Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю її з відповідачем квартиру [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ 21213, державний номерний знак [NUMBER]; провести поділ спільної сумісної власності подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію ? частини ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21213, державний номерний знак [NUMBER]. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 14 серпня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина, [PERSON], [INFO], та який є інвалідом дитинства. За рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дитини визначено з позивачкою. В період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано майно: квартира [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки, як вказує позивачка, вона доглядала за дитиною-інвалідом та не мала на часу на оформлення документів, право власності на вказане майно було оформлене за відповідачем. Шлюбний договір між сторонами не укладався, жодних домовленостей про зміну розміру часток у праві спільної сумісної власності між ними не було. За таких обставин позивачка вважає, що набуте за час шлюбу нерухоме та рухоме майно належить їй з відповідачем на праві спільної сумісної власності, і за нею має бути визнано право власності на ? частину такого майна, у зв'язку із чим вона і вимушена звернутись до суду. В ході розгляду справи [PERSON] неодноразово збільшувала та уточнювала позові вимоги та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю її з відповідачем квартири [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ 21114, державний номерний знак [NUMBER], холодильник Indesit, телевізор LG, телевізор Philips, телевізор LG, шафу для одягу, спальний гарнітур, два дивана, ноутбук Lenovo, ноутбук Samsung, пилосос Thomas, кондиціонер Midea, шафу-купе, пральну машину Samsung, бойлер Gorenie, тренажер орбітрек, комп'ютер (системний блок, монітор Philips), два комода, чотири люстри, тюль; провести поділ спільної сумісної власності подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак [NUMBER]; виділити в особисту власність [PERSON] спальний гарнітур, пилосос Thomas, пральну машину Samsung, кондиціонер Midea, телевізор LG 2011 року випуску вартістю 2 500 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію ? частини ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21213,державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка, [PERSON], та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просили суд здійснити розподіл сумісного майна подружжя згідно внесених змін до позовних вимог в редакції від 18 квітня 2016 року та відповідно до наданих в судовому засіданні уточнень від 28 лютого 2017 року, а саме визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]; автомобіль марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; холодильник-морозильник, телевізор-монітор LG мод. Flatron M2280DM, телевізор «LG мод. 29FS6RN», телевізор «Samsung мод. CS-21K5Q», шафу-купе, набір корпусної меблі спальні білого кольору, що складається з шафи 2-х дверної, 2 тумб під телевізор, навісних антресолей, кутового комп'ютерного столу, дивана бежевого кольору, дивана коричневого кольору, пилососу миючого «THOMAS TWIN T2 aquafilter type 788/H3», кондиціонеру «Midea», пральної машини «Samsung мод. WF1600WCW/YLP», водонагрівач «GORENJE GBFU 100N», комод, гардинне полотно розміром 2,5х4м, світильник стельовий кухонний сіро-білого кольору, світильник стельовий зі скла білого кольору, світильник стельовий, світильник стельовий 1-х рожковий зі скла білого кольору. Провести розподіл спільної сумісної власності майна [PERSON] та [PERSON] наступним чином: виділити позивачці та визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]; набір корпусної меблі спальні білого кольору, що складається з шафи 2-х дверної, 2 тумб під телевізор, навісних антресолей, кутового комп'ютерного столу, пилосос миючий «THOMAS TWIN T2 aquafilter type 788/H3», кондиціонер «Midea», пральну машину «Samsung мод. WF1600WCW/YLP», телевізор-монітор «LG мод. Flatron M2280DM»; виділити відповідачу та визнати за ним право власності на ? частку квартири № 2 розташованої в будинку № 55 по вулиці Велика Набережна в місті Кременчуці Полтавської області, автомобіль марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , холодильник-морозильник «Indesit C132NFG.016», телевізор «LG мод. 29FS6RN», телевізор «Samsung мод. CS-21K5Q», шафу-купе розміром 330х40х250см, диван бежевого кольору, дивана коричневого кольору, водонагрівач «GORENJE GBFU 100N», комод, гардинне полотно розміром 2,5х4м, світильник стельовий кухонний сіро-білого кольору, світильник стельовий зі скла білого кольору, світильник стельовий, світильник стельовий 1-х рожковий зі скла білого кольору; припинити право власності [PERSON] на автомобіль марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну компенсацію вартості ? частки автомобіля марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи проти запропонованого позивачкою, із врахуванням змін в редакції від 28 лютого 2017 року, варіанту поділу спільного майна подружжя, окрім вимоги в частині визнання за останньою права власності на пральну машину «Samsung мод. WF1600WCW/YLP», просив виділити йому та визнати за ним право власності на вказане майно. Одночасно прохав суд прийняти до уваги той факт, що кошти для здійснення внесків з метою придбання квартири та автомобіля він, перебуваючи у шлюбі з позивачкою, частково позичав у своїх батьків. Представник третьої особи, публічного акціонерного товарситва «Укрсиббанк» (який є правонаступником акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк), в судове засідання не з'явився, однак в ході розгляду справи надав до суду клопотання, де зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2015 року, сторони, [PERSON] та [PERSON], з 14 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано зазначеним рішенням суду. Частиною 3 статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом достовірно встановлений факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 2004 року по 2015 рік. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 20 березня 2006 року Крюківського відділу реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, а саме із посвідчення [NUMBER], дитина [PERSON], [INFO], являється інвалідом з дитинства. Після розірвання шлюбу між сторонами рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року місце проживання дитини визначено з матір'ю, [PERSON] Згідно матеріалів справи, а саме договору про іпотечний кредит №11096977000, укладеного 15 грудня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 105 000 грн. на придбання квартири [ADDRESS]. Так, судом встановлено і не оспорюється сторонами по справі, за відповідачем, [PERSON], зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., та зареєстрованого в реєстрі за №21360. Зазначений факт також підтверджується листом КП «Кременчуцьке МБТІ» №1169 від 07 квітня 2016 року. 15 грудня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] було укладено іпотечний договір б/н , у відповідності до якого з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит №11096977000 АКІБ «Укрсиббанк» прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Також, відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], листа Територіального сервісного центру №5342 від 05 квітня 2016 року за вих..№1442, відповідач, [PERSON], є власником автомобіля ВАЗ 21114 ЗНГ, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], право власності на який за відповідачем зареєстровано у 2010 році. Окрім того, під час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбане наступне майно: холодильник-морозильник «Indesit C132NFG.016», телевізор-монітор «LG мод. Flatron M2280DM», телевізор «LG мод. 29FS6RN», телевізор «Samsung мод. CS-21K5Q», шафа-купе розміром 330х40х250см, набір корпусної меблі спальні білого кольору, що складається з шафи 2-х дверної, 2 тумб під телевізор, навісних антресолей, кутового комп'ютерного столу, диван бежевого кольору, диван коричневого кольору, пилосос миючий «THOMAS TWIN T2 aquafilter type 788/H3», кондиціонер «Midea», пральна машина «Samsung мод. WF1600WCW/YLP», водонагрівач «GORENJE GBFU 100N», комод, гардинне полотно розміром 2,5х4м, світильник стельовий кухонний сіро-білого кольору, світильник стельовий зі скла білого кольору, світильник стельовий, світильник стельовий 1-х рожковий зі скла білого кольору. Факт придбання зазначеного вище майна в період спільного проживання у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджено та не оспорено останніми в судовому засіданні. Згідно із частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Згідно із частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто, аналіз вказаних норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що зазначене вище рухоме та нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], автомобіль ВАЗ 21114 ЗНГ, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], холодильник-морозильник «Indesit C132NFG.016», телевізор-монітор «LG мод. Flatron M2280DM», телевізор «LG мод. 29FS6RN», телевізор «Samsung мод. CS-21K5Q», шафа-купе розміром 330х40х250см, набір корпусної меблі спальні білого кольору, що складається з шафи 2-х дверної, 2 тумб під телевізор, навісних антресолей, кутового комп'ютерного столу, диван бежевого кольору, диван коричневого кольору, пилосос миючий «THOMAS TWIN T2 aquafilter type 788/H3», кондиціонер «Midea», пральна машина «Samsung мод. WF1600WCW/YLP», водонагрівач «GORENJE GBFU 100N», комод, гардинне полотно розміром 2,5х4м, світильник стельовий кухонний сіро-білого кольору, світильник стельовий зі скла білого кольору, світильник стельовий, світильник стельовий 1-х рожковий зі скла білого кольору, є об'єктом права спільної сумісної власності позивачки та відповідача, у зв'язку із чим позовні вимоги [PERSON] в частині визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Твердження відповідача стосовно того, що суд має прийняти до уваги факт позики ним у своїх батьків грошових коштів на придбання зазначеного вище майна, на підтвердження чого позивачем надано розписки від 15 травня 2015 року, суд враховує наступне. Частиною 3 статті 61 Сімейного кодексу України встановлено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 4 статті 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. На підставі викладеного суд вважає зазначене вище майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки кошти, одержані відповідачем в борг, були використані на придбання цього майна в інтересах сім'ї. Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Враховуючи вказану норму чинного законодавства, приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна, суд приходить до висновку про необхідність поділу квартири [ADDRESS] із визначенням сторонам ідеальних часток, а саме виділити [PERSON] та [PERSON] по ? частці зазначеної квартири, та визнати за ними право власності на вказані частки. Стосовно поділу автомобіля ВАЗ 21114 ЗНГ, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], ринкова вартість якого, згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №84 від 30 червня 2016 року, становить 88 994, 61 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 71 Сімейного кодексу України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно із положеннями статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Приймаючи до уваги вищевикладені положення чинного законодавства, оскільки зазначений вище автомобіль, який є спільною власністю подружжя, є неподільною річчю, приймаючи до уваги запропонований позивачем варіант розподілу майна в частині залишення автомобіля у власність відповідача, та відсутність заперечень з боку останнього, суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] права власності на зазначений автомобіль з одночасним припиненням права власності на нього [PERSON], та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну компенсацію вартості ? частки автомобіля марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яка становить 44 497,30грн. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Згідно із пунктом 22 зазначеної Постанови, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Так, вирішуючи питання щодо поділу між сторонами іншого майна, визнаного судом спільним майном подружжя, загальна вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №П-122 від 18 жовтня 2016 року, складає 41 600 грн., суд вважає за необхідне провести його розподіл за запропонованим позивачем варіантом із врахуванням інтересів дитини, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, що достовірно встановлено в судовому засіданні, та є інвалідом з дитинства, у зв'язку із чим має особливі потреби та потребує особливого догляду, а саме: Виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на набір корпусної меблі спальні білого кольору, що складається з шафи 2-х дверної, 2 тумб під телевізор, навісних антресолей, кутового комп'ютерного столу вартістю 6800 грн.; пилосос миючий «THOMAS TWIN T2 aquafilter type 788/H3» вартістю 3000 грн.; пральну машину «Samsung мод. WF1600WCW/YLP» вартістю 3000 грн.; кондиціонер «Midea» вартістю 4000 грн.; телевізор-монітор, згідно маркування «LG мод. Flatron M2280DM» вартістю 2500 грн., а всього на загальну суму 19 300 грн. За [PERSON] суд вважає за необхідне визнати право власності на холодильник-морозильник, згідно маркування «Indesit C132NFG.016» вартістю 2800 грн.; телевізор «LG мод. 29FS6RN» вартістю 1000 грн.; телевізор «Samsung мод. CS-21K5Q» вартістю 1200 грн.; шафу-купе розміром 330х40х250см вартістю 6000 грн.; диван бежевого кольору вартістю 3500 грн.; диван коричневого кольору вартістю 3000 грн.; водонагрівач «GORENJE GBFU 100N» вартістю 2000 грн.; комод вартістю 500 грн.; гардинне полотно розміром 2,5х4м вартістю 600 грн.; світильник стельовий кухонний сіро-білого кольору вартістю 300 грн.; світильник стельовий зі скла білого кольору вартістю 500 грн.; світильник стельовий вартістю 400 грн.; світильник стельовий 1-х рожковий зі скла білого кольору вартістю 500 грн.; а всього загальною вартістю 22 300 грн. Оскільки згідно здійсненого поділу [PERSON] виділено майно, загальна вартість якого є більшою за загальну вартість майна, виділеного [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки різницю вартості присудженого майна в розмірі 1 500 грн. Позовні вимоги в частині обсягу майна, що, на думку позивача, є спільною частковою власністю, а саме в частині визнання зазначеним вище об'єктом ноутбука Lenovo, ноутбука Samsung, тренажеру Орбітрек, комп'ютеру (системний блок, монітор) та комоду не підлягають задоволенню з підстав недоведеності походження цього майна та його наявності. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із частиною 3 статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка, [PERSON], звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, в редакції, яка була чинна станом на дату її звернення до суду. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, в редакції, яка була чинна станом на дату звернення [PERSON] до суду, встановлені ставки сплати судового збору за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, яка становила 1 378 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] в дохід держави судового збору в розмірі 1 850,40 грн., виходячи з наступних розрахувань: 150 490 грн. (вартість квартири) + 88 994,61 грн. (вартість автомобіля) +41 600 грн. (вартість іншого майна) = 281 084,61 грн.; 281 084,61 грн./2= 140 542,30 грн. (рівні частки сторін); 140 542,30 грн. + 44 497,30 грн. (вартість ? частини автомобіля) = 185 039,60 грн. (частка відповідача); 185 039,60 грн. * 1% = 1 850,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial