Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати втратившим право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] відповідача - [PERSON], стягнути з останнього понесені позивачем судові витрати. В ході судового розгляду позивач змінила позовну вимогу - просить позбавити [PERSON] права користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, пояснила, що відповідача під час перебування сторін по цій справі у шлюбі у будинку [ADDRESS] зареєстрував попередній власник житла, після смерті якого [PERSON] прийняла спадщину та зареєструвала за собою право власності на вказаний житловий будинок. Зі слів позивача - відповідач не проживає у зазначеному будинку, не є членом її сім'ї, а тому вона має намір зняти його з реєстрації у належному їй на праві власності житлі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із позовної заяви встановлено, що відповідач був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], оскільки перебував у шлюбі із позивачем, який на даний час розірвано рішенням суду. Вказані обставини доводяться копією будинкової книги будинку [ADDRESS] та копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2009 року, яким розірвано шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач посилалась в обґрунтування заявлених вимог на ті обставини, що відповідач на даний час є їй сторонньою особою, а тому є необхідність для зняття його з реєстрації, так як він у будь-який час має право на підставі зареєстрованого місця проживання проживати у належному [PERSON] на праві власності житлі, що порушує права власника. Надані позивачем копії рішення Сарненського районного суду від 6 листопада 2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності свідчать про те, що позивач є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Також, із наведених вище доказів, які надавались позивачем, вбачається, що на момент набуття позивачем права власності на будинок, відповідач не був членом її сім'ї, а тому вимоги [PERSON], як власника житла, про припинення права користування [PERSON] цим будинком, є обгрунтованими. Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в ході судового слідства позивачем надані докази на доведення належності їй на праві власності житла, в якому зареєстрований відповідач та обґрунтовано необхідність припинення права користування останнім вказаним житлом, в той час як відповідачем заперечень щодо заявлених вимог та доказів на спростування вказаних обставин надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 391, 395 ЦК України,

Outcome: approved