Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 25.01.1992 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2013 року вони не проживають разом і не підтримують шлюбних відносин. Спільного господарства не ведуть. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач категорично відмовляється. Неповнолітніх дітей від шлюбу у них немає. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. (а.с. 11) Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала із підстав, що в ньому викладені, додатково та на запитання пояснила, що прожила із відповідачем у шлюбі 20 років. З травня 2013 року разом не проживають, припинили шлюбні стосунки, діти повнолітні, вона не любить та не поважає відповідача. Відповідач та його батьки тиснуть на неї, відповідач погрожує покінчити з життям, якщо вона наполягатиме на розірванні шлюбу. За час спільного проживання позивачка прийшла до висновку про неможливість подальшого спільного проживання із відповідачем. Наданий строк до примирення не призвів, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу, оскільки його існування суперечить її інтересам. Відповідач лише один раз напередодні їй телефонував щоб примиритись, до того жодних спроб до примирення не робив. Позов вона подала для того, щоб шлюб розірвати, жити із відповідачем не бажає. Просила судові витрати не стягувати із відповідача, а залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2015 року позов не визнав, пояснив, що він любить та поважає позивачку, бажає зберегти сім»ю. У них є дочка та внучка. Дійсно із травня 2013 року вони разом не проживають, однак через те, що добудовували будинок. Два роки відповідач переконував дружину проживати разом. За час не проживання, він змінився, визнає свої помилки, хоче, щоб дружина йому повірила та налагодити відносини. За його клопотанням судом було надано строк для примирення тривалістю один місяць. В судове засідання 28.08.2015 року, відповідач, що належним чином та завчасно повідомлений про час та місце його проведення (підпис на обкладинці справи) не з»явився, заяви про проведення судового засідання у його відсутність на надав, позов не оспорив. Відповідно до ч.5 ст. 75 ЦПК України судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, про час і місце наступного судового засідання може бути повідомлено під розписку. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, про що заявила у судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як строк наданий сторонам для примирення не дав позитивних результатів, відповідач не досяг примирення та збереження сім'ї, позивачка вважає збереження сім'ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, так як це суперечить її інтересам, спроби відповідача до примирення не привели ні до чого. Також судом враховується вік сторін, що є людьми із сформованими поглядами на життя, дійсні причини подачі позову про розірвання шлюбу, а саме те, що позивачка 16.06.2015 року звернулась до суду із позовом саме для того, щоб шлюб, який існує лише формально розірвати, а не для того, щоб спонукати відповідача якимось чином змінити поведінку чи примиритись із ним, тривалість шлюбу, який грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, відсутність у сторін неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.01.1992 року, який зареєстровано Станіславчицькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №1 (а.с. 3) Згідно довідки квартального комітету «Велика Жмеринка» від 12.06.2015 р. позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], її чоловік [PERSON] з 12.05.2013 р. не проживає за даною адресою, [PERSON] проживає за вказаною адресою одна. (а.с. 5) Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Так, частиною 1 ст. 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч.2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Термін, наданий сторонам для примирення позитивних результатів не дав. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ст.ст. 3 ч. 2, 21 ч.1, 24 ч. 1 , 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 СК України,

Outcome: approved