Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2014 року із [PERSON] утримуються аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісяця. Позивач зазначає, що дитина виросла, витрати на її утримання значно збільшились, грошових коштів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, та фактично дитина перебуває лише на її утриманні. У добровільному порядку відповідач відмовляється збільшити матеріальну допомогу на утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2014 з 600 грн. до 2000 грн., але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) учасників справи на 04.02.2021 року, яке було відкладено на 11.03.2021 у зв`язку із неявкою у судове засідання сторін у справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 11.03.2021, вдруге не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву на позов відповідачем [PERSON] не подано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, в порядку ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення. У судовому засіданні, яке відбулось 11.03.2021, позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Зазначила, що витрати на дитину становлять приблизно 4000 грн. на місяць, у зв`язку із чим коштів, які присуджені до сплати відповідачем їй взагалі не вистачає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, яка проживає разом із матір`ю. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2014 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2014 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь держави 243,60 грн. судового збору, в решті позову відмовлено. Частиною 1 статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів. Згідно приписів ст. 141 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вимоги про збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовувала тими обставинами, що дитина виросла, витрати на її утримання значно збільшились та становлять приблизно 4000 грн. на місяць. Вказані обставини відповідач не спростував, відзиву на позов не подав. Суд погоджується із доводами позивача про те, що на теперішній час витрати на утримання дитини, з врахуванням її віку, зросли, та аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2014 у розмірі 600 грн., не вистачає на утримання дитини, що свідчить про те, що він не в повному обсязі виконує свої батьківські зобов`язання. Разом з тим, на переконання суду, позивачем не доведено, що вона витрачає на утримання дитини 4000 грн. щомісячно, та що розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача становить 2000 грн. Згідно абзацу 1 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 8 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція), Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.\~182\~СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням того, що після\~ухвалення попереднього\~судового рішення\~у позивача\~збільшилися витрати на утримання дитини, а розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини, а також з урахуванням позиції відповідача, який у судові засіданні не з`являвся, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж присуджено попереднім рішенням суду не подавав, виходячи із встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків утримувати дитину, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів до 1500 грн. щомісячно, оскільки розмір аліментів, заявлений позивачем у позові, 2\~000 грн., не доведений належними та допустимими доказами. Що стосується вимоги позивача про початок стягнення аліментів з моменту подання позовної заяви, то вона задоволенню не підлягає, оскільки п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial