Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем з 14 грудня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між ними не склалося, 25 лютого 2019 року шлюб між ними розірвано. В даний час проживають окремо, дитина проживає разом з нею, батько долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально дитину не утримує. У зв`язку з тим, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно його малолітньої доньки, просить позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.66/. Третя особа П`ятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області свого представника до суду не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 14 грудня 2015 року по 25 люте 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією раішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу від 25 лютого 2019 року/а.с.7/. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.8/. Згідно судового наказу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року з [PERSON] стягнуто на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття/а.с.9/ Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.01.2020 року № 3977/13.40-34 наданого П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] станом на 01.01.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 28375,63 грн. /а.с.10/. Відповідно до висновку П`ятихатської райдержадміністрації Дніпропетровської області останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] /а.с.14/. Із заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом П`ятихатського районного нотаріального округу вбачається, що останній дає вільну і безумовну згоду на усиновлення його доньки [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання дитини не створює, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки, що і дає підстави для задоволення позову. Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved