Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, їй стало відомо, що відповідач є власником житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями, а також земельної ділянки площею 0,1799 га. Крім того, відповідач виїжджає на тривалі терміни для роботи за кордоном. Зазначає, що стан здоров`я спільних дітей не покращується, їх захворювання вимагають постійних матеріальних витрат ла лікування, обстеження та оздоровлення. Вважає, що матеріальний стан відповідача змінився в сторону покращення у зв`язку із придбанням ним житлового будинку та земельної ділянки, а тому це є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, оскільки у неї на утриманні перебуває малолітній син від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , який часто хворіє та мама [PERSON] , яка є пенсіонером. А тому, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 10-11). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дитини віком до від 6 до 18 років: з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як з`ясовано в судовому засіданні та слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1799 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які він набув у власність 10.09.2014 року згідно договорів купівлі-продажу (а.с. 6-7). Крім цього, на утриманні позивача знаходиться непрацездатна матір. Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з моменту ухвалення вищезазначеного рішення у сторін змінився майновий стан, зокрема внаслідок набуття відповідачем у власність нерухомості та наявності на утриманні позивача непрацездатної особи, а тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом і значно збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: до 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд зважає на ту обставину, відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial