [PERSON] по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з тижневим навантаженням 9 годин. Одночасно з виконанням обовязків на цій посаді позивачка [PERSON] продовжувала виконувати свої обовязки вчителя з навантаженням 9 годин у тиждень, тобто у позивачці всього було 18 годин. Наказом виконуючого обов'язки відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеській області №160-к від 19 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звільнена з 29 серпня 2014 року з посади вчителя початкових класів Приморської загальноосвітньої школи І-III ступенів Білгород-Дністровського району Одеській області в звязку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Звільнення позивачки [PERSON] проведено з порушенням вимог Конституції України, КЗпП України. Оскільки, коли позивачка [PERSON] працювала директором Приморської загальноосвітньої школи І-III ступенів Білгород-Дністровського району Одеській області, то одночасно викладала у начальній школі, навантаження педагогічного працівника перед переводом у позивачці було 9 годин, тобто, крім обовязків директора школи, позивачка також працювала вчителем. Коли, позивачка [PERSON] була перевели на посаду основного працівника [PERSON], то позивачці надали навантаження у 9 годин з її часів та залишили її навантаження у 9 годин, тобто у позивачці навантаження разом було 18 годин. Перед соціальною відпускою у основного працівника [PERSON], ще було 0,5 ставки вихователя, яку після звільнення позивачки не надалі, яка була надана раніше іншому працівнику. Ішні 9 годин навантаження позивачки після її звільнення віддали іншому працівнику замість того, щоб залишити їх позивачці, щоб позивачка [PERSON] змогла працювати вчителем з навантаженням 9 годин. Наведені доводи та обставини обставини підтверджуються наказами про перевід та звільнення, копією трудової книжки, тарифікаційними списками, штатним розкладом. Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Право, на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Позивачку [PERSON] було звільнено з 29 серпня 2014 року, трудову книжку позивачка отримала 11 вересня 2014 року під час ознайомлення позивачки з наказом про її звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею сум. Статтею 22 КЗпП України передбачено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається Стаття 55 Закону України «Про освіту» передбачає права педагогічних та науково-педагогічних працівників на захист професійної честі, гідності. В порушення вимог законодавства відділ освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеській області не повідомила про майбутнє звільнення працівників державної служби зайнятосі населення. В порушення вимог ст.47 КЗпП України, у день свого звільнення позивачка не отримала копію наказу та трудову книжку незважаючи на її вимоги, оскільки без трудової книжки позивачка не могла працевлаштуватися на іншу роботу. Наказ про звільнення позивачки виданий з порушенням вимог КЗпП України, у наказі не має обґрунтованих підстав для звільнення, є тільки вказівка на те, що закінчився строк трудового договору, не вказано, коли працівник, замість кого працювала позивачка, вийшов на роботу, коли він звернувся з заявою про те, що виходить на своє місце праці. Крім того, наказ виданий 19 серпня 2014 року, яким позивачку звільнили з 29 серпня 2014 року, тобто, після видання наказу позивачка [PERSON] ще займала посаду основного працівника [PERSON] та працювала. Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення, про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий, спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних, життєвих зв'язкив і вимагають від нього, додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, противоправними діями відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеській області позивачці [PERSON] завдана моральна шкода яка, виразилася у тому, що установа грубо порушила її конституційні права, незаконно звільнили з роботі, не надалі своєчасно копію наказу, трудову книжку, що виразилась в моральних стражданнях, стресах та переживаннях. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. В частині стягнення з відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь [PERSON] витрат за послуги адвоката відмовити, оскільки позивачкою не надані докази (квитанція тощо). Суд також дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відділу освіти, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial