Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб Першим Приморський відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 567. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що останнім часом подружнього життя стосунки почали погіршуватися, через що почали відбуватись постійні сварки. Сторони тривалий час намагалися налагодити сімейні стосунки, однак спроби виявилися без результатними. Крім того, зазначає, що втратили почуття любові і поваги один до одного, не мають наміру в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Діти залишилися проживати разом з матір`ю. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 24 лютого 2020 року. У підготовче засідання 24 лютого 2020 сторони не з`явилися, направили до суду письмові заяви, в яких позивач позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі, відповідач позов визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 2009 року зареєстровано шлюб Першим Приморський відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 567, серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ). Подружнє життя у сторін не склалось у зв`язку з тим, що останнім часом стосунки почали погіршуватися, через що почали відбуватись постійні сварки. Сторони тривалий час намагалися налагодити сімейні стосунки, однак спроби виявилися без результатними. Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, не мають наміру в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Діти залишилися проживати разом з матір`ю. \~ \~ \~ \~Спору з приводу проживання та утримання дитини немає. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved