Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 07.03.2008 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Тому просила стягувати із відповідача аліменти в свою користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, наведених в ньому, та просила суд про його задоволення. Додатково вказала, що постійної роботи не має, її середньомісячний дохід становить 1000-1500 грн. Відповідач позов визнав частково та погодився сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Вказав, що немає змоги сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень, скільки на має постійного місця роботи. Зазначив, що його середній заробіток також становить 1000-1500 гривень в місяць. Підтвердив, що зареєстрований і проживає в [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 березня 2008 року (а.с. 4) сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2008 року у Монастирецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №01 (а.с. 3). Сторони по справі є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 6). Із копії довідки ТзОВ «ЖЕО Сервіс - Житло» № 204 від 07.05.2015 року вбачається, що дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з матір»ю [PERSON]. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та відсутності доказів про те, що позивач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте, він є особою працездатного віку і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial