Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 02 червня 2011 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у виконкомі Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4. В шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя та різні інтереси. На даний час вона з чоловіком шлюбні відносини не підтримує. Одній утримувати дочку позивачці важко, так як вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. За наведених обставин просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею, стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 червня 2011 року (а.с. 4) сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2011 року у виконкомі Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4. В шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 червня 2012 року (а.с. 5). Відповідач на даний час офіційно працює на посаді водія-електрика групи рятувальних робіт аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення У ДСНС України в Івано-Франківській області, що підтверджується характеристикою з місця роботи (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити на проживанні з матір'ю. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні способу присудження аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дочки в частці від доходу, оскільки він на даний час отримує заробітну плату, що визнано сторонами та підтверджено доказами. Тому з відповідача слід стягувати аліменти в частці від його заробітку, а не в твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України та обставину визнання відповідачем вимог позову, що дає підстави для суду дійти висновку про погодження сторонами розміру аліментів в добровільному порядку, який вони на власний розсуд вважають достатнім для забезпечення дитині умов для її достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку та таким, що відповідає фінансовим можливостям відповідача, а саме в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Т Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір за вимогу про стягнення аліментів підлягає відшкодуванню зі сторони відповідача в дохід держави, оскільки позивачку було звільнено від його сплати. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved