Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач припинив спільне проживання однією сім'єю з нею та сином 1 липня 2013 року. Пізніше приблизно через місяць, вона дізналась, що відповідач вступив в фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою, з якою проживає за адресою вказаною в позовній заяві. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу за таких обставин є неможливим, суперечить її інтересам. Декілька місяців відповідач надавав допомогу в утриманні дитини в розмірі 500 грн. на місяць. Останні місяці припинив добровільно надавати допомогу на утримання сина. Оскільки добровільної згоди з відповідачем на його участь в утриманні сина немає, просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 500 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі за мотивів, викладених у позовній заяві. А також подала заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від всіх видів доходів щомісячно до досягнення повноліття та судовий збір . Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти його задоволення, стягнення аліментів в 14 частки від усіх видів доходів, залишення дитини на виховання з мамою та стягнення судового збору. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 13 серпня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1053, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.08.2010 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Викладені позивачкою обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків внаслідок проживання відповідача з іншою жінкою та неможливості збереження сім'ї, що суперечать інтересам позивачки, відповідачем не заперечені. Обставин щодо вагітності позивачки чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено. Враховуючи наведене, а також те, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Також, судом встановлено, що від спільного проживання в шлюбі сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому цей обов'язок є рівним як для матері, так і для батька. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved