Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. З 25.06.2018 р. по 02.07.2018 р. позивачем здійснено подорож до Туреччини. Туристичний продукт придбано через ТОВ «Ларец» у туристичної компанії ТОВ «Пегас Туристик». Виліт до України, відповідно до умов договору мав бути здійснений ТОВ «Авіакомпанія браво» 20.07.2018 р., номер рейсу BAY5418 з м. Ізмір. Між тим, даний рейс спочатку було відкладено, а потім рейс скасовано. Пояснень щодо поважності підстав відкладення та скасування рейсу вильоту працівниками ані авіакомпанією, ані працівниками ТОВ «Пегас Туристик» надано не було. За інформацією аеропорту м. Ізмір, відомості щодо нездійснення рейсу Авіакомпанії не надходили. Рейс виконано іншим перевізником і на 16 годин пізніше, ніж обумовлено умовами договору. У липні 2018 р. позивачем було заяви до відповідачів подано заяви щодо виплати, передбаченої законодавством компенсації , однак відповідь не була надана. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно з урахуванням дальності польоту - 400 євро, що становить 12 685 грн. 66 коп., а також з кожного з відповідачів 5 000,00 грн. моральної шкоди, яка полягає у хвилюваннях щодо майбутнього, відсутності майже добу інформації щодо можливості повернення додому і проведенні цього часу на території аеропорту в сподіваннях та без впевненості щодо подальшої долі, з постійним, наростаючим відчуттям тривоги. 05.02.2019 р. Московським районним судом м. Харкова відкрито провадження у справі та в судовому засіданні 12.08.2019 р., враховуючи п. 4 ст. 30 ЦПК України, вирішено питання про передачу справи для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 11.10.2019 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про справи до провадження , вирішено питання про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником ТОВ «Авіакомпанія браво» подано відзив на позов, де зазначено наступне. Товариство заперечує проти позову за безпідставністю та недоведеністю вимог. Так, правовідносини сторін випливають з договірних правовідносин, отже відшкодування моральної шкоди можливо в разі, коли її стягнення передбачено договором. Відповідно до положень ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки і в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Усіх пасажирів затриманого рейсу BAY5418 було надано повне обслуговування передбачене положеннями «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. за № 735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 р. за № 2219/22531 та технологією перевізника. Товариство з обмеженою відповідальністю не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Від представника Турагенства «Ларец» пояснення по суті спору в адресу суду не надходили. Позивач [PERSON] просила розглядати справу за її відсутністю. Зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів, третьої особи в удове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наявним доказам, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і це не заперечується сторонами, що [PERSON] з 25.06.2018 р. по 02.07.2018 р. здійснено подорож до Туреччини. Туристичний продукт, як свідчать матеріали справи, надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик». З авіаквитка, копія якого наявна в матеріалах справи, повернутись на Україну [PERSON] мала 02.07.2018 р. рейсом BAY5418 з аеропорту міста Ізмір до міста Києва (аеропорт Бориспіль) , Київ-Тирана, який здійснювався ТОВ «Авіакомпанія Браво». Роздруківка з мережі інтернет свідчить про те рейс BAY5418 02.07.2018 р. було скасовано. Дана обставина, як свідчить відзив представника ТОВ «Авіакомпанія Браво», не оспорюється представником відповідача. Позивач зазначає, що у зв`язку із скасуванням рейсу та не надання туристичною компанією та ТОВ «Авіакомпанія Брава» передбачених законом пояснень тощо, відповідачі мають сплатити відповідну компенсацію та відшкодувати спричинену моральну шкоду. Представник ТОВ «Авіакомпанія Браво» зазначає, що усім пасажирам рейсу BAY5418 було надано обслуговування передбачене чинним законодавством. Приписами ст. 105 Повітряного кодексу України визначено наступне. У разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин пятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Відповідно до я. 2 ст. 105 зазначеного Кодексу авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. Перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів, відповідно до ч. 3 ст. 105 Повітряного Кодексу України.. Доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладання договору повітряного перевезення - що визначено у ч. 4 ст. 105 Повітряного кодексу України. Частина 5 ст. 105 Повітряного кодексу України вказує, що у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; 2) місця в готелі у разі, якщо пасажири змушені чекати на відправлення впродовж однієї або більше ночей чи якщо час додаткового очікування відправлення більший, ніж передбачалося; 3) наземний трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт; 4) два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. В свою чергу за ч. 5 ст. 104 Повітряного кодексу України, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Частиною 6 ст. 104 Повітряного кодексу України визначено, що перевізник має право зменшити розмір компенсації, визначеної у частині п`ятій цієї статті, на 50 відсотків, якщо пасажиру пропонується заміна маршруту перевезення до його пункту призначення альтернативними рейсами, час прибуття яких не перевищує запланованого: на дві години - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; на три години - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години - для рейсів, не зазначених у абзацах другому та третьому цієї частини. Відстань, зазначена в цій частині цієї статті, вимірюється за методом ортодромічної відстані маршруту. Аналогічні положення закріплено і в Правилах повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. № 735. Виплата компенсації не звільняє перевізника від обов`язку запропонувати пасажиру на вибір послуги та відшкодування витрат, передбачених частиною другою цієї статті та частиною п`ятою статті 105 цього Кодексу, як це визначено ч. 7 ст. 104 Повітряного кодексу України. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства, відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про ткризм». За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як це визначено ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником відповідача не було надано доказів, не було їх отримано і під час розгляду прави, які б дали суду підстави вважати, що авіаперевізник не має нести відповідальність за скасування рейсу у зв`язку із наявністю обставин, передбачених вищенаведеними нормами матеріального права. Також суд не може покласти в основу рішення твердження представника відповідача щодо надання пасажирам рейсу BAY5418 повного обслуговування, передбаченого положеннями «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. за № 735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 р. за № 2219/22531 та технологією перевізника, оскільки за відсутності підтвердження даної обставини належними та допустимими доказами, такі доводи є припущеннями. Позивач зазначає, і це не спростовано представником ТОВ «Авіакомпанія Браво», відстань між м. Київ та м. Ізмір становить приблизно 1640 км. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню компенсація у розмірі 400,00 Євро, що станом на час звернення до суду з даним позовом становить 12 685 грн. 66 коп. Разом з тим, зазначені грошові кошти мають бути стягнуті з ТОВ «Авіакомпанія Браво», оскільки матеріали справи не містять відомостей про порушення ТОВ «Пегас Туристк» зобов`язань перед позивачем, за відсутності договору укладеного між позивачем та відповідачем, та відсутності доказів, які надають суду можливість для застосування до правовідносин, що виникли між ТОВ «Пегас Туристик» та [PERSON] положень Повітряного кодексу України щодо стягнення відповідної компенсації. Позивач також просить стягнути з відповідачів 10 000,00 грн. моральної шкоди по 5 000,00 грн. з кожного, з огляду на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України. Відповідно до положень ст. 4, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки і в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`ю людей продукцією у випадах, передбачених законом. Таку позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 р. у справі № 6-1575цс16. За обставин встановлених в судовому засіданні, зважаючи правовідносини, які виникли між сторонами та зважаючи на те, що підстави вважатижиття і здоров`я позивача під небезпекою не відсутні, суд приходить до висновку про можливість відмовити у задоволенні вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial