Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Байковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представник позивача подала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Представник відповідача Байковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [INFO] померла [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 03 жовтня 2019 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Чорномаз P.M. за реєстром №59, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, вона заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації №67 від 21.01.2020 року, по обліку бюро станом на 01.01.2013 року житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого Тернопільською районною радою 14.06.1989 року та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 176. Житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 01.07.1990 року двір колгоспника, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, як вбачається з довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 291 від 09.12.2019 року. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виданого 21.01.2020 року, вбачається, що будинок споруджений у 1965 році. Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №65 від 21.01.2020 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На день смерті [PERSON] постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку в [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки, двір колгоспника, голова двору [PERSON] . Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель не приватизована. 18 серпня 2020 року Приватним нотаріусом Тернопільської районної нотаріального округу Чопик І.Я. винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутнє свідоцтво про право власності та реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, кожному з них належали частки по 1/6 будинковолодіння по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті [PERSON] , остання спадщину прийняв, а тому позивач успадкувала належну померлій 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, який знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved