Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська пожарно - страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 11.02.2014 року, о 15 годині 20 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічній у м. Запоріжжі, рухаючись з боку вул. Радгоспної в напрямку автодороги «Харків - Сімферополь» в м. Запоріжжі. В цей же час, в районі будинку № 110, діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, не впевнившись у безпеці своїх дій, рухаючись справа - наліво по ходу руху автомобіля «ЗАЗ 110207», поза пішохідним переходом, стала перетинати пішохід [PERSON] Виявивши небезпечні дії пішохода водій [PERSON], не маючи технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, почав застосовувати заходи до зменшення швидкості, однак, своїми односторонніми діями, запобігти контакту не зміг, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] п.п. 4.7, 4.14 а), б), г). На підставі цього, 19.06.2014 року постановою слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Набоки П.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12014080010000054 від 12.02.2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Внаслідок ДТП 11.02.2014 року позивач [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, поєднану травму, ЧМТ, забиття головного мозку та інші травми. Встановлено, що [PERSON] 11.02.2014 року керував автомобілем ЗАЗ 110207, державний номер [NUMBER], на правовій підставі, він має генеральну довіреність та посвідчення водія [NUMBER] категорії «В». Цивільно-правова відповідальність в період з 21 травня 2013 року по 20 травня 2014 року була застрахована в ПрАТ «УПСК» щодо транспортного засобу «ЗАЗ-110207», державний номер [NUMBER], згідно якого розмір відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров'ю - 100000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 50000 гривень, розмір франшизи - 510 гривень. Вартість лікування склала 18999 гривень 80 копійок. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом № АС/1914230 ПрАТ «УПСК», обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю потерпілого, покладається на страховика. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування майнової шкоди - франшизу в розмірі 510 гривень, моральну шкоду в розмірі - 30000 гривень, а також стягнути з ПрАТ «Українська пожарна страхова компанія» на користь [PERSON] майнову шкоду спричинену здоров'ю в розмірі 18489 гривень 80 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у ньому, надав аналогічні пояснення викладеним у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, пояснивши, що саме з вини позивача сталась ДТП, внаслідок якої його автомобіль було пошкоджено, чим йому спричинено матеріальну шкоду. Крім того, відповідач зазнав матеріального збитку та моральних страждань через дії самого позивача. Відповідно до постанови слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції Набока П.В. від 19 червня 2014 року винною в ДТП визнана пішохід [PERSON], яка порушила п.п. 4.7, 4.14, а), б), г) ПДР. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними. Крім того, вважає, що перелічені витрати не стосуються витрат на лікування. Представник відповідача ПАТ «Українська пожарно - страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, надали на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначили, що при вирішенні питань по виплаті страхового відшкодування за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УПСК» керується положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 20.05.2013 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 1914230, на транспортний засіб « ЗАЗ 110207» державний номер [NUMBER]. 11.02.2014 року, о 15 годині 20 хвилин, по вул. Космічній у м. Запоріжжі мала місце дорожньо - транспортна пригода за участі забезпеченого ТЗ «ЗАЗ 110207», державний номер [NUMBER], водій [PERSON] та пішохода [PERSON] По факту даної пригоди було відкрито кримінальне провадження. У постанові про закриття кримінального провадження від 19.04.2014 року зазначено, що у діях водія ТЗ «ЗАЗ 110207», державний номер [NUMBER], [PERSON] «порушень Правил дорожнього руху не вбачається». Причиною дорожньо-транспортної пригоди визнано «порушення пішоходом [PERSON] п.п. 4.7, 4.14, а), б), г) Правил дорожнього руху у зв'язку з чим вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення вказаних вище пунктів ПДР за ст. 124 КУпАП». Отже, причиною отримання шкоди здоров'ю [PERSON] є її ж власні необережні дії, а саме поява на проїзній частині дороги у невстановленому місці, що і зумовило настання дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи всі обставини, просили суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як зазначено у постанові про закриття кримінального провадження від 19.06.2014 року, винесеної слідчим СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Набокою П.Б. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014080010000054 12.02.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 8), 11.02.2014 року, приблизно в 15 годин 20 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічної, рухаючись з боку вул. Радгоспної в напрямку автодороги «Харків - Сімферополь» в м. Запоріжжя. В цей же час, в районі будинку № 110, діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, проїжджу частину вул. Космічної, не впевнившись у безпеці своїх дій, рухаючись справа - наліво по ходу руху автомобіля «ЗАЗ 110207», поза пішохідним переходом, стала перетинати пішохід [PERSON] Виявивши небезпечні дії пішохода, водій [PERSON], не маючи технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, почав застосовувати заходи до зменшення швидкості, однак, своїми односторонніми діями, запобігти контакту не зміг, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Дослідивши матеріали кримінального провадження та проведеної судової автотехнічної експертизи № 222/14 від 15.04.2014 року, оцінивши механізм виникнення події та дії учасників руху, відповідно до вимог Правил дорожнього рух України, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що в дорожній обстановці, в діях водія [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України не вбачається. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] п.п. 4.7, 4.14 а), б), г) Правил дорожнього руху. На підставі цього кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Як вбачається з виписного епікризу № 2185 з історії хвороби [PERSON], [INFO], (а.с. 7), внаслідок ДТП позивач отримала такі тілесні ушкодження: поєднану травму, ЧМТ, забиття головного мозку, забиту рану голови, закриту травму грудної клітини, забиття грудної клітини, перелом 3 ребра справа, контузія легень, забив серця, закриту травму живота, позачеревний розрив сечового міхура, перелом лонних і сідничних кісток тазу з обох сторін, що зростається, контрактури обох тазостегнових суглобів, перелом правої плечової кістки в області анатомічної шийки, що зростається, контрактура правого плечового суглобу, уламчастий перелам нижньої третьої правої стегнової кістки, контрактуру правого колінного суглобу, деформуючий артроз правого колінного суглобу; посттравматичну енцефалопатію змішаного генезу, ДДПП, вертеброгенну люмбоішалгію, м'язово-тонічний синдром, катаракту, що починається. У зв'язку із отриманими ушкодженнями [PERSON] в період з 11.02.2014 року по 18.06.2014 року знаходилася на стаціонарному лікування в КУ «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги». У зв'язку із отриманими травмами позивачу на підставі акту огляду МСЕК від 26.06.2014 року видано довідку інваліда 2 групи (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» «з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду». Як вказано у пункті 7 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ «при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди)». Виходячи з вищезазначених приписів законодавства позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а особою, на якій лежить цивільно-правова відповідальність за завдану позивачу шкоду, є [PERSON], як володілець транспортного засобу, внаслідок дії якого було завдано шкоду позивачу, незалежно від наявності його вини у даній ДТП. При цьому, будь-які докази наявності підстав для звільнення [PERSON] від цивільно-правової відповідальності (завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого) у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність осіб, які керують автомобілем [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1914230 (а.с. 6), відповідно до якого розмір відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров'ю складає - 100000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 50000 гривень, розмір франшизи - 510 гривень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. При цьому, відповідно до ч. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем копії платіжних документів (а.с. 18), а також витребувана та досліджена судом медична карта стаціонарного хворого не дають можливості встановити зв'язок між здійсненими витратами та лікуванням саме позивача, а також необхідність здійснення цих витрат. У зв'язку з цим на даний час підстави для задоволення вимоги про стягнення зі страхувальника - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» витрат, пов'язаних із лікуванням позивача, відсутні, а отже у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити у зв'язку з недоведеністю, що не позбавляє позивача права за умови отримання належних документальних підтверджень необхідності здійснення відповідних витрат на лікування та їх розміру звернутися до страховика з відповідною вимогою про їх відшкодування або ж вимагати відшкодування на підставі та в розмірі, визначеному пунктами 24.2, 24.3 Закону. Відповідно до ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Оскільки позивачем заявлена вимога лише про відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, а вимога про відшкодування шкоди, заподіяної майну, не заявлялася, підстави для стягнення з особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована - [PERSON], суми франшизи, передбаченої страховим полісом, також відсутні. При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що внаслідок ДПТ позивач отримала численні тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні, перенесла декілька операцій, стан її здоров'я не відновився, у зв'язку з чим позивача визнано інвалідом 2 групи. При цьому, суд враховує, що ДТП сталося з вини позивача і шкода її здоров'ю заподіяна саме через її необережність без вини відповідача [PERSON] Виходячи із зазначеного,

Outcome: partial