Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 06.12.2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час з відповідачем не проживає разом через відсутність порозуміння, поваги один до одного, втрати почуття лобові. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, на його лікування та взагалі не приймає жодної участі у вихованні, тому позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача. Ухвалою від 03.04.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін, встановлено строки для подачі до суду учасниками процесу заяв по суті справи. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. 24.06.2020 р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] у якій просив суд виключити відомості про батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 09.07.2020 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, встановлено учасникам процесу строки для подачі до суду заяв по суті справи. Ухвалою від 09.07.2020 суд постановив здійснити перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження цивільної справи за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по містах Лисичанськ та Ровеньки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, у розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.07.2020 о 12 год. 45 хв. Ухвалою від 19.05.2021 р. було прийнято відмову [PERSON] від заявленого зустрічного позову і в цій частині провадження у справі було закрито. Ухвалою від 19.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.06.2021 р на 13-30 год. Позивач в судове засідання не з`явилася, раніше надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] надавав заяву про розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та без його участі, ухваливши рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.12.2018, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.12.2018, оригінал якого наявний в матеріалах справи (а.с.26). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується наявними у справі копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2019 р. та довідками голови вуличного комітету Хайло В.В. №246 від 26.03.2020 р. і управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради №6542 від 30.03.2020 р. (а.с.7,8,24,25). Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім вимоги про розірвання шлюбу, позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів, беручи до уваги, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка ним опікується постійно і об`єктивно несе більші витрати на його утримання, його вік, здатність батька до праці, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов`язань, відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених вимоги зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що аліменти належить визначити в заявленому позивачем розмірі щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі ст. ст. 7, 24, 110, 112, 115, 141, 157, 180-182, 183, 185, 191 СК України,

Outcome: approved