Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], де третя особа - комісія з питань захисту прав дитини при Тячівській районній державній адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі вони уклали шлюб 20 червня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться у неї на вихованні та утриманні. Шлюб з відповідачем склався невдало та згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Для належного забезпечення себе та дитини, не маючи постійного місця роботи, вона вимушена була шукати роботу за кордоном і періодично виїжджає на заробітки, тим самим має можливість забезпечити доньці відпочинок та оздоровлення. На даний час у неї є можливість вивезти доньку на відпочинок та оздоровлення за кордон, однак, для закордонних поїздок доньки необхідна згода обох батьків. У зв'язку із неможливістю отримати згоду відповідача [PERSON] на оформлення проїзного документа дитини (закордонного паспорта для дитини) та на тимчасові виїзди дитини за кордон вона змушена звернутись до суду. Такі дії відповідача є зловживання з його боку батьківськими правами, що порушує інтереси дитини. З вказаною відмовою вона не згідна, оскільки така суперечить законним інтересам дитини, перешкоджає їй вільно пересуватися у її супроводі та реальній можливості отримати належний відпочинок та оздоровлення за кордоном. За наявності неприязних відносин, які склалися між нею та відповідачем, батько [PERSON] за жодних обставин надати згоду на тимчасовий виїзд доньки за кордон у її супроводі відмовляється без наведення підставних на те причин та мотивів. Іншого способу за відсутності згоди батька виготовити закордонний паспорт доньці та забезпечити їй виїзд за кордон окрім звернення до суду, законом не встановлено. Беручи до уваги необґрунтовану відсутність згоди батька на виготовлення дитині документів та на виїзд за кордон із обумовленою метою і пов'язане з цим фактичне обмеження її прав, вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон неповнолітньої доньки, відвідування нею країни Європейського Союзу буде відповідати інтересам доньки [PERSON]. Просить суд надати їй дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітній [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], та тимчасові виїзди за кордон. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник комісії з питань захисту прав дитини при Тячівській районній державній адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться [PERSON], і яка перебуває на утриманні і вихованні позивачки [PERSON], яка є її матірʼю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 04 квітня 2018 року за №54 вирішено надати дозвіл на виготовлення дитячого закордонного паспорту для малолітньої [PERSON], [INFO], а також на її тимчасові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення, без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Добрянське, Тячівського району Закарпатської області. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітньої дитини відповідач не надає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Беручи до уваги, що батьком дитини [PERSON] не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітньої доньки за кордон та виготовлення їй закордонного паспорту, представником позивачки в судовому засіданні доведено, що позивачка має намір повезти неповнолітню доньку [PERSON] на відпочинок за кордон, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітній [PERSON], [INFO], уродженці с. Добрянське, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Добрянське, Тячівського району, Закарпатської області, України, дозволити тимчасові виїзди неповнолітній [PERSON], [INFO], уродженці с. Добрянське, Тячівського району, Закарпатської області, України за кордон, а саме: в Чехію, Італію, Болгарію, Єгипет, Туреччину, в період літніх канікул, з дня набрання даного рішення законної сили по 31 серпня 2018 року включно, в супроводі матері [PERSON] без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Добрянське, Тячівського району Закарпатської області, України, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial