Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини [PERSON] проживала за вказаною адресою разом з своїм чоловіком, батьком позивача [PERSON] , та своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0311 га, розташована на території Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, кадастровий номер ділянки [NUMBER] ; земельна частка (пай) члена КСП ім. Октябрьської революції с. Співаківка Новоайдарського району Луганської області розміром 4,24 умовних кадастрових гектарів. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на момент своєї смерті проживав за тією ж адресою у с [ADDRESS] Новоайдарського району Луганської області разом з позивачем. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6896 га, яка розташована на території Співаківської сільської ради Новаойдарського району Луганської області кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ; земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0089 га, розташована на території Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ; земельна частка (пай) члена КСП ім. Октябрьської революції с. Співаківка Новоайдарського району Луганської області розміром 2,63 умовних кадастрових гектарів. В травні 2017 року позивачем та її братом було подано до Новоайдарського районного суду Луганської області позовну заяву до Співаківської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. Оскільки заповітів [PERSON] та [PERSON] не залишили, тому спадкування належного їм майна має відбуватися по закону так як вони є спадкоємцями першої черги за законом як рідні діти. Під час судового розгляду справи позов було задоволено та визнано право власності на спадкове майно, за [PERSON] та [PERSON] . При реєстрації своїх речових прав позивачем було встановлено, що є ще спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,3742 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області. 23.04.2007 року [PERSON] здійснила державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки у відповідності до державного акту від 23.04.2007 року серії [NUMBER] 005711. Про існування зазначеного правовстановлюючого документу на момент звернення до суду у 2017 році відомо не було. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.04.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано час для виправлення недоліків позовної заяви. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 13.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та просила задовольнити (а.с. 23). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України не явка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони не обґрунтовані і не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,3742 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Співаківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, кадастровий номер [NUMBER] на яку 23.04.2007 року [PERSON] здійснила державну реєстрацію у відповідності до державного акту від 23.04.2007 року серії [NUMBER] 005711, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 5-7). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни, тощо. Таким чином, право на відмову від прийняття спадщини є віддзеркаленням суб`єктивного права спадкоємця на прийняття спадщини, тому у відношенні відмови застосовуються положення законодавства про прийняття спадщини. Враховуючи наведені положення законодавства і роз`яснення Пленуму Верховного Суду України на даний час спадкоємець не може відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, оскільки закінчився строк для прийняття спадщини, в межах якого вона мала юридичну можливість вчинити відповідну дію. Необхідно врахувати положення ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а в силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім цього не було залучено відповідачем по справі брата [PERSON] , який також є спадкоємцем першої черги та проживав разом з спадкодавцем на момент її смерті. Відповідно до вимог п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року 24-753/0/4-13 вказано, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Однак матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, тоді як визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не підтверджені письмовими доказами та доводами, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220 - 1222, 1225, 1262, 1268, ЦК України,

Outcome: dismissed