Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, з дня подачі заяви в суд і до закінчення навчання дитини, але не більше досягнення нею 23 років. Свої вимоги обгрунтовує тим, що їх спільна з відповідачем дочка [PERSON] після розірвання в 2007 році шлюбу, залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні, після досягнення повноліття продовжує навчатися в НУЧК, стипендії не отримує, в зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення, яке надає лише вона сама, тоді як батько працює в м. Києві, раніше сплачував аліменти в аналогічному розмірі, проте матеріальну допомогу дочці під час її навчання надавати відмовився. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що їх дочка [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує коштів на оплату гуртожитку, харчування, придбання одягу, додаткових занять, але вона самостійно не вспромозі утримувати дитину, тоді як відповідач матеріальну допомогу дочці після досягнення нею повноліття в добровільному порядку надавати відмовився, хоча спроможний це робити, оскільки працює в м. Києві. Вона окрім заробітної плати інших джерел доходів не має. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р., обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є безспірним, вони повинні це робити за наступних умов: 1/дочка чи син повинен потребувати матеріальної допомоги; 2/батьки спроможні надавати таку допомогу. Крім того, з огляду на приписи ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] (позивачка по справі), шлюб між якими розірвано в 2007 році; після укладення повторного шлюбу прізвище позивачки [PERSON] . [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю в [ADDRESS] , й після досягнення повноліття продовжує навчатися на 1-му курсі денної форми за держзамовленням Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г.Шевченка з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, стипендії не отримує. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтва про народження, довідками про реєстрацію місця проживання особи, Великодочинського старостинського округу Височанської сільської ради №24 від 27.01.2020р. та з навчального закладу №166 від 09.01.2020р. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка працює бухгалтером в СТОВ «ДОЧ-ХЛІБ» й отримує середньомісячний заробіток в розмірі близько 5236 грн, інших джерел доходів не має. Відповідач є особою працездатного віку, але відомостей про стан здоров`я, джерела своїх доходів чи осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати, не надав. Таким чином, враховуючи розміри матеріального забезпечення дитини та її батьків, їх сімейне становище, стан здоров`я, неподання відповідачем відзиву на позов та ігнорування явки до суду, що дає підстави для висновку про неоспорювання ним запропонованого позивачкою розміру аліментів, суд погоджується з доводами [PERSON] про потребу в матеріальному забезпеченні під час навчання дочки [PERSON] за рахунок відповідача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на місяць й вважає за необхідне стягнути вказану суму з [PERSON] в якості аліментів. Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом приписів ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тому, аліменти з відповідача на користь позивачки на навчання дитини слід стягувати з дня пред`явлення позову 27 січня 2020 року і до припинення навчання, але не пізніше 30 червня 2023 року (закінчення терміну навчання згідно довідки навчального закладу) за вирахуванням часу канікул. Водночас суд відхиляє вимогу позивачки про необхідність визначення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки дана норма передбачена ч.2 ст.182 СК України й в силу вимог ст.199, 201 СК України не може поширюватися на відносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial