Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2016 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно та не в достатньому обсязі. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності (а.с.19-20) Відповідач [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, також просив розгляд справи провести за його відсутності (а.с.17-18). Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з поданням позивачем та відповідачем заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнання відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін про підтримку та визнання позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками - [PERSON] , [INFO] зазначено: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 8272 від 06 вересня 2016 року (а.с.8). В позовній заяві зазначено, та не заперечувалось відповідачем, що [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] . Також, позивачем на підтвердження даного факту надано акт про проживання, згідно якого свідки: [PERSON] , та [PERSON] , підтвердили обставини проживання малолітньої дитини разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: з 1 січня - 1779, з липня - 1859 гривень, з грудня - 1921 гривень. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу наведених правових норм, необхідно дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачем дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем. Крім того, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, заяву відповідача про визнання позовних вимог, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину є 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved