Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 27 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №82. А також залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, через що сторони припинили спільне життя та ведення побуту та визначились із необхідністю розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою просить задоволити її вимоги, проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач також у судове засідання подав письмову заяву, якою заявлені позивачем вимоги визнав повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутність. Інших клопотань сторонами заявлено не було. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 27 жовтня 2006 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 82. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що фактично сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] , що встановлено із позовної заяви та наданої суду копії свідоцтва про народження дитини. Однак, під час судового провадження із письмових заяв сторін судом з`ясовано, що сторони заперечують проти надання строку на примирення. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, з огляду на ті обставини, що подружжя проживає окремо один від одного протягом трьох років і за цей час примирення не відбулось - суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат. Також, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу отримане внаслідок реєстрації шлюбу прізвище. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Із дослідженого судом свідоцтва про шлюб від 27 жовтня 2006 року судом встановлено, що позивач після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved