Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа Новобаварський РВ ДМСУ у м. Харкові, в якому просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності з 25.02.2014 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. З 13.11.2009 року за адресою [ADDRESS] був зареєстрований відповідач як її чоловік. 11.09.2018 року між позивачем та відповідачем шлюб розірвано. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється. Через реєстрацію та право проживання в житловому приміщенні відповідача істотно обмежує права позивача, щодо права володіння, користування і розпорядження житловим приміщенням. Окрім того позивач зазначила, що відповідач за місцем реєстрації не проживає та не з`являється близько двох років, на підтвердження цього факту сусідами був складений акт. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила розглядати справу за її відсутності та не проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 7-62 від 25.02.2014 року та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАІ № 067970, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 14.05.2021 року та довідки ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 02.07.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.09.2018 року серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11.09.2018 року. Згідно з актом від 20.06.2021 року складеного [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] засвідчено, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає та жодного разу не з`являвся близько двох років та по даний час. Таким чином, між сторонами склались житлові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом Української РСР. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] та невикористання житла за його прямим призначенням понад один рік. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved