Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, в якому просить суд виселити відповідачів з будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 53. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що 09 липня 2010 року вона отримала у власність домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, будинок №53. У даному будинку зареєстровані [PERSON] та її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] є колишньої невісткою позивачки, інші відповідачі її онуки. Шлюб між сином позивачки та відповідачкою [PERSON] було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року. Оскільки відповідачка та її діти добровільно виселитися та знятись з реєстрації за вищевказаною адресою відмовляються, позивачка вимушена звернутись до суду з наведеним позовом. Позивачка та її представник в судові засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлялись. Відповідачі в судове засідання не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідачки [PERSON] також в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду письмове заперечення. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3331, є власником 33/50 частин домоволодіння під № 53, розташованого в місті Одесі по вулиці Моторна, який складається в цілому з двох черепашникових житлових будинків під літерами «А, З», загальною площею 100,9 кв.м., в тому числі житловою площею 65,8 кв.м., та надвірних споруд: №2-8 огорожа, № І,IV вимощення, розташованих на земельній ділянці площею 1136 кв.м. Дане свідоцтво зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 05.08.2010 року. Як вбачається з будинкової книги, у житловому будинку № 53 по вулиці Моторній в місті Одесі проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 08.08.2001 року, [PERSON] з [INFO]. Малолітня [PERSON] у житловому будинку не зареєстрована, однак проживає там разом з матірю [PERSON]. Позивачка вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають у вказаному будинку. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 04.08.2000 року Відділом РАГС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис №186 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП №008742), між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишено без змін. Заявляючи даний позов, [PERSON] посилалася, як на правове обґрунтування, на положення ст.\~316,\~391 ЦК України, які регулюють поняття, здійснення та захист права власності. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата відповідачем права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені\~Житловим Кодексом\~підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 Житлового Кодексу\~\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом. Частинами ч.1, 4\~ст.156 Житлового Кодексу\~визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, тобто дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.ст.\~9,\~156,\~157 Житлового Кодексу\~сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї\~власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу, але за наявності обставин, передбачених ч. 1\~ст. 116 цього Кодексу. Стороною позивачки не заперечувалося, що відповідачка є колишньою дружиною її сина, вселилась до спірного житла за згодою його власника, до 2016 року сторони проживали однією родиною, тобто відповідачка була членом сім'ї позивачки. У 2016 році шлюб між відповідачкою та сином позивачки було розірвано, а відповідачка продовжує проживати разом зі своїми дітьми та онуками позивачки як раніше.\~\~\~\~\~\~\~\~ Доказів, які б свідчили про те, що\~відповідачі порушують правила, передбачені ч.1\~ст. 116 ЖК України, а саме допускають систематичне руйнування чи псування житла, використання його не за призначенням або систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, суду не надано і про наявність таких не зазначено. Посилання позивача на непорушність права власності не є підставою для позбавлення відповідачів житла. Передбачені ст. ст.\~9,\~156,\~157 ЖК\~обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції, ст.\~319,\~321 ЦК України\~власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені ст.ст.\~156,\~157 ЖК, які гарантують кожній особі, яка вселилась у житло на законних підставах право займати житло, не бути безпідставно виселеною або позбавленою житла. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація та проживання відповідачів у спірному будинку перешкоджає їй вільно володіти та користуватись належним їй жилим будинком. За вказаних обставин, суд вважає, що застосування судом\~ст.391 ЦК України\~при вирішенні питання щодо виселення відповідачів на вимогу власника\~[PERSON] було безпідставним, у той час як на підстави, передбачені\~ст.116 Житлового Кодексу позивачка не посилалась та докази з цього приводу не надавала, а тому у задоволенні заявлених вимог позивачці слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed