Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 12 вересня 2000 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син навчається в Ковельському професійному ліцеї, термін навчання з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року, форма навчання денна. В зв'язку з тим, що син продовжує навчання, він потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] в позовній заяві просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, а саме - по 450 грн. щомісячно в зв'язку з навчанням сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 01 квітня 2014 року і до закінчення його навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про зміну позовних вимог в частині розміру аліментів. Просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись, в розмірі 350,00 грн. щомісячно. Зменшені позовні вимоги підтримує, просить справу слухати в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, зменшені позивачем позовні вимоги визнає повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 вересня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позивачем обставини справи підтверджуються матеріалами справи (копією свідоцтвом про розірвання шлюбу, копіює свідоцтва про народження та копією паспорта позивача) та повністю визнаються відповідачем, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON], [INFO], на даний час є повнолітнім, згідно довідки Ковельського професійного ліцею №; 79 від 20 лютого 2014 року, дійсно навчається в Ковельському професійному ліцеї на денній формі навчання (ІІ рівень атестації) за державним замовленням за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. Термін навчання з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року. Повнолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача [PERSON] та потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчання. Дана обставина визнається відповідачем, а тому доказуванню не підлягає в силу вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України. За викладених вище обставин вбачаються підстави, передбачені ст. 199 СК України, для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не працює. Ця обставина також визнається сторонами, підтверджується довідкою РЖКП-2 м. Ковеля № 1448 від 01 квітня 2014 року, а тому також не підлягає доказуванню в силу вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач не має інвалідності, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, докази існування інших обставин, що мають істотне значення, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі по 350 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. В своїй позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, починаючи з 01 квітня 2014 року. З огляду на викладене, зазначена вимога позивача є такою, що ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно, починаючи з 01 квітня 2014 року і до припинення навчання. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Окрім цього, з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved