Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки нерухомого майна, що знаходиться в спільній частковій власності та припинення права власності, який неодноразово нею було уточнено. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником 2/3 квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.09.2004р. Відповідачі є співвласниками по 1/6 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. Позивачка та відповідачі є сторонніми один до одного особами, що унеможливлює їх спільне мешкання у спірній квартирі. Загальна площа квартири складає 54,2 кв.м., житлова - 39,7 кв.м. Виходячи з вимог закону, на належну кожній відповідачці ідеальну частину, яка складає 1/6 частку спірного житла, припадає 6,61 кв.м. жилої площі. Спірна квартира не містить кімнати саме такої площі, виділити в натурі 1/6 та 2/3 частки квартири, з утворенням окремих входів та окремих ізольованих квартир не є технічно можливим, тобто квартира є неподільною в натурі. Враховуючи, що частки відповідачів в спірній квартирі є незначними, а спільне володіння та користування квартирою є неможливим, просила припинити право спільної часткової власності кожного із відповідачів на 1/6 частину квартири [ADDRESS], стягнувши з неї на користь [PERSON] та [PERSON] грошову компенсації вартості по 1/6 частини квартири та визнати за нею, [PERSON], право власності на ці частини спірної квартири. Зазначила, що відповідно до Звіту про оцінку майна, вартість 1/6 частини спірної квартири складає 42675,00 грн. Тому суму у розмірі 85350 гривень (42 675,00 + 42675,0) вона має намір покласти на депозитний рахунок суду для відшкодування вартості часток майна відповідачам. Відповідачка [PERSON] надала до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказувала, що їй належить 1/6 частка спірної квартири на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. зазначила, що позивачка по справі є рідною сестрою її померлого чоловіка та відносини між ними дійсно скрутні. На її думку, її частка у квартирі є значною, окрім того, спільне користування квартирою можливо, за умови усунення позивачкою перешкод в її користуванні, іншого житла вона не має та не зможе придбати за рахунок запропонованої позивачкою компенсації. Просила в задоволенні позову відмовити, оскільки припинення права власності на її частку у квартирі завдасть істотної шкоди її інтересам. В судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. 20.02.2018р. [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та вселення, в якій вказували, що [PERSON] є власником 2/3 квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.09.2004р., а вони є власниками по 1/6 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. Після отримання правовстановлюючих документів, вони неодноразово намагались вселитись в спірну квартиру, проте відповідачка чинить перешкоди в цьому, а саме встановила замок та не дає від нього ключів. На теперішній час іншого житла вони не мають, як і коштів на його придбання, тому примусове припинення права власності на частку в спірній квартирі може завдати істотної шкоди їх інтересам. Окрім того зазначали, що загальна частка позивачів у спірній квартирі складає 1/3 частки в праві спільної власності, при цьому, відповідно до житлової площі спірної квартири, вона дорівнює 13,22 кв.м. Згідно технічного паспорту на спірну трикімнатну квартиру, кімнатою, яка найбільш наближена до розрахункової площі є ізольована кімната площею 11,87 кв.м. Відступ від часток у такому разі буде незначним, а тому не порушить права інших співвласників, тобто їх права. Таким чином, вважали за можливе спільне користування спірною квартирою, при якому їм буде виділена в користування житлова кімната площею 11,87 кв.м., а відповідачці [PERSON] - житлові кімната площею 17,9 кв.м. та 9,93 кв.м., а інші приміщення, а саме: коридор, кухню, вбиральню, ванну та вбудовану шафу залишити в загальному користуванні. Просили суд встановити зазначений порядок користування квартирою, вселити їх у спірну квартиру та стягнути з [PERSON] на їх користь судові витрати. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], зазначила, що в спірній квартирі відповідачі не проживають з 2004 року та не мали намір в неї вселитися, з цього часу квартирою не цікавляться, оплату комунальних послуг по квартирі здійснює тільки [PERSON], відповідачі мають у власності інше житло, між собою сторони не спілкуються, між ними існує конфлікт, тому при задоволенні позову їх права не будуть порушені. На спростування доводів відповідачів про відсутність у них у власності іншого житла, окрім спірної квартири, заявила клопотання про витребування з Маріупольського бюро технічної інвентаризації відомостей про наявність у відповідачів у власності іншого житла та копію спадкової справи, відкритої після смерті матері відповідача [PERSON], - [PERSON] Також просила долучити до матеріалів справи оригінал квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року про внесення [PERSON] грошових коштів в сумі 85350 гривень 00 коп., на депозитний рахунок ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за участю її представників адвоката [PERSON] та (або) помічника адвоката [PERSON] (а.с.118) Відповідачка [PERSON] в письмовій заяві проти задоволення основних позовних вимог заперечувала та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. (а.с.119) Представник відповідачів [PERSON], діючий на підставі довіреності виданої адвокатського бюро «Мироненко та партнери» (а.с.93,120) заперечував проти задоволення основного позову та просив задовольнити зустрічний позов його довірителів. Стверджував, що відповідачі у 2009 році намагалися вселитися в спірну квартиру, подавши відповідну заяву до суду, але в подальшому за їх заявою позов залишений без розгляду. Ключів від спірної квартири вони не мають, іншого житла у власності також не мають. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, встановлені наступні фактичні обставини. 2/3 частки спірної квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 25 вересня 2004 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. за реєстровим № 2-872, зареєстрованого в реєстрі права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації за № 4963584. (а.с.7-8) По 1/6 частки вказаної квартири належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 15 квітня 2004 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. реєстраційний № 2-192 та № 2-191 відповідно, зареєстрованих в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.72, 159-161) Таким чином спірна квартира належить позивачу та відповідачам на підставі спільної часткової власності. Згідно технічно паспорту на квартиру випливає, що спірна квартира складається з 3 кімнат жилою площею 17,9 кв.м., 9,93 кв.м та 11,87 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору та шафи. Загальна площа квартири складає 54,2 кв.м. житлова - 39,7 кв.м. (а.с.10-12) Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Пред'являючи позов позивач [PERSON] посилалася на те, що відповідачи з 2004 року не проявляла інтересу до спірної квартири і вона за власні кошти зробила ремонт цієї квартири, а також на те, що реальний поділ квартири є технічно неможливим. Звертаючись до суду з зустрічним позовом відповідачі [PERSON] та [PERSON] посилалися, як на вирішальну підставу для відмови у задоволенні позову [PERSON] та задоволенні їх зустрічного позову, відсутність у них іншого житла, окрім спірної квартири, не заперечуючи при цьому про існування між ними конфлікту. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною, і саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Досліджуючи питання істотності шкоди інтересам відповідачів у разі задоволення позову в даній справі суд виходить з наступного. Як встановлено судом спірна квартира, з огляду на положення ст. 183 ЦК України є неподільною, між сторонами існує конфліктні відносини щодо спільного користування спірною квартирою, що сторонами не заперечувалась. Відповідач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, має паспорт громадяни РФ, який виданий 26 травня 2015 року, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджено її заявою, яка посвідчена нотаріусом міста Москви 22 серпня 2017 року. (а.с.119) В Україні [PERSON] має на праві приватної власності 1/4 частку квартири, яка розташована по [ADDRESS], та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло за №30766 від 03.02.1995 року, що підтверджено інформацією наданою міським бюро технічної інвентаризації міста Маріуполь від 22 грудня 2017 року. (а.с.198) Відповідач [PERSON], на підставі цього ж свідоцтва про право власності на житло, є власницею 1/4 частки квартири за [ADDRESS]. (а.с.198). Згідно копії особового рахунку на вказану квартиру, вона складається з трьох кімнат, має загальну площу 61,91 кв.м., житлову 42,9 кв.м.; [PERSON] зареєстрована в зазначеній квартирі з жовтня 1972 року по теперішній час; [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі з 1985 року по 12 вересня 2013 року. Відповідачі по справі між собою перебувають в родинних стосунках, [PERSON] є матір'ю [PERSON] ( а.с.177) Оглядом спадкової справи відкритою після смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори 11 жовтня 2017 року. (а.с. 209-213). Згідно інформації міського бюро технічної інвентаризації міста Маріуполь від 22 грудня 2017 року, [PERSON] є власницею ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], тобто станом на день її смерті. (а.с.198). Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Вказане свідчить, що [PERSON] не тільки набула, а і володіє та користується спадковим майном, а саме ? часткою квартири [ADDRESS], після смерті матері незалежно від визнання за нею права власності в порядку спадкування. Таким чином, аналіз досліджених судом доказів, свідчить, що відповідач [PERSON], окрім 1/6 частки у спірній квартирі, має у власності інше житло, а саме 3/4 частки квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована та постійно проживає з 1972 року, а відповідач [PERSON] має у власності ? частку цієї ж квартири, зареєстрована і проживає в Російській Федерації з травня 2015 року, є громадянкою іншої держави. З огляду на досліджені докази, суд дійшов висновку, що частки відповідачів у спірній квартирі, які складають по 1/6 є незначними, враховуючи наявність у них у власності іншого житла. Згідно звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна проведеного станом на час розгляду справи, а саме 12 вересня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Капітал-експерт», ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 256050, 00 грн., у тому числі ринкова вартість 1/6 частки складає - 42675,00 грн. В ході розгляду справи в суді представником відповідачів клопотань про оцінку спірного майна не подавалося. Позивач [PERSON] внесла на депозитний рахунок ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області грошові кошти в сумі 85350,00 гривень, що підтверджено оригіналом квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року. (а.с.175). З аналізу ч. 2 ст. 365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Крім того, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Підсумуючи наведене та враховуючи, що розподіл спірної квартири є неможливим, відповідач [PERSON] є громадянинкою Російської Федерації та має там постійне місце проживання, відповідачі [PERSON] та [PERSON] забезпечені іншим житлом, не здійснюють витрат, пов'язаних з утриманням спірної квартири, між сторонами існуює конфліктні відносини, що унеможливлюють спільне володінні та користування нерухомим майном, позивач [PERSON] внесла на депозитний рахунок суму компенсації вартості 1/3 частки квартири, вартість якої встановлена суб'єктом оціночної діяльності та не оспорювалась відповідачами у спосіб передбачений законом при розгляді справи, суд дійшов висновку, що припинення права власності відповідачів на належні їм частки у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди їх інтересам та компенсується присудженням їм копенсаціїї вартості цих часток. Таким чином, з огляду на досліджені в судовому засідані докази суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності [PERSON] на 1/6 частину спірної квартири та [PERSON] на 1/6 частину спірної квартири зі стягненням на їх користь компенсації вартості цих часток, встановленою звітом про оцінку майна від 12 вересня 2017 року. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], про встановлення порядку користування спірною квартирою та вселення задоволенню не підлягають.

Outcome: approved