Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме того, що вона, [PERSON], є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання, особи які беруть участь у справі не з'явились. Заявник та заінтересована особа подали заяви, якими просили справу розглянути без їх участі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція заявниці полягала у тому, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Але 05 липня 2016 року, коли вона звернулась до державної нотаріальної контори Рубіжанського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову у зв'язку з тим, що надані нею документи на підтвердження родинного зв'язку із батьком, не підтверджують що вона його рідна донька. Представник заінтересованої особи просив заявлені вимоги задовольнити. А суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: [INFO], народилась [PERSON], про що 14 жовтня 1958 року Бюро ЗАГС Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради депутатів працюючих Ворошиловградської області УРСР було внесено запис до книги записів актів цивільного стану про народження та видано свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.11,26-28). При цьому батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,26-28). У березні 2000 року, [PERSON] отримала на своє ім`я паспорт громадянина України (а.с.6-7). У січні 2001 року, [PERSON] у зв'язку із зміною паспорту отримав новий паспорт громадянина України [NUMBER], з ім`ям, яке складається з імені: «[PERSON]», по - батькові: «[PERSON]» та прізвища: «[PERSON]», а не «[PERSON]» як було раніше (а.с.43-44). При цьому саме [PERSON] у своїй заяві на видачу паспорту вказав своє прізвище як «[PERSON]» (а.с.44). А [INFO], [PERSON] помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області було складено відповідний актовий запис про смерть №31 та видано свідоцтво про смерть від [INFO] (а.с.10). З огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, суд не має жодних сумнівів у тому, що [PERSON], який помер [INFO] був рідним батьком заявниці [PERSON], незважаючи на те, що відомості про його прізвище у його паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть, яке видається на його основі, відрізняються від відомостей про прізвище, яким іменується заявниця, і яке вказано в її паспорті громадянина України. Положеннями частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Проте, даючи офіційне тлумачення наведеної норми, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 25 листопада 1997 року у справі №18/1148-97 (громадянки [PERSON] щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи), а також в рішенні від 07 травня 2002 року у справі №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) констатував, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом саме своїх прав чи свобод (абзац дев'ятий пункту 2 рішення від 25 листопада 1997 року). При цьому, такий судовий захист гарантується у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України (абзац третій пункту 4 рішення від 07 травня 2002 року). А за цивільним судочинством України, в силу положень статті 1, частини 1 статті 3 і 4 та частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, захист цивільного права будь-якої людини можливий у тому числі і способом встановлення факту родинних відносин рішенням суду. І оскільки від встановлення факту того, що [PERSON] була рідною донькою [PERSON] залежить виникнення у неї права на його спадщину (а.с.14), яке не визнається нотаріусом, в силу положень частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, таке право підлягає захисту шляхом задоволення її заяви про встановлення факту. Отже

Outcome: approved