Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 45890,40 грн., яка складається з середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період 15.10.2014-29.05.2015 у розмірі 34254,48 грн., 3 % річних за використання коштів у розмірі 339,15 грн. та інфляційних збитків у розмірі 11296,77 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.12.2014 року з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на її користь стягнуто 12516,06 грн. вихідної допомоги і 12\~955,22 грн. середнього заробітку за час фактичного розрахунку при звільнені, з утриманням податків та інших обовязкових платежів. Проте вказане рішення відповідачем було виконано лише 29.05.2015 року. У зв'язку з чим позивачка вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період з 15.10.2014 - 29.05.2015, 3 % річних за використання коштів та інфляційних збитків за період з 19.12.2014 - 29.05.2015. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовні заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в останнє судове засідання не зявився, під час судового розгляду проти задоволення позову заперечував через безпідставність заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року у справі № 520/10962/14-ц за позовом [PERSON] до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні, позовні вимоги задоволені частково. Судом вирішено: стягнути з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 10256,01 грн. та середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні у розмірі 9896,15 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.12.2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 змінено та вирішено стягнути з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь [PERSON] 12\~516, 06 грн. вихідної допомоги і 12\~955, 22 грн. середнього заробітку за час фактичного розрахунку при звільненні, з утриманням податків та інших обов'язкових платежів. 02 лютого 2015 року головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46366944 по примусовому виконанню виконавчого листа № 520/10962/14-ц, виданого 30.01.2015 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь [PERSON] боргу в розмірі 25471,28 грн. Як вбачається з матеріалів справи, виконання рішення суду відбулось лише 29.05.2015 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку № 0150-26259000011526, відкритий на імя [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правова позиція Верховного Суду України щодо застосування ст. 625 ЦК України викладена у постанові від 14 листопада 2011 року, яка прийнята за результатом перегляду судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-40цс11. Верховний Суд України дійшов висновку про те, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Від так суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між сторонами застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунком позивачки щодо стягнення 3 % річних за період з 19.12.2014 по 29.05.2015 в розмірі 339,15 грн. та інфляційних втрат за цей період в розмірі 11296,77 грн., який відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Крім цього підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні, виходячи з наступного. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідно виплата. Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). Згідно до матеріалів справи середньоденний заробіток позивачки становив 219,58 грн. При цьому, рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.12.2014 середній заробіток позивачки за час фактичного розрахунку при звільненні був розрахований станом на 14.10.2014, а тому період затримки розрахунку слід обчислювати з 15.10.2014 по 29.05.2015, що складає 156 робочих днів. Від так, середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період 15.10.2014 - 29.05.2015 складає 34254,48 грн. (219,58 х 156). Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 458,90 грн.

Outcome: approved