Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання вказавши, що з 14 липня 2012 року по 06 серпня 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно не надає допомоги на утримання як дитини так її, матеріально їх не забезпечує. Матеріальне становище та стан здоровя відповідача дозволяє йому утримувати як дитину так і дружуну, але він добровільної робити цього не бажає. Так як, відповідач їх добровільно не забезпечує, звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Зазначене обґрунтовував тим, що у провадженні Вишгородського районного суду перебуває заява позивача про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), проти розміру яких він не заперечує. Зазначив, що на його у триманні також перебуває матір [PERSON], яка є пенсіонеркою, хворіє на цукровий діабет і потребує постійного лікування та отримує мінімальну пенсію у розмірі 1512,28 грн., а тому надавити матеріальну допомогу на утримання дружини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку не має можливості. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14 липня 2012 року року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції м. Бахмач, актовий запис № 49 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). 06.08.2018 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 28). З довідки виданої Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 22.03.2018 року № 251 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [INFO] та її син [PERSON], [INFO] дійсно знаходиться на утриманні матері (а.с. 8). Частиною 2 та ч. 3 ст. 84 СК України вказано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач подав до суду заяву у якій, зазначив, що не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. У звязку із тим, що відповідач на утриманні має матір, яка є пенсіонеркою та отримує мінімальний розмір пенсії, надав суду заяву у якій погодився сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини, суд вважає, що з нього можуть бути стягнути аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704, 80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial