Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги позивач, [PERSON], мотивувала тим, що відповідач, [PERSON], домовилась з нею про представництво її інтересів в суді по справі за позовом до [PERSON] про знесення незаконного будівництва. З цією метою 18.03.2016 була оформлена довіреність, в якій були визначені всі повноваження представника. В свою чергу [PERSON] зобов'язувалась оплатити виконану роботу відповідно до прейскуранту. Між ними була досягнута домовленість про оплату гонорару в повному обсязі перед останнім судовим засіданням. Усі консультації по справі за позовом [PERSON] в основному отримувала її мати - [PERSON]. Через свою хворобу, 14.09.2016 вона, [PERSON], надіслала на адресу відповідача, [PERSON], лист, в якому повідомляла про зупинення своїх зобов'язань, а також просила сплатити гонорар за виконану роботу. Відповідачі, отримавши лист, зчинили скандал, ображаючи її. Через деякий час [PERSON] почала її шантажувати, вимагаючи 1000 дол.США. Потім нею, за підписом [PERSON], була написана в Полтавське обласне відділення Спілки адвокатів України, скарга у якій були зазначені надумані факти, які принижували її честь, людську гідність та професіоналізм. Вказаними діями їй була спричинена моральна шкода. Від несправедливого обвинувачення і наклепу у неї стався гіпертонічний криз, внаслідок чого вона була госпіталізована у лікарню. На лікування були витрачені кредитні кошти. Сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] становить 14204,06 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму несплаченого гонорару в сумі 39300 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн; стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 14204,06 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що 18.03.2016 між нею, як адвокатом та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. В цей же день, в телефонному режимі, вона довідалась про те, що рішенням КДК Адвокатури Полтавської області зупинено її право на заняття адвокатською діяльністю. В зв'язку з цим, з метою представництва інтересів [PERSON] в цивільній справі №524/1223/15, була оформлена довіреність. Перелік виконаних робіт вона виклала в листі від 14.09.2016, адресованому [PERSON]. Суму гонорару вони вираховувала з урахуванням вартості послуг, визначених у прайсі. Незважаючи на великий обсяг виконаних робіт, відповідачі відмовились їх оплатити. Відповідач, [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Відповідач, [PERSON] зазначила, що її донька, [PERSON], та вона особисто домовились з [PERSON], як з адвокатом, на представництво інтересів [PERSON] в суді, про що був складений договір про надання правової допомоги. Вартість послуг за договором становила 1000 дол.США, яка була сплачена частинами 600 дол.США та 400 дол.США. Також, [PERSON] оформила довіреність, якою уповноважила [PERSON] вести від її імені справи в суді. Після отримання всієї суми гонорару, [PERSON] прийняла участь у декількох судових засіданнях, після чого перестала працювати по справі та стала ухилятись від зустрічей. У вересні 2016 вона разом із донькою прийшли до [PERSON] з метою розірвання договору, а також вони вимагали повернути сплачені кошти. Однак, позивач відмовлялась повертати кошти, у зв'язку із чим вони були вимушені звернутись до Полтавського обласного відділення Спілки адвокатів України із скаргою на дії адвоката [PERSON], де їм повідомили про зупинення дії права [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю з 18.03.2016. Про вказану обставину [PERSON] їм не повідомляла. В подальшому позивач повернула їм 500 дол.США, а [PERSON] в свою чергу повідомила Полтавське обласне відділення Спілки адвокатів України про відкликання своєї скарги. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 березня 2016 року між адвокатом [PERSON]( «ДА «Кобра») та [PERSON] було укладено договір №4 про надання правової допомоги. Згідно п.1.1., 2.2. Клієнт надає адвокату документи по справі для консультації і правового висновку по справі №524/1223/15-ц про припинення права власності, знесення самочинно збудованого домоволодіння. Сума гонорару обумовлюється сторонами, клієнт одразу сплачує 60% обумовленої суми після підписання цього договору, а через 2 судових засідання доплачує 40% суми гонорару. В судовому засіданні сідок [PERSON], яка працює в «ДА «Кобра», підтвердила те, що 18 березня 2016 року договір про надання правової допомоги між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, оскільки в їх офіс зателефонували та повідомили про зупинення права [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю. Зазначила, що вони склали акт про анулювання вказаного договору, відомості про що були занесені до журналу реєстрації договорів, укладених з клієнтами. Пояснила, що цього ж дня [PERSON] була оформлена довіреність на ім'я [PERSON] на представництво її інтересів в суді. Вона, як секретар, друкувала велику кількість документів, які були складені [PERSON], як представником [PERSON]. Вказані показання свідка також підтверджується письмовими доказами, зокрема копією довіреності, посвідченої 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г.. В ст.ст.40, 42 ЦПК України(станом на день укладення догвору) визначено, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу. Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; 3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Довіреність фізичної особи, яка є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якої прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору. Згідно ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Проаналізувавши вказані норми та співставивши їх з встановленими обставинами справи, суд приходить до висновку про те, що для стягнення винагороди адвоката в судовому порядку, між сторонами повинні існувати договірні відносини та адвокат повинен був здійснювати представництво інтересів осіб саме за договором про надання правової допомоги. Однак, і сам позивач, і допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок, підтвердили суду те, що в день підписання між [PERSON] та [PERSON] договору про надання правової допомоги, він був розірваний по причині зупинення права позивача на заняття адвокатською діяльністю. У зв'язку з цим, вчинені позивачем дії, зокрема дії щодо складання клопотань, запитів, заяв, заперечень та пояснень до позову, а також її участь в судових засіданнях, не підлягають оплаті, як послуги адвоката. Суд відзначає, що позивачем не було надано суду доказів, щодо досягнення домовленості між нею та [PERSON] з приводу оплати її послуг, як представника за довіреністю від 18.03.2016 за цінами, визначеними в наданому суду прайс-листі. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача, [PERSON], матеріальної шкоди, яка полягала у невиплаті їй гонорару. На переконання суду, позивачем не було доведено існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача, [PERSON], та завданням їй шкоди, яка полягала у необхідності витрачати кредитні кошти на лікування. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(далі Постанова), до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В п. 9 Постанови визначено, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди діями відповідачів. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed