Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом, просить змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з 500 грн. щомісяця на 1/4 (одну четверту) частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2011 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. У провадженні Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 31261802 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що розмір аліментів, присуджених до стягнення, є недостатнім для забезпечення дитини та, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, які сплачує відповідач, є меншими ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, яку має надавати кожен з батьків на утримання дитини відповідного віку. [PERSON] зазначила, що на даний час збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 липня - 2510 гривень; з 1 грудня - 2618 гривень. Крім того, позивач зазначає, що у відповідача змінилося сімейне та матеріальне становище. Так, [PERSON] одружився та має ще одну дитину, офіційно працевлаштований у КНП Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та отримує заробітну плату, також [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та відповідно отримує 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також [PERSON] зауважила, що хоча відповідач і є інвалідом третьої групи, при цьому він має право на безоплатне або на пільгових умовах за наявності відповідного медичного висновку надання послуг з соціально-побутового та медичного обслуговування. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що оскільки у відповідача змінилося сімейне становище та покращився матеріальний стан, [PERSON] повинен сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.08.2021 відповідачем було подано письмові заперечення проти позову, у якому [PERSON] просить суд позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що відповідно до розпорядження Богодухівської районної держадміністрації № 177 від 19.05.2017 йому встановлено години спілкування з малолітнім сином [PERSON] , однак, позивачка не дозволяє [PERSON] спілкуватися з сином. [PERSON] постійно перешкоджає у спілкуванні з сином, дитина емоційно віддаляється від батька. Відповідач вважає, що це є результатом постійного дискредитування [PERSON] батька в очах сина. [PERSON] просив суд взяти до уваги, що він також на сьогоднішній день є у важкому моральному та матеріальному становищі. Вказав, що з 21.10.2015 він одружений, має на утриманні спільну з дружиною дитину - [PERSON] , [INFO] , та дитину від першого шлюбу дружини - [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] є інвалідом третьої групи з 05.11.2020, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та обстеження. Відповідач зазначив, що не заперечує проти збільшення розміру аліментів, з посиланням на ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи його стан здоров`я, матеріальне становище та наявність іншої дитини, просив позов задовольнити частково, визначивши збільшений розмір аліментів на рівні 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав довідку про склад сім`ї, копії свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , довідки про доходи та довідки про стан здоров`я. 30.08.2021 позивачем було подано відповідь на відзив, у якому [PERSON] зазначила, що із запереченнями відповідача незгодна, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що приписами ст.ст. 178-181 ЦПК України такої заяви по суті справи як «заперечення проти позову», яку надіслав відповідач, не передбачено. Зазначила, що жодних належних і допустимих доказів відповідач на підтвердження своїх заперечень не надав. Твердження відповідача про чинення позивачкою перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною не відповідає дійсності. Небажання батька спілкуватися з дитиною жодним чином не впливає на його обов`язок щодо належного утримання свого сина. Відмітила, що обов`язку утримувати дитину дружини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , відповідач не має, оскільки ця дитина не була усиновлена [PERSON] і він не її опікуном. Отже, як наявність у сім`ї відповідача дитини [PERSON] , так і поява у відповідача дитини у другому шлюбі не звільняє батька від належного утримання всіх його дітей. Щодо стану здоров`я відповідача та наявності у нього третьої групи інвалідності позивач з зазначила, що згідно зі ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідач як інвалід ІІІ групи загального захворювання має право на певні пільги (безоплатне придбання лікарських засобів, безоплатне або на пільгових умовах надання послуг з соціально-побутового і медичного обслуговування, забезпечення технічними та іншими засобами). Отже, лікування відповідача як інваліда ІІІ групи гарантується Законом України і здійснюється на пільгових умовах. При цьому, відповідач хоча і має ІІІ групу інвалідності, є працевлаштованим та отримує заробітну плату. Позивач зауважила, що пенсії по інвалідності призначаються довічно або на весь період інвалідності, нараховують і виплачуються в чітко встановлені Законом терміни. Виплата пенсії особам з інвалідністю ІІІ групи здійснюється у розмірі 50 % пенсії за віком, а з 01 липня 2021 року в зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, особи з інвалідністю ІІІ групи отримують не менше встановленої законодавством мінімальної пенсії у розмірі 1854 грн. Крім того, з квітня 2020 року громадяни України, які одержують пенсію по інвалідності в розмірі менше 5 тис. грн., у зв`язку з коронавірусом додатково отримують надбавку в сумі 1000 грн. Проте, про вказані доходи відповідач не повідомляє суду, а тому є підстави вважати, що небажання утримувати спільну дитину сторін викликане виключно суб`єктивним ставленням відповідача до свого батьківського обов`язку. Крім того, [PERSON] вказала, що вона звернулась до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, а не з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. Вказані поняття не є тотожними. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. В обґрунтування позивач посилалася на п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах: справа № 6-143цс-13 постанова від 05.02.2014, справа № 565/2071/19 постанова від 16.09.2020, справа № 127/12177/17-ц постанова від 18.09.2019, №426/2444/12-ц постанова від 29.07.2019, справа № 486/809/17-ц постанова від 03.05.2018. Позивач вважає доведеними свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, зокрема тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Крім того, відповідач працює та отримує пенсію, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, є всі підстави вважати , що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень закону. У зв`язку з викладеним [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, повідомила, що на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що з позовними вимогами згоден частково. Просив при ухваленні рішення врахувати його письмові заперечення (відзив) на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2010, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2011 року у справі № 2004/2-408/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання дитини задоволено в повному обсязі. Присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Богодухова Харківської області, що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця але не менше 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 серпня 2011 року (а.с. 6-7). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2011 року змінено. Виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення слова «але не менше 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку». В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішення набрало законної сили 10 січня 2012 року (а.с. 8-11). Відповідно до наявної у матеріалах справи копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2012 ВП № 31261802, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2004/2-408/2011, виданого 01.02.2012 Богодухівським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.08.2011 (а.с. 12). Постановою головного державного виконавця Богодухівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.07.2021 ВП № 31261802 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, та постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за вказаними у ньому реквізитами, у розмірі не більше 50 відсотків до виплати загальної суми боргу 2190,35 грн. (а.с. 19). Відповідно до наданої позивачем довідки про доходи № 45, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області від 26.08.2021, [PERSON] працює у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області на посаді головного спеціаліста. Загальна сума доходу за період з 1/2021 р. по 6/2021 р., за винятком утримань, становить 63038,98 грн. (а.с. 55). Суд відхиляє доводи позивача про те, що приписами ст.ст. 178-181 ЦПК України не передбачено такої заяви по суті справи, як «заперечення проти позову», яку надіслав відповідач, та про неможливість долучення до матеріалів справи вказаних заперечень. Так, ч. 1 ст. 178 ЦПК України визначено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Таким чином, оскільки при складанні заперечень проти позову [PERSON] керувався ст. 178 ЦПК України, яка регулює питання подання відзиву на позов, вказані заперечення разом з письмовими доказами подано у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем виконано вимоги ч.4 ст.178 ЦПК України та надано суду докази надіслання копії заперечень позивачу одночасно з поданням їх до суду, суд вважає, що за формою (крім назви) та змістом письмові заперечення проти позову відповідають вимогам ст. 178 ЦПК України, подані як відзив, а тому приймаються до розгляду. З огляду на викладене, судом взято до уваги заперечення проти позову відповідача та надані ним докази, з яких встановлено наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2015, [PERSON] перебуває з 21.10.2015 у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Від даного шлюбу відповідач має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2016 (а.с. 35, 36). Згідно з наданою відповідачем довідкою про доходи, виданої КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 13.08.2021, [PERSON] працює у КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та займає посаду водія ШНМД. Загальна сума доходу за період з 01.02.2021 по 31.07.2021 без урахування аліментів становить 121759,21 грн. (а.с. 38). На підтвердження свого стану здоров`я, відповідачем надано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 746502 від 12.11.2020, відповідно до згідно з якою [PERSON] є інвалідом третьої групи з 05.11.2020, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 грудня 2022 року (а.с. 39). Також відповідач стверджував, що на його утриманні також перебуває донька його дружини [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надав копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.2005 (а.с. 37). . Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області від 20.08.2021 № 5716, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] , 1984 р.н.; падчерка - [PERSON] , 2005 р.н.; дочка - [PERSON] , 2014 р.н. (а.с. 34). Суд враховує наявність у відповідача неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , однак, вказує, що такі обставини не звільняють відповідача у повному обсязі від обов`язку надання матеріальної допомоги своїй першій дитині - [PERSON] , [INFO] , який так само є рідною дитиною відповідача та не повинен ставитися в нерівні умови щодо отримання батьківської допомоги порівняно з дитиною, народженою у повторному шлюбі. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває також донька його дружини від першого шлюбу - [PERSON] , суд відхиляє, оскільки надання такої допомоги є власним добровільним волевиявленням відповідача, який не є її рідним батьком та не має імперативного обов`язку утримання цієї дитини. Твердження позивача про те, що [PERSON] як інвалід третьої групи має право на безоплатне або на пільгових умовах за наявності відповідного медичного висновку надання послуг з соціально-побутового та медичного обслуговування, та про отримання громадянами України, які одержують пенсію по інвалідності в розмірі менше 5 тис. грн., додаткової надбавки у зв`язку з карантином коронавірусом у сумі 1000 грн., є необґрунтованими, оскільки жодних доказів таких доводів позивачем не надано. Ухвалою суду від 14.09.2021 за клопотанням позивача витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Відділ обслуговування громадян № 3 (Богодухівський)та з Богодухівської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Харківській областівідомості про доходи [PERSON] за останні шість місяців 2021 року. Згідно з довідкою ГУПФУ в Харківській області вих. № 814/04.4-20 від 20.09.2021, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Богодухівському об`єднаному управлінні ПФУ (ОР [NUMBER] ВЗ) та отримує пенсію за по інвалідності у розмірі 2200 грн. щомісячно. Всього з квітня 2021 року по вересень 2021 року отримано пенсії в сумі 13200 грн. (а.с. 72). Відповідно до наданих Головним управлінням ДПС у Харківській області№ 24693/5/20-40-12-03-10 від 21.09.2021 відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2021 по 30.06.2021, [PERSON] отримував доходи від КНП ХОР «ЦЕМД та МК» у вигляді заробітної плати у першому кварталі 2021 року у сумі 55919,87 грн., у другому кварталі 2021 року у сумі 67607,47 грн. (а.с. 78). Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-143цс13 від 05.02.2014. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Згідно з вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання його неповнолітнього сина, не може бути меншим, ніж 1197,50 грн. (станом на 01 січня 2021 року). Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, що стягується з відповідача на підставі рішення суду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень на утримання сина, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не відповідає вищевказаним нормам закону. Водночас, з установлених судом фактичних обставин вбачається, що після постановлення рішення суду про стягнення аліментів (04.10.2011) змінився сімейний та матеріальний стан платника аліментів, а саме, [PERSON] здобув офіційне працевлаштування та одружився, а стан здоров`я [PERSON] погіршився. З огляду на наведене, наявні підстави для звернення позивача як одержувача аліментів з вимогами про зміну їх розміру шляхом зміни способу стягнення аліментів. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, враховуючи, що розмір аліментів, який наразі стягується на користь [PERSON] зі [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] згідно з рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04.10.2011 у твердій грошовій сумі - 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, що на даний час є меншим за встановлений законодавством мінімум, беручи до уваги зміну сімейного та матеріального стану відповідача, погіршення стану його здоров`я, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial