Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частини щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною шести років. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказувала, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, і у них є спільна дитина - син, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Дитина має вроджені вади здоров'я - дитячий церебральний параліч. Після фактичного припинення в вересні 2016 року шлюбних відносин з відповідачем, останній матеріальної допомоги їй та на утримання дитини не надає, є працездатним і може сплачувати аліменти. На даний час вона не працює та доглядає дитину, через що не має змоги утримувати себе та дитину самостійно. Оскільки відповідач офіційно працює, але зароблені гроші витрачає на власні потреби, вона змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В доповнення до викладених у позові обставин, позивач пояснила, що сімейні відносини почали погіршуватися після народження сина, так вони з чоловіком не могли дійти згоди в питаннях забезпечення потреб дитини і сім'ї. Вона, наразі, є студентом денної форми навчання 5 курсу Харківського педагогічного університету ім. Г.Сковороди, але стипендію не отримує. Вимушена постійно бути поряд з дитиною, з огляду на наявні у неї захворювання, які до того ж потребують проходження періодичних і тривалих реабілітаційних процедур у медичних закладах. Позивач [PERSON] також пояснила, що отримує від держави соціальну допомогу по народженню дитини та допомогу по інвалідності дитини, що загалом складає близько 2000,00 грн. на місяць. Але всі гроші вона витрачає на сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав свій обов'язок по утриманню сина, але лише в розмірі 25% від заробітної плати; позовні вимоги щодо утримання дружини до досягнення дитиною шести років відповідач не визнав. В своїх поясненнях відповідач [PERSON] посилався на обставини, викладені ним в письмових запереченнях від 21 лютого 2017 року. Так, відповідач наполягав на тому, що фактичне припинення сімейно-шлюбних відносин відбулось за ініціативи дружини. Цьому передували конфлікти, які виникали між ними з питань забезпечення дитини ліками та проведення лікувальних процедур, а також щодо турботи про дитину. Він, [PERSON], наполягав на тому, аби надавати допомогу в утриманні сина у натуральній формі - одяг, продукти харчування, ліки, так як не довіряє дружини в питанні використання грошових коштів саме на утримання дитини. Оскільки позивач за власної волі переїхала від нього до батьків, то і підстав для її утримання він не вбачає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2014 року і у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв реєстрацію шлюбу [NUMBER] від 20 вересня 2014 року та про народження [NUMBER] від 23 квітня 2015 року. Але фактично шлюбні відносини подружжя припинилися у вересні 2016 року, що підтвердили сторони в своїх поясненнях. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. Згідно з актом квартального комітету № 2 від 26 січня 2017 року дитина, [PERSON], проживає разом з матір'ю, яка є позивачем в даній справі, та знаходяться на її утриманні. Це також підтвердив відповідач під час надання усних пояснень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; та інші обставини, що мають істотне значення. Так, з представленого позивачем корінцю до медичного висновку № 39 від 01 липня 2016 року, виданого КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19», вбачається, що у дитини [PERSON], [INFO], матір'ю якого є [PERSON], діагностовано захворювання «Дитячий церебральний параліч, спастична диплегія, ЗТСК і ПРР», що є підставою для одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років. Відповідач не заперечував ті обставини, що позивач отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда та державну допомогу при народженні дитини. З представленої відповідачем довідки про прибутки № 37 від 20 лютого 2017 року вбачається, що він працює в ТОВ «Фіто-Лек» та отримує щомісяця заробітну плату. Але на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/3 частині від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка через тяжке захворювання є інвалідом та потребує відповідного забезпечення; матеріальне становище платника аліментів, який є молодою працездатною людиною та офіційно працевлаштований, відсутність у нього на утриманні інших дітей, а також ті обставини, що після виповнення дитині 09 квітня 2018 року трьох років, виплату позивачу державної допомоги при народженні дитини буде припинено та вона вимушена буде утримувати сина лише за рахунок виплати соціальної допомоги. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня представлення позову. Згідно з відбитком на поштовому конверті, в якому позов надійшов до суду, позивач здала його на відправку саме 27 січня 2017 року. Відповідно до ч.ч. 2-4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Таке право вона має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлене, що дитина проживає з позивачем, а тому вона має право на утримання від чоловіка - відповідача у справі. Оскільки відповідач [PERSON] не надав суду належних і допустимих доказів неможливості сплати ним аліментів на утримання дружини, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та стягує з нього аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/6 частині від всіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 80 СК України суд при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, враховує непрацездатність позивача, яка доглядає за дитиною, в зв'язку з чим позбавлена можливості працювати самостійно, можливість відповідача, який є молодою, здоровою і працездатною людиною, надавати дружині матеріальну допомогу. Крім того, у сукупному визначенні розмір стягуваних з відповідача аліментів не перевищує 1/2 частину його доходу, що дозволить йому утримувати себе. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цієї суми.

Outcome: approved