Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] повернути їй самовільно зайняту ним земельну ділянку № 9, розташовану в смт.Клесів вул.Партизанська Сарненського району Рівненської області, відновити земельну ділянку до стану, який існував до порушення її прав шляхом знесення самочинного будівництва та зобовязати відповідача ухилятись від вчинення дій, що порушують права позивача або створюють небезпеку порушенню прав стосовно володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою в смт.Клесів Сарненського району Рівненської області по вул.Партизанській,9. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] селищної ради Сарненського району Рівненської області, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення [PERSON] селищної ради № 1367 від 29 квітня 2015 року «Про розгляд звернення [PERSON]» та № 1012 від 19 червня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», скасувати державну реєстрацію, здійснену 15 липня 2015 року Реєстраційною службою Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, стосовно земельної ділянки площею 0,25 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою : с.Клесів вул.Партизанська,9 Сарненського району Рівненської області, на імя [PERSON] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 683544756254). В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] поданий останньою позов підтримала в повному обсязі, щодо зустрічного позову заперечила, не визнавши заявлені [PERSON] вимоги в повному обсязі. По суті представник пояснила, що відповідач самовільно зайняв належну [PERSON] земельну ділянку і розпочав на ній самочинне будівництво, будівельні роботи він продовжує і на даний час, що стало підставою для звернення до суду. Відповідач позивач [PERSON] вимоги [PERSON] не визнав, підтримавши власний зустрічний позов. [PERSON] пояснив, що ні [PERSON], ні спадкодавець ніколи не користувались спірною земельною ділянкою, дану земельну ділянку отримав в користування прадід відповідача позивача [PERSON], після якого ділянку використовувала баба [PERSON], з якою і проживав останній з 1987 року. Представник відповідача по зустрічному позову, [PERSON] селищної ради, пояснив, що, дійсно селищною радою було прийнято рішення про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за наявності спору щодо цієї земельної ділянки між сторонами по справі, який селищна рада не спроможна вирішити через відсутність документів, що підтверджують виділення земельних ділянок у селищі, так як до 1969 року адреси у книгах по господарського обліку не значились. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є безпідставним та не підлягає до задоволення, в той час як зустрічний позов [PERSON] слід задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В позовній заяві [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тими обставинами, що [PERSON] на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці самовільно розпочав будівництво, чим порушив її права власника цієї земельної ділянки, а тому вона просить відновити її права шляхом знесення самочинного будівництва. Відповідно до ч.4 ст.37 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, вимагати знесення самочинного будівництва може лише власник або користувач земельної ділянки. Позивачем відповідачем [PERSON] надані отримані нею відповіді на звернення останньої до ДАБІ у Рівненській області, Державної інспекції сільського господарства, із яких встановлено, що [PERSON] протягом травня червня 2015 року зверталась із відповідними заявами щодо порушення [PERSON] її прав як власника земельної ділянки, на якій останній розпочав самовільне будівництво. Аналогічну заяву [PERSON] 3 червня 2015 року подано до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області, що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 11 серпня 2015 року. Однак, на момент проведення [PERSON] самочинного будівництва та написання [PERSON] відповідних заяв до різних інстанцій про порушення її прав на землю, остання власником або користувачем спірної земельної ділянки не була, що встановлено із акту № 124/108 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 травня 2015 року та припису № 124/69 від 13 травня 2015 року. Надані позивачем копії свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 липня 2015 року, доводять, що право власності на земельну ділянку по вул.Партизанській, 9 с.Клесів Сарненського району Рівненської області [PERSON] було оформлено лише 15 липня 2015 року. Надані [PERSON] докази, а саме : копія [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 серпня 2005 року, копія заповіту від 1 грудня 1998 року, копії свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], копія свідоцтва про одруження останньої, доводять ті обставини, що відповідач - позивач є власником житлового будинку № 11 по вул.Партизанській смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, який ним успадковано від [PERSON], а нею, в свою чергу, від [PERSON]. Із довідки, виданої Рівненським ОБТІ № 4450 від 25 червня 2014 року, встановлено, що прадід відповідача - позивача [PERSON] був власником обєкта нерухомості по вул.Партизанській,17 с.Клесів Сарненського району Рівненської області з 29 травня 1960 року. [PERSON] селищною радою довідка № 5295 від 2 жовтня 2015 року доводить, що за [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 0,25 га. по вул.Партизанській с.Клесів Сарненського району Рівненської області. Факт користування [PERSON] земельною ділянкою, яка на даний час перебуває у власності [PERSON] підтвердили в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.20 ЗК України 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчувалось записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських рад. Оглянуті судом книги по господарського обліку за 1951-1952 роки підтверджують вказані обставини, а саме перебування в користуванні [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га., в подальшому 0.45 га., крім цього, книга по господарського обліку за 1963-1973 роки містить відмітку, що родина [PERSON] проживала [INFO], [PERSON] - № 9. З огляду на наведені докази, [PERSON], згідно із вимогами ч.1 ст.16 Земельного Кодексу УРСР 1970 року був користувачем спірної земельної ділянки. [PERSON] доведено, що спадкоємці [PERSON] прийняли спадщину, так як фактично весь час проживали із ним, а [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] за заповітом. Відповідно до ст.120 ЗК України - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Враховуючи наведену норму, яка містилась і в Земельних Кодексах 1970 року та 1991 року до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою у тому же обсязі і на тих самих умовах. Частиною 2 ст.107 ЗК України встановлено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж земельних ділянок - їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Таким чином, рішення [PERSON] селищної ради № 1367 від 29 квітня 2015 року «Про розгляд звернення [PERSON]» та № 1012 від 19 червня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» були прийняті без врахування фактичного користування земельною ділянкою, а тому є підстави для визнання їх протиправними та скасування. Враховуючи наведене, не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] щодо повернення їй самовільно зайнятої [PERSON] земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва. Із копії рішення Сарненського районного суду від 19 листопада 2014 року та ухвали Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року встановлено, що право власності на житловий будинок [PERSON] набула як спадкоємець матері [PERSON] 28 травня 2014 року. Земельну ділянку [PERSON] не успадкувала, а тому реєстрацію права власності на неї вона проводила вперше на загальних підставах. Частина 1 статті 116 Земельного Кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надана [PERSON] копія постанови слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області від 11 серпня 2015 року про закриття кримінального провадження доводить, що право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] набула на підставі рішень [PERSON] селищної ради № 1367 від 29 квітня 2015 року «Про розгляд звернення [PERSON]» та № 1012 від 19 червня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд». Однак, наданий сесією [PERSON] селищної ради дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не являється нормативним актом, що свідчить про передачу її у власність чи користування. Рішення щодо передачі вказаної у позові земельної ділянки у власність чи користування [PERSON], відповідно до вимог ч.2 ст.116 ЗК України [PERSON] селищною радою не приймалось, так як воно не було надано суду представником позивача-відповідача або безпосередньо [PERSON] селищною радою на доведення заперечень щодо зустрічних позовних вимог. Підставами державної реєстрації прав, згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є договори, укладені у порядку, встановленому законом, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до цього Закону, свідоцтво про право власності, видане органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом, рішення судів, що набрали законної сили, інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно. Вичерпний перелік документів, що підтверджують виникнення речових прав на нерухоме майно зазначено у п.37 Постанови КМУ № 868 від 17 жовтня 2013 року. Таким чином, у державній реєстрації прав на спірну земельну ділянку відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачу реєстраційна служба мала відмовити, оскільки подані [PERSON] документи не відповідали вимогам, встановленим цим Законом та не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки таких документів, на підтвердження їх наявності, суду надано не було. Надані представником позивача відповідача довідки щодо відсутності у Державному архіві Рівненської області інформації щодо перенумерації житлових будинків в смт.Клесів та стосовно передачі у власність [PERSON] житлового будинку, не приймаються до уваги судом, так як вони не підтверджують та не спростовують жодних обставин по даним позовам. З огляду на наведене, вимога [PERSON] щодо скасування державної реєстрації, здійсненої 15 липня 2015 року Реєстраційною службою Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, стосовно земельної ділянки площею 0,25 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою : с.Клесів вул.Партизанська,9 Сарненського району Рівненської області, на імя [PERSON], є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стороні, на користь якої ухвалено рішення присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов висновку щодо ухвалення рішення на користь [PERSON] на користь останнього слід стягнути з [PERSON] 487 грн. 20 коп. понесених судових витрат, оплата яких доводиться квитанцією №6. На підставі наведеного, ст.ст. 16, 377, 378 ЦК України, ст.ст. 116, 118 ЗК України,

Outcome: approved