Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений Звенигородською державною нотаріальною конторою 31 серпня 2010 року за № 1-2742 на належну йому частину квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] та усунути [PERSON] від спадкування за правом представлення. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON] помер 26 серпня 2013 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді ? квартири [ADDRESS], яку вони придбали у спільну власність шляхом приватизації. Вона є спадкоємцем першої черги та звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину. Нотаріус їй повідомила, що з аналогічною заявою звернувся спадкоємець за заповітом [PERSON] До того часу їй не було відомо про існування заповіту. Вона вважає, що заповіт на користь [PERSON], який є онуком її покійного чоловіка, має бути визнаний недійсним, оскільки покійний [PERSON] останні кілька років перед смертю страждав хронічними психічними хворобами, знаходився під наглядом районного лікаря психіатра, а тому не міг перебувати в тверезому розумі та при здоровій памяті, щоб вчиняти будь-які осмислені правочини, в т.ч. і стосовно спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просила визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] Будучи допитаною в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] з 1980 року. Приблизно в серпні 2009 року помітила відхилення в його поведінці. [PERSON] став проявляти агресивність, розратованість, втрачав орієнтацію на місцевості та в часі, мав схильність до вигадування та фантазування. [PERSON] безпідставно ображав сусідів, провокував сварки і скандали, намагався створювати конфліктні ситуації, проте на наступний день нічого не памятав. Вигадував, що закінчив пять інститутів та часто розмовляв сам із собою. Він не впізнавав сусідів та плутав їх імена. Іноді задавав прості питання щодо речей навколо, як маленька дитина. Цікавився, що за річ, навіщо вона використовується. Міг переплутати сіль і цукор, не міг визначити, що таке лопата чи сапа, інші речі побуту. З часом стан [PERSON] погіршувався та його треба було помістити в лікарню, однак вона жаліла його. Помістили [PERSON] в психіатричну лікарню лише в 2013 році, коли він побив її в приступі агресії. Онук її чоловіка [PERSON] іноді приїздив до них та вони давали йому гроші. При похованні [PERSON] онука не було. Про складання заповіту на користь онука [PERSON] їй нічого не говорив. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримав повністю та просив їх задовольнити. Стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення за відсутності позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 лютого 1989 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть від 28.08.2013 року [PERSON] помер 26 серпня 2013 року в м. Звенигородка (а.с. 7). 31 серпня 2010 рокуЗвенигородською державною нотаріальною конторою Черкаської області посвідчено заповіт [PERSON] на користь [PERSON] на належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). 06 вересня 2013 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась дружина померлого [PERSON] та було заведено спадкову справу № 54975244, а 11 листопада 2013 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] (а.с. 25, 29). Позивач [PERSON] вважає, що заповіт [PERSON] необхідно визнати недійсним, оскільки на момент складання заповіту він був психічно хворим та не міг усвідомлювати свої дії. На підтведдження своїх вимог просила допитати свідків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою померлого [PERSON] та знала його з 1998 року. З 2009 року стала помічати відхилення в поведінці [PERSON] Він проявляв агресивність, розратованість, мав схильність до вигадування та фантазування. [PERSON] часто вступав в суперечки із сусідами, а на наступний день не памятав нічого про це та спілкувався так, ніби нічого і не було. Він іноді не впізнава сусідів та плутав їхні імена. Поведінка [PERSON] з часом погіршувалась, однак дружина [PERSON] жаліла його та не поміщала в психіатричну лікарню. В 2013 році він побив [PERSON] та його забрали в психіатричну лікарню. Онука [PERSON] вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сімейним лікарем на дільниці, де проживав [PERSON] За останні 5 років до смерті хворий [PERSON] знаходився на «Д» обліку з діагнозом: Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, атеросклеротична стенокардія напруги, серцева недостатність, розповсюджений атеросклероз, сінільний психоз, церебральний склероз. [PERSON] скаржився на постійні головні болі, безсоння, проявляв дратівливість, був конфліктним, незадоволеним лікуванням, ігнорував лікування та обстеження всіма лікарями. Він відмовлявся від госпіталізації