Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 жовтня 2004 року близько 15:00 год. за межами території заводу залізобетонних конструкцій (завод ЗБК), що знаходиться в м. Вінниці по вул. Примакова, 1, охоронниками ПП «Атлант» (яке за договором здійснювало надання заводу послуг по охоронні) за підозрою у вчиненні замаху на крадіжку безпідставно по серед вулиці був затриманий та доставлений на прохідну заводу чоловік позивачки - [PERSON], [INFO] р. н. В той час на вказаній прохідній заводу знаходився відповідач по справі [PERSON], який вважав себе посадовою особою підприємства, засновником і власником якого була його цивільна дружина [PERSON] [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, почав наносити чоловіку позивачки, [PERSON], удари руками та ногами по різних частинах тіла, завдавши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи від 10.01.2005 року № 859/д тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, крововиливу у черевну порожнину - 200 мл., малокрів'я внутрішніх органів, закритої травми грудей: синців тулуба, перелому грудини, ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях, синців, саден та поверхневих ран голови, крововиливу в м'які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в скроневій ділянці справа, синця лівого надпліччя, садна правого надпліччя, синців в пахвинній ділянці, від яких потерпілий помер. Закрита травма живота [PERSON] мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння і стояло в причинному зв'язку зі смертю. Вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 05.06.2005 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та засуджено до 9 років позбавлення волі. В травні 2015 року позивачці стало відомо, що [PERSON] відбув покарання, повернувся додому та почав виплату присуджених судом матеріальних та моральних збитків, потерпілим по справі було визнано рідного брата покійного - [PERSON] Позивачка та її, на той час неповнолітній син [PERSON] залишилися без чоловіка та батька на самоті, зі своїм болем та стражданнями від втрати, з фінансовими труднощами і нестерпним відчуттям горя. Після смерті чоловіка позивачка почувалася спустошеною і розгубленою, не розуміла як має жити далі, як буде без батька ростити сина. Тривалий час вона перебувала у глибокій депресії, не могла спати, перестала харчуватися, у неї пропало бажання життя. У цій складній і трагічній ситуації, єдине, що тримало її і спонукало до виживання - її син, якому потрібна була турбота і любов. Через пережити горе позивачка назавжди втратила душевний спокій і впевненість у завтрашньому дні. З часу смерті чоловіка пройшло більше 10 років, але біль втрати не вщух, вона до цього часу із невимовним болем згадує про тяжку і нелюдську смерть чоловіка, думає яких страждань він зазнав, який фізичний біль мусив терпіти. Жорсткість вбивці не має виправдань, а отримана нею психічна травма не має грошового виміру. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 500 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач та представник позивача не заперечували проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1-64/05, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що 18.02.1990 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] народився [INFO] відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] батьком зазначено [PERSON] (а.с.6). [INFO] року [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.7). Вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 05.06.2005 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та засуджено до 9 років позбавлення волі (а.с.8-13). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 10.01.2005 року № 859/д у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, крововиливу у черевну порожнину - 200 мл., малокрів'я внутрішніх органів, закритої травми грудей: синців тулуба, перелому грудини, ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях, синців, саден та поверхневих ран голови, крововиливу в м'які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в скроневій ділянці справа, синця лівого надпліччя, садна правого надпліччя, синців в пахвинній ділянці, від яких потерпілий помер. Закрита травма живота [PERSON] мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння і стояло в причинному зв'язку зі смертю (а.с.8-13). Відповідно до матеріалів кримінальної справи №1-64/05 потерпілим по даній кримінальній справі визнано [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 07.10.04р., в якій вона просить визнати [PERSON] - її закорнним представником. Згідно вироку від 05.06.2005 року Староміського районного суду м. Вінниці, цивільний позов [PERSON] у справі задоволено частково, стягнуто із [PERSON] у відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди у розмірі 2681, 15 грн., моральної шкоди - 30000грн і витрати на оплату адвоката в розмірі 900 грн.(а.с.8-13). Відповідно до довідки № 3-2 Вінницької виправної колонії №86 від 10.08.2006 року на виконанні в колонії знаходився виконавчий лист від 05.07.2005 року засудженого [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 33581,15 грн., утриманні не проводилось за відсутності заробітної плати (а.с.59). Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди. Згідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і моральна шкода полягає крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. Ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно до вимог ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Конвенція проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання 1984 р. також у своїй ст. 14 передбачає необхідність кожною державою - стороною Конвенції забезпечити у своїй правовій системі одержання відшкодування жертвою катувань й підкріплене правовою санкцією право на справедливу й адекватну компенсацію, включаючи заходи до якомога повнішої реабілітації. У разі смерті жертви катувань право на компенсацію надається її утриманцям. Виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, враховуючи характер, обсяг, глибину та тривалість моральних страждань позивача, втрату чоловіка, тяжкість вимушених змін в її житті та житті її дитини, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Згідно ст. 84 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial