Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], визнавши датою її смерті 11 квітня 2018 року та місце смерті Україна, Донецька область, м.Макіївка. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11 квітня 2018 року в м. Макіївка померла її мати, [PERSON], про що їй було видане лікарське свідоцтво про смерть №71 від 12.04.2018 року та довідку про причину смерті, не державного зразка, що підтверджує факт смерті. При зверненні до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть, її представнику було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання заявниця, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила її задовольнити. Представник Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду не з'явився, причин неявки не повідомив. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, представнику заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним для підтвердження цього факту пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного звязку заявниці з померлою підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЩ № 881853 від 15.03.1951 року, копією свідоцтва про шлюб серії I-НО № 485997 від 19.05.2018 року, виданого Костянтинівським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, копією свідоцтва про укладення шлюбу V-НО № 315156 від 23.11.1987 року, виданого Палацом одруження м.Макіївки Донецької області, з якого вбачається, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON]. Як вбачається з довідки про причину смерті №71 від 12.04.2018 року, [PERSON] померла 11 квітня 2018 року від хронічної серцево-судинної недостатності. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], на день смерті 11 квітня 2018 року знаходилася за адресою: [ADDRESS]. Також, в підтвердження факту смерті заявниця надала фотографії місця поховання [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] 11 квітня 2018 року у м.Макіївка, Донецької області, Україна. Згідно зі ст. 319 ч.2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За наведених обставин, вимоги заявника, є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved