Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,88 га., що розташовані на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, відповідно до Державного акту серії ЯГ №070446 від 18 квітня 2000 року. В поданій позовній заяві позивачем вказано, що [PERSON] , який помер [INFO] , був дідом позивача - [PERSON] . За життя дід позивача на праві власності мав земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,88 га., які розташовані на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, право на які підтверджується Державним актом серії ЯГ №070446 від 18 квітня 2000 року. За життя [PERSON] уклав заповіт на користь [PERSON] , яким на випадок смерті заповів останній сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0200408, виданий КСП «Україна». На підставі вказаного сертифіката після виділення земельної ділянки в натурі на місцевості, було видано відповідний Державний акт. Однак, в позові позивач зазначає, що з метою оформлення спадщини вона звернулась до нотаріуса, який роз`яснив [PERSON] , що нею пропущено встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, через що у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує, що після смерті діда вона відкрито та безперервно володіє зазначеними земельними ділянками більше 10 років, через що просить визнати за нею право власності на вказане майно за набувальною давністю. В судове засідання позивачем подано письмову заяву, якою заявлені позовні вимоги остання підтримала в повному обсязі. Відповідачем - Немовицькою сільською радою, суду подано письмову заяву за підписом сільського голови, згідно із якою відповідач заперечень проти вимог [PERSON] не має. Сторонами заявлені клопотання про розгляд даної справи у їх відсутності, які судом задоволені. Інших клопотань заявлено сторонами не було. Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування та щодо права власності на земельні ділянки. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК та ЗК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку до безпідставності заявлених вимог. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із наданої позивачем копії Державного акту серії ЯГ №070446 від 18 квітня 2000 року, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки загальною площею 2,88 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області. [PERSON] помер [INFO] у с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, що доводиться дослідженою судом копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2005 року. За життя [PERSON] заповів належну йому частку (пай), відповідно до сертифікату на право на земельні частку (пай) серії РВ №0200408, виданого КСП «Україна» - онуці, [PERSON] , що доводиться копією заповіту, посвідченого 01 лютого 2000 року Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті діда - на підставі ст.1235 ЦК України. Заповідач на момент смерті проживав одиноко, отже, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після його смерті відсутні, що встановлено судом із довідки №730 від 25 лютого 2019 року, виданої Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, відповідно до якої [PERSON] на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] та проживав один. Однак, [PERSON] не має можливості оформити спадщину, відповідно до закону, що підтверджується повідомленням завідувача Сарненської РДНК №1442/01-16 від 17 липня 2019 року, так як пропустила встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, позивач заявила вимогу про визнання за нею права власності на спадкове майно за набувальною давністю, оскільки вона більше десяти років відкрито володіє вказаним майном. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.344 ЦК України, частиною 1 якої встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Факт відкритого володіння позивачем спірними земельними ділянками доводиться довідкою №1050 від 23 грудня 2019 року, виданою Немовицькою сільською радою, відповідно до якої [PERSON] після смерті [PERSON] користувалась земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства, що перебували у його власності, засаджувала їх, користувалась зібраним врожаєм більше 10 років після смерті власника, що встановлено із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] . Однак, в даному випадку заявлено вимогу про право власності за набувальною давністю на земельні ділянки, а відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України - набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Згідно із ч.1 ст.119 ЗК України - громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Отже, визнання в судовому порядку права власності за набувальною давністю на земельні ділянку, законодавством не передбачено. В даному випадку позивач має звертатись із відповідною заявою до органів місцевого самоврядування, у випадку, якщо користується вказаним майном більше 15 років (в даному випадку відповідачем позов [PERSON] визнано, отже, спір з цього приводу між сторонами, на думку суду, відсутній). З огляду на наведене, позов [PERSON] до задоволення не підлягає. На підставі наведеного, ст.ст.328, 344 ЦК України, ст.119 ЗК України,

Outcome: dismissed