Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є інвалідом 1 групи з дитинства й у зв'язку із захворюванням суглобів для пересування користується електровізком, який зберігається в окремій прибудові біля під'їзду будинку. Відповідач, який проживає в одному з нею під'їзді будинку, кожної зими, в тому числі й цього року, відчищає від місць загального користування сніг й накидає його до її кладовки, де знаходиться електровізок; її неодноразові прохання з цього приводу [PERSON] не були почуті, в зв'язку з чим вона зверталася до місцевої влади, самотужки відгрібала накиданий відповідачем сніг. Зазначена протиправна поведінка відповідача обмежує їй доступ у користуванні електровізком та пересування ним для вирішення нагальних потреб (придбання продуктів харчування, ліків, добиратись на роботу), в зв'язку з чим вона переживала душевні страждання, які проявлялись підняттям артеріального тиску, головними болями, порушенням сну та постійними пригнічуючими думками. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що завдану їй моральну шкоду оцінює в 5000 грн, оскільки протиправні дії [PERSON], пов'язані з накиданням снігу до її кладовки, де зберігається електровізок, тривають протягом п'яти років. Відповідач надав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог [PERSON] та просить відмовити повністю в їх задоволенні в зв'язку з їх надуманістю та безпідставністю, оскільки він жодного разу не кидав сніг під кладовку позивачки, де зберігається її електровізок, тоді як прибиранням снігу взимку окрім нього займаються й інші мешканці їх багатоквартирного житлового будинку; позивачкою не надано жодних належних доказів вчинення ним неправомірних дій по відношенню до неї, які б підтверджували порушення права позивачки на користування електровізком. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримує заперечення, викладені у відзиві на позов. Також надав письмові пояснення, в яких додатково зазначив, що позивачкою не надано суду жодних доказів перебування у її користуванні кладовки чи електровізка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, сторони по справі проживають в одному під'їзді багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться по вул. Незалежності, 1 м. Борзна Чернігівської області. Позивачка є особою з інвалідністю (з дитинства) 1-Б групи, страждає на захворювання суглобів, має проблеми з пересуванням і потребує сторонньої допомоги. В обгрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди [PERSON] посилається на протиправну поведінку [PERSON], що виразилась в накиданні снігу під кладовку, де зберігається її електровізок, чим обмежується її пересування. З огляду на приписи ч.2 ст.1167 ЦК України ці наведені позивачкою обставини не є підставою для відшкодування шкоди не залежно від вини. Водночас, суд не може погодитися з викладеними позивачкою в заяві доводами виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача (презумпція вини завдавача шкоди) за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, [PERSON] не надано суду ніяких доказів наявності в її користуванні електровізка та його зберігання в одному з приміщень, зображених на фотознімках. Також, на доданих позивачкою до заяви фотознімках відсутня дата фіксації обставин (число, місяць, рік); ці фотознімки не підтверджують місце розташування зображених на них приміщень, їх належність до житлового будинку місця проживання сторін та зберігання в даних приміщеннях електровізка позивачки; на зазначених фотознімках не зафіксовано ніяких протиправних дій відповідача чи інших осіб, в тому числі й пов'язаних з відчищанням снігу, який до того ж безпосередньо біля приміщень будинку має рівномірний покрив. Лист-відповідь Борзнянської міської ради за №104 від 25.02.2019р. про проведену з [PERSON] розмову щодо добросусідських відносин також не є належним та достовірним доказом вчинення відповідачем якихось неправомірних дій стосовно позивачки, в тому числі й пов'язаних з обмеженням її пересування. Крім того, [PERSON] не було надано суду жодних доказів заподіяння їй душевних страждань (підняття артеріального тиску, головні болі, порушення сну, постійні пригнічуючі думки), яких на її твердження вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та які б у відповідності до положень ст.23, 1167 ЦК України могли бути підставою для відшкодування моральної шкоди. В задоволенні клопотання [PERSON] про долучення до справи додаткових документів (фотознімків будинку, довідки) судом було відмовлено, оскільки воно заявлено з порушенням строків, визначених ст.83 ЦПК України, а поважних причин несвоєчасного подання цих доказів, про існування яких було відомо позивачці ще до подачі позовної заяви, нею не наведено; посилання [PERSON] на те, що вона не думала про можливість заперечення відповідачем позову, не може вважатися поважною причиною. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє повністю, а позивачка при подачі позову згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору (є особою з інвалідністю 1 групи), то у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати по розгляду справи слід покласти за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed