Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 02 вересня 1995 року по 31 жовтня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Починаючи з 17 вересня 2012 року через погіршення відносин позивачка переїхала до батьків, фактично припинивши шлюбні відносини та ведення спільного господарства зі [PERSON] У зв'язку з цим, позивачка просить встановити факт окремого проживання та окремого ведення господарства з відповідачем в період з 17 вересня 2012 року по 31 жовтня 2013 року. Суд, заслухавши представника позивача, яка наполягала на задоволенні позову, відповідача та його представника, які заперечували проти задоволення позову, показання свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно з поважних причин. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. У судовому порядку, за змістом ст.256 ЦПК України, можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому за наявності спору про право справа розглядається у позовному провадженні. Судом встановлено, що з 02 вересня 1995 року по 31 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7, 9). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). З рішення Путивльського районного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони більше року спільно не проживають, не спілкуються та спільного господарства не ведуть. Представник відповідача - адвокат [PERSON], позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнав повністю, через фактичне створення позивачкою нової сім'ї збереження шлюбу вважав неможливим (а.с.9). З акта про підтвердження фактичного проживання неповнолітньої дитини вбачається, що [PERSON], [INFO], з 17 вересня 2012 року проживає у квартирі [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Представник позивачки стверджувала, що такий же акт був прийнятий судом як доказ при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ні відповідач, ні його представник таких її стверджень не заперечували. Рішення Путивльського районного суду від 28 листопада 2013 року, яким стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], містить посилання на комісійний акт, яким підтверджується, що [PERSON] разом з дитиною проживала окремо від [PERSON] (а.с. 43). При цьому свідок [PERSON], яка є квартальною і була у складі комісії, що підписала вищевказаний акт, показала, що у 2012 році [PERSON] разом із сином, який на той час вступив на навчання до ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», переїхала жити до батьків у [ADDRESS]. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] - мати позивачки, та [PERSON] - сусідка по під'їзду в будинку [ADDRESS]. Як показав свідок [PERSON], що є сином сторін, після істотного конфлікту між його батьками у вересні місяці 2012 року мати - [PERSON], разом з ним стала проживати у квартирі своєї матері - [PERSON], і більше до [PERSON] не поверталась. Останній дійсно давав йому гроші, купував речі, дарував подарунки, однак [PERSON] грошей не давав. Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання учня ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» [PERSON] від 09 жовтня 2012 року, з якого вбачається, що місцем проживання учня є квартира [ADDRESS], а сім'я складається з чотирьох осіб: [PERSON], мати - [PERSON], баба - [PERSON], дід - [PERSON] (а.с.55). Зазначений акт підписано, крім заступника директора та майстра, класним керівником - [PERSON], яка, будучи допитаною у якості свідка, підтвердила, що вона разом з майстром на початку навчального року на першому курсі перевіряла умови проживання учнів, зокрема, і [PERSON] за адресою: [ADDRESS], і саме вона склала цей акт. Що стосується показань свідків [PERSON] - матері відповідача, [PERSON] - його сестри та [PERSON] - сусіда відповідача, про те що позивачка продовжувала спільно з відповідачем до розірвання шлюбу, то вони спростовуються іншими доказами, дослідженими судом. Доводи представника відповідача - [PERSON] про те, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично існувала до розірвання шлюбу, що, на його думку, підтверджується тим, що [PERSON] мала ключі від будинку [ADDRESS] і [PERSON] давав гроші на утримання сина, є непереконливими, оскільки наявність у неї ключів від будинку, в якому вона раніше проживала, не свідчить про наявність у неї сімейних відносин з відповідачем, як і надання ним грошей на утримання дитини не свідчить про ведення спільного господарства, оскільки утримання дитини є його батьківським обов'язком відповідно до закону. І посилання представника відповідача на те, що за спірний період позивачка окремо від відповідача ніякого майна не набула, не є підтвердженням ведення сторонами спільного господарства, оскільки доказів того, що вони разом придбавали будь-яке майно, суду також не надано. Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує, що свідок [PERSON] є матір'ю позивачки, свідки [PERSON] та [PERSON] є відповідно матір'ю та сестрою відповідача, а свідки [PERSON] та [PERSON] є сусідами сторін. Суд також критично оцінює і наданий представником позивачки акт про підтвердження фактичного проживання неповнолітньої дитини, датований 23 лютого 2015 року, оскільки хоча рішення Путивльського районного суду від 28 листопада 2013 року, яким стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], і містить посилання на комісійний акт, яким підтверджується, що [PERSON] разом з дитиною проживала окремо від [PERSON], проте відсутні підстави вважати, що це один і той же акт, більше того у вищевказаному рішенні суду встановлено лише факт окремого проживання сторін на час розгляду справи за позовом про стягнення аліментів (а.с.42). Не викликають сумнівів у суду показання свідка [PERSON], який є сином сторін, у тій частині, що після того, як він з матір'ю став проживати по [ADDRESS], більше за місцем реєстрації вони не проживали. Ці показання об'єктивно підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання учня ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» [PERSON] від 09 жовтня 2012 року, складеним класним керівником [PERSON], яка як свідок підтвердила достовірність викладених в акті обставин. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами достовірно підтверджується, що [PERSON] станом на 09 жовтня 2012 року разом із сином - [PERSON], проживала по [ADDRESS], окремо від свого чоловіка - [PERSON], тому суд дійшов висновку про встановлення факту окремого проживання сторін саме з цієї дати. Будь-яких обставин, які б підтверджували, що сторони вели спільне господарство під час окремого проживання, судом не встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. У зв'язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial