Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі, ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності на дану квартиру, було оформлене на відповідача, правовстановлюючі документи на вказану квартиру знаходяться також у відповідача. Ринкова вартість квартири становить 200000,00 грн. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем так і не змогли дійти згоди щодо розподілу майна нажитого у шлюбі. Відповідач не визнає її права на вказану квартиру, оскільки вона на той час не працювала а знаходилась у декретній відпустці. Саме ці обставини і стали причиною її звернення до суду. Просить суду поділити спільне майно подружжя, шляхом визнання права власності по 1/2 частині спірної квартири за нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в ході телефонної розмови, заявлені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі, сторонами у справі була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2010 року за № 4643006 зареєстроване за [PERSON], на підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди від 15 листопада 2010 року, справа № 2-590/10. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.25 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, у разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що спірна квартира підлягає поділу між сторонами шляхом визнання ідеальних часток подружжя у вказаному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved