Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області в особі Служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з позовом про позбавлення батьківських прав, який обгрунтовує наступним: Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 01.12.2014 року, а рішенням Бериславського районного суду від 23.11.2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аламенти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.09.2015 року і до повноліття дітей. З початку 2014 року відповідач проживє окремо, жодного з покладених законом обов'язків не виконує, про долю дітей не цікавиться, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток, не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, в тому числі матеріальної - аліменти не сплачуються з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів, заборгованість зі сплати яких становить 19868,09 грн. Позивач самостійно вирішує усі питання пов'язані з вихованням та утриманням дітей. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з нього витрати з оплати судового збору при поданні позовної заяви. Ухвалою суду від 19.12.2017 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку. Позивач в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач на неодноразові виклики до суду в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачу по справі копія позовної заяви та копії доданих до неї, документів, судові повістки направлялися за адресою : [ADDRESS], але не були вручені, оскільки конверти поверталися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 19, 27, 28). Саме за цією адресою відповідачу судом направлялись виклики до суду. Інформація, щодо встановленої адреси реєстрації відповідача знайшла своє підтвердження і в довідці відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області від 05.04.2018 року, 19.04.2018 року, 02.05.2018 року (а.с. 43,46,48). Враховуючи вище зазначене, виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів від сторін, у тому числі і клопотань про призначення експертизи клопотань від сторін не надходило. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Милівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 01.06.2011 року- а.с. 7) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області 21.11.2014 року - а.с. 6). Згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 01.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Заочним рішенням того ж суду від 23.11.2015 року вирішено стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Берислав Херсонської області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 8). Згідно довідки розрахунку [NUMBER] відрахування аліментів про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття за період з 30.09.2015 р. по 31.12.2016 року заборгованість по сплаті аліментів складає 19868,09 грн. (а.с. 10). З інформаційного листа Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 34 «Маргаритка» відділу освіти і науки Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 10.04.2018 року № 65 вбачається, що [PERSON] [INFO] відвідує даний ДНЗ з 29.08.2017 року, був зарахований до нього за заявою матері [PERSON], заклад відвідує систематично, вихованням дитини займається мама, яка своєчасно приводить дитину до садочку, забирає його, постійно цікавиться його станом здоров'я, поведінкою, успіхом. Дитина завжди охайна, доглянута, має доброзичливий характер, спокійний. Тато, [PERSON], протягом всього часу відвідування дитиною садочку жодного разу не з'явився у закладі, участь у вихованні сина не приймає (а.с.41). Згідно письмових показів сусідки позивача, [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], [PERSON] разом із дітьми та громадянським чоловіком [PERSON] проживає в [ADDRESS] з 01.09.2016 року, жодного разу батька дітей [PERSON] вона не бачила, у вихованні дітей він участі не приймає. Згідно письмових показів [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], у період, коли сім'я [PERSON] проживала в [ADDRESS] то батько дітей [PERSON] не приймав участь у вихованні своїх дітей, шкільний заклад та дитячий садочок не відвідував, часто зловживав алкоголем, при дітях влаштовував сварки, дружині по домашньому господарству не допомагав. З письмових показів іншої жительки [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], жодного разу не працював ні на одній роботі, на вблагання дружини влаштуватися на роботу, він не реагував, жив в борг і за дитячі кошти, зловживав алкоголем, при цьому міг підняти руку на свою дружину, бив вікна та двері, інколи його вдавалося заспокоїти лише за допомогою поліції. Його дружина, не витримавши такого життя виїхала на постійне місце проживання в м. Нікополь. З висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації від 31.05.2018 року, вбачається про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дітей : неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 56-57). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] протягом значного часу відсторонився від виховання та утримання своїх дітей, цікавиться їх життям та здоров'ям, позивач самостійно вирішує усі питання пов'язані з вихованням та утриманням дітей, а тому в суду не виникає сумнівів щодо об'єктивності складених актів, висновків, та інших документів на підтвердження фактичних обставин неналежного виконання ним батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх дітей та його байдужого ставлення. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України, а тому позов підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved