Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з вказаним позовом. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.09.2015 року позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано недійсним заповіт від 12.01.1991 від імені [PERSON] на імя [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1, посвідчений секретарем виконкому Яришівської сільської ради [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. \~\~ 10.09.2015 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення у справі додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3857,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано розрахунок на суму 3857,00 грн., квитанцію № 125 від 10.04.2015 про оплату послуг адвоката за ведення справи в суді першої інстанції на суму 2000,00 грн. та квитанцію № 80 від 27.03.2015 про оплату послуг адвоката за оформлення позовної заяви на суму 600,00 грн. В судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідача витрати у сумі 2600,00 грн., згідно наданих суду квитанцій. Проте, позивач наполягала на стягненні з відповідача на її користь витрат, згідно поданого розрахунку у сумі 3857,00 грн. Відповідач та його представник, належним чином повідомлені, в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, що стосуються стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення з огляду на таке. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з позовної заяви, позивач ставила питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, проте суд під час ухвалення рішення від 08.09.2015 не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу, а лише стягнув з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір. Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, що належить стягнути на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 2\~статті 84 ЦПК України\~встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах,\~\~в яких така компенсація виплачується\~\~стороні, на\~\~користь\~\~якої\~\~ухвалено\~\~судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, чинним законодавством України визначений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, з яких суд виходить при розподілі судових витрат між сторонами. А для можливості визначення розміру компенсації необхідно встановити, як сам факт надання такої допомоги, так і час, протягом якого така допомога надавалась. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»\~розмір мінімальної заробітної плати (станом на день ухвалення рішення у справі) становив 1218 грн. Таким чином, розмір оплати за одну хвилину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні становить 1218 грн.*40%= 487,2 грн./60 хв.=8,12 грн. Відповідно до журналів судових засідань представник позивача надавала позивачу правову допомогу у судовому засіданні 27.05.2015 - протягом 24 хвилин; 18.06.2015 протягом 3-х хвилин; 07.07.2015 протягом 7 хвилин ( з 11 год. 55 хв. по 13 год. 00 хв. суд перебував у нарадчій кімнаті); 08.09.2015 протягом 89 хвилин ( з 11 год. 00 хв. по 11 год. 19 хв. суд перебував у нарадчій кімнаті). Загальний час становить 123 хвилини, отже граничний розмір компенсації становить 123 хв.*8,12 грн. = 998,76 грн. При цьому, суд звертає увагу позивача, що нею не надано належні докази на підтвердження оплати позивачем послуг адвоката за підготовку запитів, а також на підтвердження часу, витраченого адвокатом на оформлення позовної заяви, що виключає можливість обрахування і стягнення суми компенсації. Таким чином суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути понесені нею й документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в сумі 998 гривень 76 копійок.

Outcome: approved