Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 14 жовтня 2011 року виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №96. В обґрунтування вимог зазначив, що з 14.10.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше примирення та збереження сім`ї вважає неможливим. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач щодо задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення подружжя просив не застосовувати (а.с.16,17). На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.10.2011 виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №96 (а.с.5). Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved