Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до територіальної громади с. Горохолина в особі Горохолинської сільської ради про визнання за нею права власності на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] в селі Горохолина Богородчанського району помела її баба, жителька цього села [PERSON] 27 лютого 1996 року остання склала на її користь заповіт. Оскільки на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, то фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розміщений по [ADDRESS], земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3507 га, яка знаходиться на території Горохолинської сільської ради, та частка в пайовому фонді майна СГВК «Дружба». 20 березня 2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку та частку в пайовому фонді. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] їй відмовлено, оскільки у представленому свідоцтві направо особистої власності на жилий будинок не визначено власників домоволодіння та розмір належних їм часток у майні колгоспного двору. В тому числі не визначено й частки, належної [PERSON] До того ж право власності не зареєстровано. За таких обставин в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] раніше відносились до суспільної групи господарства - колгоспний двір, головою якого була [PERSON] На час складання заповіту її баба була єдиним власником домоволодіння (єдиним членом даного колгоспного двору). [PERSON], яка була зареєстрована та проживала з [PERSON] на момент смерті останньої, членом вищезгаданого колгоспного двору не була. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка також зазначила, що спору про спадкування немає, відумерлою спадщина не визнавалась. Представник Горохолинської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова Середюк Я.М. подав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно заповіту [PERSON], посвідченого 27 лютого 1996 року секретарем виконкому Горохолинської сільської ради Богородчанського району, який зареєстрований в реєстрі за №11, спадкоємцем всього належного їй майна є позивачка (а.с.11). Згідно довідки виконкому Горохолинської сільської ради, зазначений заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.18). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 березня 2000 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 1,3507 га, яка знаходиться на території Горохолинської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; частка в пайовому фонді майна СГВК «Дружба». На час відкриття спадщини [PERSON] проживала зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Зокрема, платить податки, проводить необхідні ремонтні роботи, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Горохолинської сільської ради (а.с.19). Таким чином [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.), визнається такою, що прийняла спадщину. 20 березня 2006 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,3507 га, яка знаходиться на території Горохолинської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; частку в пайовому фонді майна СГВК «Дружба» (а.с.14). Постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташека І.І. №466/02-31 від 08 червня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS]. Причиною відмови стало те, що в представленому позивачкою свідоцтві на право особистої власності на вищевказаний жилий будинок не визначено власників домоволодіння та розмір належних їм часток у майні колгоспного двору (а.с.12; 15). Відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, до складу садиби входять: житловий будинок площею 65 кв.м, позначений літ. А; літня кухня площею 33,5 кв.м (літ. Б); стайня площею 28,2 кв.м (літ. В); стодола площею 26,8 кв.м (літ.Г), вбиральня (літ. Д); ворота, криниця та огорожа (а.с.5-10). Вартість будівель становить 69217 грн. 20 коп. (а.с.21). Будинок, господарські будівлі і споруди розміщені на земельній ділянці площею 0,03 га, що рахується за господарством (а.с. 17). Відповідно до ст.120 ЦК України (1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх членів двору. Як вбачається з довідки виконкому Горохолинської сільської ради, [PERSON] була вдовою, проживала в [ADDRESS]. На день її смерті за вищевказаною адресою була також зареєстрована та проживала [PERSON], 1937 року народження (а.с.18). Однак [PERSON] частки в майні колгоспного двору, головою якого була [PERSON], не мала. Тобто [PERSON] на час складання заповіту була єдиним власником домоволодіння по [ADDRESS]. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Позивачка правомірно, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] набула у власність житловий будинок з господарськими спорудами та спорудами по [ADDRESS]. За наведених обставин її право власності слід визнати у судовому порядку. На підставі ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 328; 392; 1223 ЦК,

Outcome: approved