після викликів швидкої допомоги та дружина [PERSON] викликала її, як сімейного лікаря. Вона направляла [PERSON] в кардіологічне відділення, а кардіолог постійно викликала психіатра на консультацію, оскільки він вів себе неадекватно. Була виражена агресивність по відношенню до інших, в тому числі до медичного персоналу. Починаючи з 2009 року у [PERSON] спостерігалася втрата памяті та коли вона приходила до нього додому, він її не впізнавав. Настання смерті [PERSON] було очікуваним. Він помер в реанімаційному відділенні. Свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою померлого [PERSON] та знала померлого з часу свого дитинства. Давно помічала відхилення в поведінці [PERSON] Він був агресивним, роздратованим, втрачав орієнтацію на місцевості та в часі. [PERSON] часто сварився із сусідами, а на наступний день нічого не памятав. Бувало, що забував, як звати сусідів, та навіть дружину [PERSON] Були випадки, коли він бігав за дружиною із сокирою та вона ходила з синяками. Памятає випадки, коли він виходив на балкон і голосно щось розповідав, кидав дітям цукерки, а потім кричав, щоб діти нічого не брали, бо він там щось загубив і буде шукати. З 2009 року до часу смерті [PERSON] проявляв дуже неадекватну поведінку, але його дружина [PERSON] старалась залагодити всі конфлікти. В 2013 році його забрали в психіатричну лікарню. Свідок [PERSON] пояснила, що працює лікарем-психіатром Звенигородської ЦРЛ. [PERSON] знала давно. Вони проживали на одній вулиці та він був її пацієнтом. На обліку поребував приблизно з 2010 року. На прийом звертався і раніше. Спочатку він приходив з дружиною, а потім сам. Коли він приходив сам в 2009-2010 роках, то на облік його не ставили, тому що він не усвідомлював свої дії і не міг дати свою згоду на це. Поставили [PERSON] на облік після перебування у психіатричній лікарні без його згоди. Поводив він себе неадекватно, агресивно по відношенню до інших. Це знали всі родичі і сусіди. Він ні з ким не спілкувався, весь час бубонів щось про себе. В нього були проблеми з памяттю, він часто лікувався в кардіологічному відділенні. Його дружина [PERSON] розповідала, що коли вона була з ним одна у квартирі, то закривалася в кімнаті, оскільки боялася його. Сусіди весь час жалілися, що він веде себе неадекватно, агресивно по відношенню до них. Він вступав в спори з сусідами, а на наступний день не памятав нічого. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав з 1975 року. Вони працювали разом, а останнім часом проживали на одній вулиці. Раніше він займав високі посади, був головою колгоспу в с. Рижанівка. Починаючи з 2008-2009 років став помічати його дивну поведінку. Бувало, що [PERSON] просив його щось привезти з городу, а коли він приїздив, то той запитував, хто він і чого до нього приїхав. Він весь час ходив і сам до себе щось бубонів. Агресивність та роздратованість проявлялися навіть у його зовнішності, особливо у погляді. З сусідами він не спілкувався, а якщо спілкувався, то тільки шляхом суперечок. Після спорів з сусідами на наступний день нічого не памятав. За клопотанням позивача ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 березня 2015 року у справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с. 21). Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 36 від 21.01.2016 року на момент складання заповіту на користь [PERSON], що посвідчений Звенигородською державною нотаріальною конторою 31.08.2010 року, [PERSON] страждав на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного, обумовленого ураженням судин головного мозку (з явищами хронічної атеросклеротичної, дисциркуляторної енцефалопатії), психічного розладу з маячними ідеями обкрадання, отруєння та вираженими інтелектуально-мнестичними розладами, що позбавляло його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 88-92). Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~ \~Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1234 ЦК України передбачає, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст. 1257 ЦК України з а позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Враховуючи те, що на момент складання заповіту [PERSON] страждав на хронічний стійкий психічний розлад, що позбавляло його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними,суд приходить до висновку, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому заповіт необхідно визнати недійсним. При цьому відповідач [PERSON], який позбавляється права на спадкування за заповітом, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. згідно наданого розхрахунку та судовий збір в сумі 243\~грн.60\~коп. На підставі ст.ст. 202, 203, 1216, 1233, 1234, 1257, 1261, 1266 ЦК України,

Outcome: approved