Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням у житловому будинку, який розташований за адресою вул. Миру, 28, смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2015 року, вона є власниками житлового будинку, розташованого по вул. Миру, 28, смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області. У вказаному житловому будинку разом з нею зареєстрований також її син [PERSON]. З 2007 року [PERSON] виїхав в Крим і з того часу в зазначеному будинку не проживає, жодного разу не приїздив. Оскільки відповідач постійно мешкає в Криму, добровільно знятись з реєстрації не бажає, та зважаючи на те, що відповідач не мешкає в спірному приміщенні вже більше восьми років без поважних причин, просить суд визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим будинком, розташованим по вул. Миру, 28, в смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позові, просила суд позов задовольнити. Також пояснила, що після того як [PERSON] виїхав з будинку, жодного разу матеріальної допомоги на утримання будинку він не надавав, не піклується про його утримання, за комунальні послуги вона сплачує самостійно. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через розміщення оголошення в газеті та на інтернет сайті. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачки постановити заочне рішення. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2015 року, виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №155/14, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №39295076 від 18.06.2015 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою Херсонська область, Генічеський район, смт. Партизани, вул. Миру, 28, є [PERSON]. Згідно записів домової книги до вищевказаного житлового будинку, в ньому зареєстровані позивачка [PERSON], а також відповідач [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.03.2016 року, складеного депутатом Партизанської селищної ради [PERSON] та посвідченого секретарем Партизанської селищної ради [PERSON] та головою Партизанської селищної ради [PERSON], в будинку №28 по вул. Миру, в смт. Партизани, Генічеського району зареєстрована та проживає [PERSON] Також в будинку зареєстрований її син [PERSON], який на момент складання акту без поважної причини в будинку не проживає з 2007 року, так як виїхав разом зі своїми дітьми та дружиною до Криму. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони проживають по сусідству з [PERSON]., добре знають позивачку та її сина, відповідача у справі [PERSON], який проживав разом з [PERSON] до 2007 року, після чого добровільно виїхав з житлового будинку по вул. Миру, 28, в смт. Партизани, Генічеського району. З 2007 року по даний час [PERSON] в будинок не повертався, житлом не цікавився, їм відомо про те, що на даний час відповідач проживає в Криму. Відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», (в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним сином позивачки [PERSON], в звязку з чим, відповідач проживав разом з позивачкою та у 2006 році був зареєстрований у спірному житловому будинку, як член сім'ї власника, набув права користуватися спірним житлом, відповідно до ст.64 ЖК України. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житлом на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенні ремонту. Проте, відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку позивачки [PERSON] без поважних причин з 2007р. по даний час, житлом не цікавиться, не приймає ніякої участі в його утриманні та утриманні прибудинкової території, не сплачує комунальні послуги, не бере участь в збереженні зазначеного житла, фактів перешкоджання проживання відповідача на спірній житловій площі з боку позивачки судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.58 ЦПК України, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач до суду за викликом не прибув, про поважність причин відсутності на спірній житловій площі понад встановлені житловим законодавством України строки не повідомив. Згідно ст. 163 Житлового кодексу України,у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач в спірному житловому будинку не проживає, не сплачує за житло та комунальні послуги, не піклується про його збереження та технічно не приймає участі у його утриманні та ремонті, а також, що будь-яких доказів, що свідчать про поважність його відсутності на зазначеній житловій площі більш як один рік суду не надав, добровільно залишив спірне жиле приміщення, проживає за іншою адресою в Криму, що судом, не встановлено фактів перешкоджання з боку позивачки, проживання відповідачеві на спірній жилплощі, та, приймаючи до уваги вимоги ст.. 405 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим будинком №28 по вул. Миру, в смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved