Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Стецівською сільською радою 11.09.2007 року на ім'я [PERSON] на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію права власності. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, що розташований по [ADDRESS] та належав її матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 0,24 га. Позивач є донькою та спадкоємицею першої черги за законом. 13 серпня 2002 року вона звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак тривалий час після смерті матері не могла приїхати в Україну в зв'язку з тим, що проживає в Російській Федерації та має поганий стан здоров'я. Приїхати на батьківщину змогла лише наприкінці травня 2013 року. Коли пішла до будинковолодіння своєї матері, то потрапити в помешкання не змогла, так як там були змінені замки. Вона звернулась до сільської ради за поясненнями та дізналась, що будинок по [ADDRESS] Звенигородського району, який вона прийняла в спадщину, відповідно до рішення сільської ради № 34 від 14.06.2007 було передано у власність [PERSON], яка [INFO] померла. Спадкоємцем [PERSON] згідно довідки Стецівської сільської ради є її онук [PERSON]. Дізнавшись про рішення сільської ради, вона звернулась до Звенигородського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування цього документу, так як будинковолодіння за життя належало її матері та вона в установлений законодавством строк прийняла спадщину. Постановою Звенигородського районного суду від 26.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративний суду від 02.06.2014 року, її позовні вимоги задоволено в повному обсязі та рішення Стецівської сільської ради № 34 від 14.06.2007 року скасовано, а тому є недійсним та підлягає скасуванню свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі вищевказаного рішення. Доказами належності будинку по [ADDRESS] матері позивача [PERSON], і як наслідок підтвердженням її права на це майно як спадкоємця є те, що будинок будувався її батьками та вони проживали в ньому, починаючи з 1947 року. Правовстановлюючим документом в селах на той час слугували погосподарські книги. Іншої реєстрації права власності закон не передбачав. Відповідно до даних по господарських книг [PERSON] проживала в домоволодінні з 1947 року і по день смерті. Також їй була виділена земельна ділянка під будівлею площею 0,28 га., яка з часом була зменшена до 0,24 га в зв'язку з проведенням по вулиці газопостачання. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Судові витрати з відповідачів просили не стягувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання позову та про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка змінила прізвище на «Овсянникова» укладення шлюбу (а.с.6). Як вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13 травня 2002 року [PERSON] померла [INFO] в с. Стецівка Звенигородського району (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується рядом доказів. Так, згідно довідки Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 20.05.2013 року № 497 [PERSON], 1925 року народження, дійсно проживала за адресою [ADDRESS] до смерті. Згідно даних по господарської книги № 19 за 1947-1949 роки в домоволодінні проживала [PERSON] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.22, 23). З повідомлення Стецівської сільської ради вбачається, що згідно записів у по господарських книгах за період з 1983 по 2000 рік за [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,28 га по [ADDRESS] (а.а. 25) Згідно архівної довідки Звенигородської районної державної адміністрації від 22.07.2013 року № 92 за колгоспницею колгоспу «Україна» с. Стецівка Звенигородського району Черкаської області [PERSON] значиться земельна ділянка розміром 0,28 га. З них 0,27 га ріллі та 0,01 га під будівлями (а.с.27) Відповідно до архівного витягу від 22.07.2013 року № 93 рішенням виконавчого комітету Стецівської сільської ради Звенигородського району від 25.07.1996 року №21 земельна ділянка розміром 0,28 га була приватизована [PERSON] (а.с.28). 13 серпня 2002 року [PERSON] звернулась до Звенигородської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.9). Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 14.06.2007 року № 34 визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.13). На виконання зазначеного рішення право власності на нерухоме майно зареєстровано на [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно від 11.09.2007 року( а.с.20-21). Як вбачається з технічного паспорта власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.16-19). Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.12.2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON], визнано незаконним та скасовано рішення Стецівської сільської ради Звенигородського району № 34 від 14.06.2007 року про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року вказана постанова була залишена без зміни, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. [PERSON], як спадкоємець [PERSON], подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в зв'язку з чим вона визнана спадкоємцем, що прийняв спадщину, тобто фактичним власником будинку (а.с.14-15). Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних за даними нотаріальної контори після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 13.08.2002 року за № 476 заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої - [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на її користь не видавалось в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. 24.03.2009 року за реєстром № 1-1302 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отримала [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала спільно з померлою [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались (а.с.52). Згідно з вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають позов та таке визнання не порушує їх інтересів, а тому приймається судом. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Стецівською сільською радою 11.09.2007 року на ім'я [PERSON], а саме на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] слід визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності. Також суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла [INFO]. Судові витрати з відповідачів за заявою позивача не стягуються. На підставі ст.ст. 100, 524, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, та

Outcome: approved