Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що 02.03.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управляння юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 321. В шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейного життя відносини між сторонами поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки в присутності дітей, що може в подальшому суттєво вплинути на їх психіку. У сторін відсутні взаєморозуміння та повага одне до одного, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Крім того, [PERSON] зазначає, що їхні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а вона не має можливості самостійно утримувати їх. В зв'язку з викладеними вище обставинами позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, відповідно до якої просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/6 частини усіх його доходів на кожну дитину. В судовому засіданні під час розгляду справи позивачка позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснила, що втратила почуття поваги та любові до чоловіка, з листопада вони проживають окремо, за час спільного проживання відповідач часто завдавав їй тілесних ушкоджень, в зв'язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів, тому вважає, що примирення її з чоловіком неможливе. В подальшому позивачка подала суду заяву про рогляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні під час розгляду справи відповідач позов не визнав, пояснивши, що дійсно за час спільного проживання у них з дружиною були сварки, інколи він дійсно завдавав їй тілесні ушкодження, але він виправився та бажає зберегти сім'ю. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджують матеріали справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, дійсно шлюб між сторонами по справі зареєстрований 02.03.2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 321, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6). Згідно позовної заяви та пояснень позивачки, протягом останніх років сімейного життя відносини між сторонами поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, що призвело до того, що у сторін відсутні взаєморозуміння та повага одне до одного, сторони тривалий час проживають окремо та позивачка втратила почуття любові до відповідача. Крім цього, відповідач визнав той факт, що він завдавав тілесних ушкоджень позивачці. Враховуючи вищевикладене, на даний час суд встановив, що сім'я розпалась остаточно і збережена бути не може, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, і наявні підстави для розірвання шлюбу мають істотне значення. Тому вимоги позивачки про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. Згідно позовної заяви, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька і (або) в твердій грошовій сумі. З урахуванням наявних обставин справи суд вважає заявлену позивачем суму аліментів обґрунтованою та такою, що відповідає ст. 182 СК України, тому такі вимоги позивачки також підлягають до задоволення. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача (позовні вимоги про стягнення аліментів), та на користь позивачки з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені нею зі сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved