Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є співвласником нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Кожному із співвласників належать частки нежитлової будівлі та приміщення, які знаходяться у загальному користуванні. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 1092,2 м.кв, що включає 22 м.кв. площі, що знаходиться в загальному користуванні співвласників. Оскільки приміщення, які перебувають у загальному користуванні співвласників нежитлової будівлі є об'єктом спільної сумісної власності і розпорядження таким майном здійснюється за згодою всіх співвласників, позивач вважає, що укладенням спірного договору були порушені її права, так як вона та інші співвласники будівлі не надавали своєї згоди на продаж майна, що перебуває у спільній власності. Після переходу приміщень загального користування у власність [PERSON] доступ до приміщень загального користування ускладнився, оскільки вона встановила перегородки між приміщеннями, заблокувала вільний прохід коридором загального користування, що унеможливлює доступ через основний фасадний вхід до інших приміщень даного корпусу. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, розташованих по [ADDRESS] що в цілому складаються з приміщення літ. А, пл.270,7 м.кв., приміщення літ. Б пл. 491,1 м.кв., приміщення літ.Б пл.330,4 м.кв., укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2007 року ; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вказані приміщення. 02.10.2015 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON], як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, про визнання договору купівлі-продажу недійсним. У своєму позові [PERSON] зазначив, що є одним із співвласників нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що оскільки при укладенні між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2007 року договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень згода співвласниками нежитлової будівлі на продаж частки майна, що є у спільній власності не надавалась, частка у спільному майні в натурі виділена не була, [PERSON] та [PERSON] не мали права укладати спірний договір. Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, укладений 27.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на такі приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги позивач підтримала, просила задовольнити. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], Костянецький А.Г., в судовому засіданні підтримав позов [PERSON], також просив задовольнити позов [PERSON] В обґрунтування позову зазначив , що [PERSON] є одним із співвласників нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Пояснив, що [PERSON] привласнив частину коридору, який знаходиться у загальному користуванні всіх співвласників будівлі і за спірним договором купівлі-продажу торгово-складських приміщень від 27.04.2007 року продав [PERSON] приміщення, які перебувають в загальному користуванні співвласників за відсутності на це згоди співвласників майна . В порушення норм пожежної безпеки [PERSON] облаштувала склад, чим ускладнила доступ інших співвласників до належних їм приміщень. На підставі вищевикладеного просив суд позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав. Також визнав позов [PERSON] Пояснив, що на момент укладення спірного договору з [PERSON] він допустив помилку, не отримавши згоду всіх співвласників на відчуження майна, яке є спільною власністю. Підтвердив той факт, що після укладання договору купівлі-продажу, [PERSON] облаштувала склад, заблокувавши прохід до коридору, встановила двері, обмеживши доступ до ліфта. . Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] визнала. Зазначила, що [PERSON] не отримував згоди співвласників будівлі на продаж [PERSON] майна, що перебуває у спільній власності. Вважає, що при обладнанні складу з боку [PERSON] порушень не допущено, оскільки площа будівлі, на якій розміщено склад , належить їй на праві власності за договором купівлі-продажу, укладеним із [PERSON] Представник третьої особи ПрАТ «Електронні технології» Костянецький А.Г. підтримав позов [PERSON], просив задовольнити в повному обсязі. Третя особа ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду докази, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2002 року, серія ВАВ №116031, зареєстрованого в реєстрі за №5692, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б.(а.с.57) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, серія ВКО №453980 від 29.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В, зареєстрованого в реєстрі за №7475, належить нежитлове приміщення загальною площею 17,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.59) ПрАТ «Електронні технології» також є співвласником частини будівлі по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини будівлі та споруди від 11.06.1999 року серії АВА № 789732, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4892.(арк.с.58). 27.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу торгово-складських приміщень, серія ВЕО №635419. Відповідно до вищевказаного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила вбудовані торгово-складські приміщення, розташовані по [ADDRESS], що в цілому складаються з: приміщення літ. А, пл.270,7 м.кв., приміщення літ. Б пл. 491,1 м.кв., приміщення літ.Б пл.330,4 м.кв. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрований в реєстрі за №6010, (а.с.78) Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №5-16 від 10.02.2016 року до складу приміщень, придбаних [PERSON] у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.04.2007 року входять площі загального користування, які зазначені у договорі серії ВАВ №116032 ( договір купівлі-продажу від 03.10.2002 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] придбав у власність частину нежитлового приміщення, що включала приміщення загального користування(а.с.10)) та площі, які повинні знаходитись у загальному користуванні співвласників будівлі. За договором купівлі-продажу від 27.04.2007 року відбулося відчуження площі у нежитловій будівлі, яка не була предметом договорів купівлі-продажу від 03.10.2002 року. серії ВАВ №116032 та серія ВАВ №116033, відповідно до яких [PERSON] придбав у власність частину будівель за адресою: [ADDRESS]. Вказане збільшення відбулося за рахунок приєднання частини площі коридору загального користування (а.с.91-92) Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим: актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що при укладанні 27.04.2007 року договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, [PERSON]. не був уповноважений співвласниками будівлі на здійснення правочинів щодо розпорядження спільним майном - приміщеннями загального користування. Так, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про надання позивачами письмової та нотаріально посвідченої згоди на укладення договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, що знаходиться в загальному користуванні. Вказана обставина не заперечувалась сторонами по справі. Таким чином, внаслідок укладення між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2007 року договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень, розташованих по [ADDRESS] були порушенні права співвласників нежитлової будівлі, позивачів [PERSON] та [PERSON] на володіння, користування, розпорядження спільним майном. На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання відповідачами позовів, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів [PERSON] та [PERSON], як співвласників нежитлової будівлі, розташованої по [ADDRESS], підлягає судовому захисту в спосіб, визначений законом, а саме шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу недійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В ст. 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. З огляду на визнання судом недійсним договору купівлі-продажу вбудованих торгово-складських приміщень від 27.04.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], державна реєстрація права власності за [PERSON] на спірні приміщення, розташовані по [ADDRESS]

Outcome: approved