Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що бабі [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями (колишній колгоспний двір) в с.Маковисько, вул.Маковисько, 4, Козівського району. Інших членів колгоспного двору крім [PERSON] не було. [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно. 25 грудня 2013 року [PERSON] померла. [PERSON] звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, видане колгоспному двору, не відповідає чинному законодавству, а питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А), загальною площею 49,4\~м.кв., житловою площею 18,5\~м.кв., сарай (Б) площею 46,6\~м.кв., сарай (В) площею 19,2\~м.кв., літню кухню (Г) площею 92,2\~м.кв., сарай (Д) площею 9,6\~м.кв. в с.Маковисько, вул.Маковисько, 4, Козівського району. Представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 20 травня 2016 року [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями (колишній колгоспний двір) в с.Маковисько, вул.Маковисько, 4, Козівського району, на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 19 грудня 1991 року, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №122 від 24 грудня 2015 року (а.с.7) та копією свідоцтва (а.с.9). Інших членів колгоспного двору крім [PERSON] не було, підтверджується випискою з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №451 від 14 вересня 2015 (а.с.10). [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно. 25 грудня 2013 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №165633 (а.с.3). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37597716 від 11 червня 2014 року (а.с.4) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2014 року (а.с.5). [PERSON] відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, видане колгоспному двору, не відповідає чинному законодавству, а питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку, підтверджується відмовою нотаріуса №266/01-16 від 27 квітня 2016 року. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved