Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила: - Усунути їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS]; - Визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровані: позивач, її чоловік [PERSON], два сина - [PERSON] та [PERSON], невістка [PERSON], онука - [PERSON], колишня дружина сина [PERSON] та онук [PERSON] З квітня 2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] перестали мешкати за вказаною адресою. 16.05.2013 року рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда шлюб між сином позивача та відповідачем був розірваний. Враховуючи те, що відповідачі не мешкають в зазначеній квартирі, не сплачують комунальні платежі, позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою та визнати їх таким, що втратили право користування з підстав визначених ч. 2 ст. 405, ст.ст. 316,319,383,391 ЦК України, ст. 150 ЖК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити посилаючись на обставини в ньому викладені. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Додатково вказала, що останній рік до припинення шлюбних відносин її сина [PERSON] та відповідачки [PERSON] вони проживали на орендованій квартирі [ADDRESS], цю ж адресу відповідачка зазначала у позові про розірвання шлюбу. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не заперечили проти задоволення позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились повідомлялись належним чином. Представники управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та служби у справах дітей в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.02.2008 року (а.с.6,7). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 25.10.2013 року виданої КП «Комунальник -96», за адресою [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] - власник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук (а.с.17). Як вбачається з актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10.05.2013 року, 10.06.2013 року, 10.08.2013 року, 10.07.2013 року, 10.09.2013 року, 10.10.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають в квартирі [ADDRESS] з квітня 2013 року і по теперішній час (а.с.9, 10, 11, 12, 13, 14). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16.05.2013 року шлюб між відповідачем [PERSON] та сином позивача [PERSON] розірвано (а.с.4-5). Суд відмовляє у задоволенні позову за його обґрунтування нормою, яка передбачає втрату права користування житлом члена сім'ї його власника у разі відсутності понад один рік ( ч.2 ст. 405 ЦК України), оскільки відсутнє логічне поєднання змісту даної норми та позиції позивача, яка не вважає відповідачів членами її сім'ї, оскільки ті хоча і були прописані в належній їй квартирі, фактично проживали за іншою адресою, та не додержана умова відсутності відповідачів понад один рік. Щодо іншого обґрунтування позову, то відповідно до приписів ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на майно, майно, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Реєстрація відповідача в належній на праві власності позивачу квартирі, не дає можливості використати їй вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, відтак позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати по справі не розподіляються. На підставі викладеного та

Outcome: partial