Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в порядку спадкування за заповідом, на майно, а саме: будинковолодіння №26, що знаходиться по вул. [PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області і складається такиж обєктів: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» загальною площею 52,7 м2, житловою площею 32,1 м2; ганок; сарай літ. «Б»; сарай літня кухня літ «В»; сарай літ. «Г»; саж літ. «Д»; вбиральня літ. «Ж»; сарай літ. «З»; літня кухня літ. «И»; гараж; погріб літ. «Е»; ворота з хвірткою № 1; огорожа №2; колодязь №3; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га кадастровий номер 7123789000:02:002:0112, в адмінмежах Ташлицької сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №162272 від 23 вересня 2004 року; на грошові заощадження у філії с. Ташлик ощадного банку рахунки 5701966, 5700205, що належало померлій [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 травня 2009 року [PERSON] заповіла їй все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті на що за Законом матиме право. 13 травня 2015 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: будинковолодіння №26 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. [PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області, земельної ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га в адмінмежах Ташлицької сільської ради та грошових заощаджень у філії ощадного банку с. Ташлик на рахунках 5701966, 5700205. В нотаріальному оформленні права на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, оригінал акту на земельну ділянку, а також у звязку з тим, що після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся також [PERSON], що вказує на існування спору. В свою чергу, відповідач [PERSON], 29 червня 2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та Ташлицької сільської ради Смілянського району, в якому просив визнати заповіт [PERSON], посвідчений 06 травня 2009 року секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] на користь [PERSON], недійсним. В обґрунтування доводів зустрічного позову зазначив, що вважає недійсним заповіт складений [PERSON] на імя [PERSON], та посвідчений секретарем Ташлицької сільської ради [PERSON], оскільки відповідно до ст.9 ЗУ «Про нотаріат» та п.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року за №256/466 посадова особа виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, не вправі вчиняти дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, їх та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я та від імені працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи виконавчих комітетів не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім'я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються державною нотаріальною конторою, приватним нотаріусом чи у будь-якому виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними. Як вбачається із заповіту від 06 травня 2009 року складеного на імя [PERSON], він складений і посвідчений секретарем Ташлицької сільської ради [PERSON] на дому в звязку з хворобою заповідача. Таким чином, секретар Ташлицької сільської ради [PERSON] посвідчила заповіт на імя [PERSON], яка є працівником виконавчого комітету, та на його думку була такою на час складання заповіту. Вважає, що посвідчення заповіту вчинено з порушенням встановлених законом правил, а тому такий заповіт є недійсним. Крім того, в заповіті від 06 травня 2009 року не зазначені дата та місце народження [PERSON], що є порушенням Інструкції. До підписання заповіту 06 травня 2009 року в нього з [PERSON] не було жодних непорозумінь. За два роки перед смертю [PERSON] йому передала заповіт складений нею на його імя, а про заповіт на імя [PERSON] йому нічого невідомо. З того часу з [PERSON] він не спілкувався. Позивач за первісним позовом [PERSON]І та її представник в судовому засіданні на задоволенні своїх позовних вимог наполягли та просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, мотивуючи це тим, що під час процедури складання заповіту 06 травня 2009 року [PERSON] працювала у Ташлицькій сільській раді на посаді інспектора ВОС, та не входила до персонального складу виконавчого комітету Ташлицької сільської ради, а тому секретар даної ради відповідно до вимог Закону, не мала перешкод для посвідчення заповіту на її імя. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили зустрічний позов задовольнити з наведених у ньому підстав, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, виходячи з того, що секретар Ташлицької сільської ради [PERSON] не мала права посвідчувати заповіт на імя [PERSON], яка працювата в той час у Ташлицькій сільраді, отже на їх переконання була працівником відповідного виконавчого комітету, а тому відповідний заповіт є недійсним, та не породжує правових наслідків. Також просили стягнути з [PERSON] понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги. Представник відповідача за зустрічним позовом Ташлицької сільської ради позовні вимоги [PERSON] не визнала, та вказала, що вважає заповіт [PERSON], посвідчений 06 травня 2009 року секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] на користь [PERSON], таким що складений із дотриманням чинного законодавства. На момент складання відповідного заповіту [PERSON] хоча і працювала у Ташлицькій сільській раді, проте перелік членів відповідного виконавчого комітету, на той період був визначний рішенням сільської ради, та [PERSON] до цього переліку не входила, отже на момент складання заповіту не була працівником виконавчого комітету, тому жодних Законодавчих заборон для завірення заповіту складеного на її імя у секретаря сільради на той час не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що починаючи з 12 квітня 2006 року вона була секретарем Ташлицької сільської ради. На початку 2009 року вона ходила по с. Ташлик Смілянського району з переписом худоби. Коли зайшла на подвіря [PERSON], яка в силу свого похилого віку далеко ходити не могла, то та попросила її прийти до неї, із всім необхідним для складання заповіт. Так як [PERSON] була хвора та ходила з допомогою двох палиць, вона їй не відмовила. Прийшовши із усіма документами вона зафіксувала розпорядження [PERSON] на випадок її смерті, відповідно до якого та виявила бажання заповісти все своє майно на свою онучку [PERSON], яка постійно її доглядала. Також під час складання заповіту [PERSON] повідомляла її, що раніше вже писала заповіт на [PERSON] у нотаріуса в м. Сміла, але сказала що скасувала його. В 2009 року [PERSON] працювала в Ташлицькій сільській раді інспектором ВОС, однак ця посада не жодним чином не відноситься до виконавчого комітету сільської ради. Вона не була членом виконкому та не підпорядковувалась голові виконкому, тому ніяких заборон щодо посвідчення заповіту на її імя не було. Також повідомила, що коли [PERSON] померла, то [PERSON] її поховала то доглядає за її могилкою. Врахувавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення обох сторін, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 13 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І СР № 258602 від 15 травня 2015 року (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з будинковолодіння №26 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. [PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га в адмінмежах Ташлицької сільської ради. Належність померлій [PERSON] спадкового майна підтверджується доказами дослідженими судом, а саме: належність будинковолодіння №26 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. [PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області висками з по господарської книги №318 та №319 від 09 березня 2017 року виданих сільським головою Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.128, 130); належність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га в адмінмежах Ташлицької сільської ради - копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №162272 від 23 вересня 2004 року(а.с.17), та листом управління держгеокадастру у Смілянському районі №174 від 25.11.2015 року (а.с.7). За життя [PERSON] склала два заповіти: 23 травня 1997 року, яким вона заповіла все своє майно [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Смілянської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.44) та 06 травня 2009 року, яким вона заповіла все своє майно [PERSON], який посвідчений секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON]М.(а.с.5). [PERSON] - позивач за первісним позовом, та [PERSON] відповідач за первісним позовом, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Смілянської державної нотаріальної контори від 11 березня 2016 року (а.с.18). Згідно із ч.3 ст.1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За таких обставин, заповіт складений [PERSON] 06 травня 2009 року на імя [PERSON] скасував заповіт складений [PERSON] 23 травня 1997 року на імя [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] просив визнати заповіт складений [PERSON] та посвідчений 06 травня 2009 року секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] на користь [PERSON], недійсним, посилаючись на те що секретар Ташлицької сільської ради [PERSON] посвідчила заповіт на імя [PERSON], в супереч вимогам закону, оскільки та на момент посвідчення заповіту була працівником виконавчого комітету даної сільської ради. Перевіряючи доводи зустрічного позову судом встановлено, що рішенням сільського голови Ташлицької сільської ради №57 від 10 грудня 2008 року секретаря сільської ради [PERSON] призначено відповідальної за вчинення нотаріальних дій, на час її відсутності вчинення нотаріальних дій припиняється (а.с.126). Отже [PERSON] на момент складання заповіту [PERSON] була уповноважена засвідчувати його. Згідно з п.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року за №256/466 посадова особа виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, не вправі вчиняти дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, їх та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я та від імені працівників даного виконавчого комітету. Перевіряючи твердження позивача за зустрічним позовом про належність [PERSON] до працівників виконавчого комітету Ташлицької сільради, судом встановлено, що відповідно до довідки №307 від 29 червня 2016 року виданої сільським головою Ташлицької сільської ради [PERSON] з 17 жовтня 2003 року працювала інспектором ВОС цієї ж ради, та лише з 04 листопада 2015 року працює секретарем сільської ради (а.с.45). Даний факт також підтверджується копією трудової книжки [PERSON]І.(а.с.95-98). Згідно архівної копії рішення №1-3/У Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області від 12 квітня 2006 року про утворення виконавчого комітету, на момент складення спірного заповіту виконавчий комітет Ташлицької сільської ради включав у себе 7 осіб, та затверджено його персональний склад, серед якого інспектор ВОС [PERSON] не значиться (а.с.62). За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що на момент складання та завірення спірного заповіту [PERSON] була працівником виконавчого комітету Ташлицької сільської ради нета [PERSON] на посаді інспектора доведені жодним доказом. При цьому робота [PERSON] на посаді інспектора ВОС Ташлицької сільської ради не може бути розцінена судом як робота у виконкому сільської ради, оскільки, відповідно рішення сільради про затвердження складу виконкому, така посада не входила до його числа. За таких обстави, на думку суду, секретар Ташлицької сільської ради [PERSON] не порушувала норм Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року за №256/466 під час посвідчення заповіту від 06 травня 2009 року на імя [PERSON], так як остання не являлася на той момент працівником виконавчого комітету Ташлицької сільської ради, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним заповіту складеного [PERSON], посвідченого 06 травня 2009 року секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] на користь [PERSON], а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Як вбачається з постанови нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 11 березня 2016 року (а.с. 18) після смерті [PERSON], у визначений законом термін із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] позивач по справі. З огляду на ці обставини суд вважає, що у такий спосіб [PERSON] прийняла весь обсяг спадкового майна після смерті [PERSON]. Разом з тим, в нотаріальному оформленні права на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні було встановлено, що за життя [PERSON] не оформила належним чином своє право власності на будинковолодіння №26, що знаходиться по вул.[PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області, та у позивача [PERSON] відсутній оригінал державного акту на земельну ділянку, зареєстровану за спадкодавцем, крім того право на спадщину позивача оспорювалось відповідачем [PERSON], тому нотаріус відмовив позивачу у визнанні за нею права власності на спадкове майно (а.с.23). З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати по права власності на будинковолодіння №26 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. [PERSON] (Косіора) в с.Ташлик Смілянського району, Черкаської області, земельної ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га в адмінмежах Ташлицької сільської ради. Вирішуючи питання щодо позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на грошові заощадження у філії с. Ташлик ощадного банку рахунки 5701966, 5700205, що належали померлій [PERSON], судом враховано ту обставину, що позивачем не доведено існування таких заощаджень на момент її звернення до суду. Так, на підтвердження таких вимог [PERSON] надала суду копії ощадних книжок (а.с.24 - 25), які суд не приймає як допустимий доказ, оскільки оригінали відповідних документів для огляду суду не надано. Також не надано суду і буд-яких доказів того, що на момент смерті спадкодавця, відповідні рахунки залишалися бути відкритими, та на них знаходились кошти. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем за первісним позовом, документально не доведено, що на зазначених у позові рахунках філії ощадного банку с. Ташлик наявні будь-які кошти. Також позивач не скористалась своїм правом заявити клопотання про витребування доказів у відповідної установи на підтвердження своїх вимог, в звязку з чим, в даній позовній вимозі слід відмовити. Судові витрати понесені позивачем за первісним позовом слід покласти на неї за її згодою. В звязку з тим, що відповідачу за первісним позовом в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, тому і вимоги щодо стягнення з позивача за первісним позовом понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: partial