Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати нечинним та скасувати рішення Понінківської селищної ради № 6-2 від 07.12.2016 року про передачу у власність для [PERSON] земельної ділянки площею 0,0750 га, розташованої в смт. Понінка по вул. Лесі Українки, 23, кадастровий номер 6823655400:01:003:0111 за цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсними та скасувати реєстрацію вказаної земельної ділянки, котра здійснена кадастровим реєстратором відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, та державним реєстратором Понінківської селищної ради. В обґрунтування позову зазначала, що їй належить 57/100 частин будинку, що знаходиться в смт. Понінка по вул. Лесі Українки, 23, яка розташована на земельній ділянці площею 0,15 га. Решта 43/100 частин згаданого будинку належить [PERSON], а отже за положеннями ст.120 ЗК України для неї має належати 0,85 га вищевказаної земельної ділянки. Разом з тим, 05.04.2016 року рішенням Понінківської селищної ради їй було передано у власність 0,075 га, а частину цієї земельної ділянки площею 0,01 га вона вирішила не приватизовувати, залишивши її в загальному користуванні під проїзд. Однак, 07.12.2016 року селищна рада прийняла рішення, яким передала у власність [PERSON] земельну ділянки площею 0,075 га, до якої увійшла також частина земельної ділянки площею 0,01 га, яку вона залишила для проїзду, а тому вказаним рішенням порушені її право на земельну ділянку та вона позбавлена можливості проходу і підїзду до своєї частини будинку. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали та просили задовольнити його вимоги в повному обсязі. Представники Понінківської селищної ради, а також відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що попередні співвласники згаданого будинку [PERSON] (57/100 частин) та [PERSON] (43/100) після його розподілу мали у законному користуванні відповідно 0,04 га та 0,03 га земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. Після набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на вказані частини будинку, до кожної із них також перейшло право на користування земельними ділянками у зазначених вище площах. В послідуючому земельна ділянка біля домоволодіння збільшилась за рахунок земель селищної ради до 0,15 га, а тому при проведенні сторонами приватизації вказаної земельної ділянки рада прийняла рішення передати у власність як для [PERSON] так і для [PERSON] по 0,075 га земельних ділянок для обслуговування належних для них частин будинку, що не суперечить закону. Також заперечили, що частина земельної ділянки площею 0,01 га, на яку вказує позивачка, має бути проїздом до її домоволодіння, оскільки такого проїзду ніколи не існувало, дана частина земельної ділянки розташована безпосередньо біля належної [PERSON] частини будинку, а [PERSON] має два заїзди до своєї частини домоволодіння. Крім цього, відповідачі зазначили, що реєстрація земельної ділянки [PERSON] проведена у відповідності до законодавства, тому вимога позивачки щодо скасування такої реєстрації є необґрунтованою. Представник управління Держгеокадастру в судові засідання не зявився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що наказом директора Шепетівського лісгоспзагу № 116 від 16.09.1967 року для [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку площею 0,07 га в смт. Понінка по вул. Лесі Українки. В послідуючому [PERSON], з дозволу виконавчого комітету Понінківської селищної ради від 19.09.1967 року № 18, збудував на вказаній земельній ділянці житловий будинок, який знаходився в смт. Понінка по вул. Лесі Українки та на той час мав номер 21. 03.12.1970 року [PERSON] згідно договору дарування подарував для [PERSON] 43 % зазначеного жилого будинку, житловою площею 45,7 кв. м. У звязку з даруванням вказаної частини домоволодіння до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою в розмірі 0,03 га, а решта 0,04 га залишилась у користуванні [PERSON], про що свідчать дані земельної шнурової книги Понінківського лісництва Шепетівського лісгоспзагу. 18.12.2012 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором подарував для позивачки [PERSON] 57/100 частин жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого в смт. Понінка по вул. Лесі Українки, 23, а 27.12.2012 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану частину домоволодіння. 20.05.2016 року [PERSON] подарував для своєї дочки [PERSON] 43/100 частин жилого будинку з надвірною будівлею. Після набуття вказаними особами права власності на частини домоволодіння до них за положеннями ч.2 ст.120 ЗК України перейшло на законних підставах право користування земельними ділянками, які перебували у користуванні попередніх власників будинку, а саме 0,04 га для [PERSON], та 0,03 га для [PERSON] Разом з тим, із матеріалів справи та пояснень представників селищної ради вбачається, що у фактичному користуванні співвласників домоволодіння знаходилася земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,15 га, яка складалась із наданої в 1967 році земельної ділянки [PERSON] площею 0,07 га, а також 0,07 га за рахунок вільних земель Понінківської селищної ради. 14.06.2013 року рішенням Понінківської селищної ради № 6 позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (далі технічна документація із землеустрою) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,075 га, розташовану в смт. Понінка по вул. Лесі Українки, 23. В процесі розробки технічної документації із землеустрою були встановлені межі земельної ділянки, які, як свідчать дані відповідних актів від 23.11.2015 року, були погоджені із суміжними землекористувачами, зокрема із [PERSON], котрий на той час являвся власником 43/100 частин будинку. При цьому, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання зазначено, що межові знаки на бажання [PERSON] не встановлювались у звязку з тим, що межі земельної ділянки збігаються в натурі (на місцевості) з деревяною огорожею, та що позивачка претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. 30.05.2016 року державним реєстратором Понінківської селищної ради зареєстровано право власності позивачки на зазначену земельну ділянку. 12.07.2016 року рішенням Понінківської селищної ради № 5 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,075 га, розташовану в смт. Понінка по вул. Лесі Українки, 23. Під час розробки технічної документації була встановлена конфігурація земельної ділянки, її межі, а 22.11.2016 року відділом Держгеокадастру у Полонському районі Хмельницької області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер 6823655400:01:003:0111. 07.12.2016 року рішенням Понінківської селищної ради № 6-2 вказану земельну ділянку передано у власність для [PERSON] та 08.12.2016 року державним реєстратором Понінкіської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Вирішуючи питання щодо законності позовних вимог, суд виходить із такого. Відповідно до ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема: на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (ст.81 ЗК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється, зокрема у вигляді технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Стаття 55 вказаного Закону визначає вимоги до яких має відповідати технічна документація із землеустрою. Як вбачається із матеріалів справи, технічна документація із землеустрою на земельну ділянку приватизовану [PERSON] відповідає таким вимогам, а відтак Понінківська селищна рада правомірно прийняла рішення про її затвердження та передачу у власність для відповідачки. Суд не приймає до уваги позицію позивачки, що для неї у звязку з набуттям права власності на 57/100 частин жилого будинку повинна перейти у власність земельна ділянка площею 0,085 га, та що частина земельної ділянки площею 0,01 га, яка приватизована [PERSON] належить для неї та являється проїздом до її частини домоволодіння. На підтвердження таких доводів [PERSON] не надала суду належних доказів, які би доводили наявність вищевказаних обставин. В той же час, в ході судового розгляду відповідачі надали суду докази, про те що під будівництво будинку, належного в даний час для [PERSON] та [PERSON], виділялась земельна ділянка площею 0,07 га, користування якою було визначено попередніми власниками. Решта земельної ділянки 0,07 га відносилась до земель Понінківської селищної ради, а тому прийняття цією радою рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,075 га не суперечить положенням земельного законодавства. Також відповідачі довели той факт, що спірна частина земельної ділянки площею 0,01 га не слугувала проїздом до частини будинку належної для [PERSON], про що свідчать її місце розташування, зокрема поблизу частини будинку [PERSON], та що до частини будинку позивачки існують два проїзди. Оскільки судом визнається правомірність передачі [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, а тому відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації земельної ділянки, проведеної органом Держгеокадастру, та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка здійснена державним реєстратором Понінківської селищної ради.

Outcome: dismissed