Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Великоновосілківського районного суду із позовом до Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті 20.10.2016 року, батька - [PERSON]. Вимоги позивача, мотивовано тим, що через помилку в свідоцтві про право особистої власності, виданого на імя батька позивача (по батькові невірно зазначено Денисович, замість вірного Дионісович) та через відсутність у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (присадибну ділянку) дати видачі акту та печатки, позивач позбавлена можливості оформити та реалізувати своє право володіти, користуватись та розпоряджатись нерухомим майном, яке залишилось після смерті батька - [PERSON]. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися. Разом з тим, згідно надісланих ними до суду заяв позовні вимоги підтримали та клопотали про можливість розгляду справи без їх участі. Представник відповідача також в судове засідання не зявився, але про можливість розгляду справи у відсутність відповідача та визнання відповідачем позовних вимог, свідчить спрямована ним до суду заява. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а від-так, згідно ст.ст. 27,174 ГПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи,\~ судом встановлено: - згідно копії паспорту позивача серії ВВ 803051 та відповідно до рішення Великоновосілківського районного суду від 27 квітня 2017 року про встановлення факту родинних відносин, позивач [PERSON] та [PERSON] (в свідоцтві про народження позивача та в свідоцтві про одруження [PERSON] невірно зазначено [PERSON]) є рідними донькою та батьком відповідно. У відповідності до свідоцтва про право особистої власності від 05.02.1995 року померлому [PERSON] (Дионісовичу), належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Київська, б. 28, с. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області. Відповідно до технічного паспорту, загальна площа будинку складає 49,6 кв.м., з них 29,3 кв.м. житлова площа. Для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Київська, б. 28, с. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області, на підставі рішення 8 сесії Октябрської (тепер. Керменчицької) сільської ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0,1419 га., що підтверджено копією Державного акта на право приватної власності серії ІІІ-ДН № 051013. [PERSON] 26.10.2016 року помер, про що свідчить видане 28.10.2016 року, виконкомом Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької області свідоцтво про смерть серії І-НО № 960710. За змістом заповіту від 13.07.2010 року, засвідченого секретарем Керменчицької (кол. Октябрської) сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON], на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно доньці [PERSON] Таким чином встановлено, що позивач, маючи право на спадщину за заповітом після померлого батька, у вигляді житлового будинку з господарським спорудами та присадибної земельної ділянки, через помилку в свідоцтві про право особистої власності, виданого на імя батька позивача (по батькові невірно зазначено Денисович, замість вірного Дионісович) та через відсутність у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (присадибну ділянку) дати видачі акту та печатки, позбавлена можливості оформити свої законні права в установленому законом нотаріальному порядку, про що свідчить видана Державним нотаріусом постанова від 24.07.2017 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Неможливість захистити свої права в інший спосіб, стало підставою для звернення позивача до суду. Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи і пояснення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до змісту статті 129 Конституції України, ст.ст. 10,60,131 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). В силу ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений\~статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину, а відтак і помилки в правовстановлюючих документах не позбавляють спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Доказів на підтвердження протилежного учасники процесу не подали, про їх наявність суд не повідомили. З врахуванням наведених норм закону та викладених обставин, суд вважає, що позивачем вірно обраний спосіб захисту права. Позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними засобами доказування і визнані відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач не заперечує стосовно задоволення позову, що не перешкоджає розгляду судом даного спору, оскільки він стосується визнання права, тобто юридично значимого факту. За відсутності відповідного клопотання, судовий збір сплачений позивачем не відшкодовується. На підставі наведеного,

Outcome: approved