overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця до досягнення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їхній син [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час він навчається у Львівському коледжі «Інфокомунікації» НУ Львівська політехніка», в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає коштів на його утримання. У зв'язку з тим, що відповідач не працює та не має постійних доходів, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із слідуючого: Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.05.1995 року у Ковалівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №4. В шлюбі у сторін народилась одна дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із справи вбачається, що [PERSON] проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, способу виконання обов'язку утримувати дитину позивачка та відповідач не визначили, батько в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Як вбачається із довідки №648, виданої 14.05.2014 року відокремленим структурним підрозділом Львівський коледж «Інфокомунікації» НУ Львівська політехніка», [PERSON] є студентом денної форми навчання даного коледжу, термін навчання з 01.09.2013 року по 31.01.2015 року. В силу ст.199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим навчанням потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід стягувати згідно рішення суду у твердій грошовій сумі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює та не має регулярного доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] міської ради Івано-Франківської області і просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Гора, 203, м. Галич, Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 липня 2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 19,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сараєм, погребом, криницею за адресою: вул. Гора, 203, м. Галич, Івано-Франківської області. За життя померла [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Після смерті [PERSON] прийняла спадщину, в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок. В судове засідання позивач не зявилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] міська рада Івано-Франківської обл. в судове засідання представника не скерувала. Судом ухвалено розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідивши здобуті докази, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла 04 липня 2007 року, відкрилась спадщина. За життя померла залишила заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Заповіт не змінювався та не скасовувався, що стверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу зі Спадкового реєстру. Позивач прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом - квартирою [ADDRESS]. Заява обґрунтована тим, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак протягом тривалого часу в ній не проживає, тому втратив право на користування житлом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що з 1984 року перебувала в шлюбі із відповідачем. У 1997 році вони розлучились. З того часу [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка була подарована їй 30 грудня 1996 року, не проживає, хоча і зареєстрований в ній. В квартирі відсутні особисті речі відповідача, він не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат, пов'язаних з утриманням житла. [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору від 30 грудня 1996 року (а.с.3). У вказаній квартирі зареєстрований і [PERSON] В липні 1997 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с.4). Факт непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами комісії Богородчанської селищної ради від 04 січня 2013 року, 02 липня 2013 року та 13 січня 2014 року (а.с.5-7). Цей факт також підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], які в судовому засіданні показали, що [PERSON] з часу розлучення із позивачкою у вищезгаданій квартирі не проживає. Їм відомо, що весь цей час він знаходиться за межами України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON] втратив право на користування квартирою [ADDRESS], оскільки відсутній без поважних причин понад один рік. На підставі ст. 405 ЦК України, ст.72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування. Вказує, що відповідач - її внук, не проживає разом із нею вже протягом 14 років в буд. [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином через оголошення у газеті «Волинь-нова», від 18 листопада 2014 року, № 129. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Заборольської сільської ради № 106 від 26.11.2009 року (а.с.7). Як вбачається із довідки Заборольської сільської ради від 15.09.2014 року № 1250, відповідач зареєстрований, але проживає за вищевказаною адресою. Факт реєстрації відповідача також підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання від 23.09.2014 року № 1231 (а.с.5,8). Відповідно до висновку про результати розгляду звернення громадян від 18.09.2014 року Луцького РВ УМВС України у Волинській області, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку близько 14 років (а.с.6). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування. Вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS]. Зазначає, що її син [PERSON] перебував у шлюбі із відповідачем, проте даний шлюб було розірвано за рішенням суду у 2012 році. Із моменту розірвання шлюбу із її сином остання не проживає в будинку. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу слухати за її відсутності, судові витрати просила залишити за нею, позов із врахуванням його уточнення підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила, Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.05.2008 року № 19029318 (а.с.8). Як вбачається із будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрована у вищевказаному будинку із 15.09.1999 року (а.с.6-7). Водночас із пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що остання не проживає в ньому з моменту розірвання шлюбу із сином позивачки, тобто із 13.12.2012 року (а.с.9). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач [PERSON] як власник житлового будинку по вул. Зелена, 21 в с. Гірка Полонка Луцького району, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вказує, що відповідач є колишнім її зятем. Квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою із 1984 року по 1998 рік, проте після розірвання шлюбу не підтримують родинних стосунків. Відповідач був зареєстрований у її квартирі, проте фактично жодного дня разом із нею не проживав, а місце проживання його невідоме. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування на квартиру№ [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином через оголошення у газеті «Волинь-нова», від 19 серпня 2014 року, № 15. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року (а.с.5). Як вбачається із копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою із 03.07.2010 року (а.с.6-7). Відповідно до повідомлення Луцького міськвідділу УМВС України у Волинській області від 23.06.2014 року № 3/7856 та висновку по результатах розгляду заяви позивача, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з моменту реєстрації по теперішній час (а.с.8-9). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказує, що вона та її неповнолітні діти є квартиронаймачами квартири, що знаходить в [ADDRESS], яка згідно з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради виключена з числа службового житла та є неприватизованою. Окрім неї та дітей в даній квартирі зареєстрований відповідач, який є головним квартиронаймачем, але з 30.12.2009 року в ній не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Згідно довідки № 269 від 21.02.2014 року, виданої ЖКП № 11, позивач та її двоє неповнолітніх дітей, відповідач зареєстровані по [ADDRESS](а.с. 8). Як вбачається із копії особового рахунку [NUMBER], вищевказана квартира була надана відповідачу [PERSON] на підставі ордеру № 171 від 09.09.2004 року як службова (а.с.7). Водночас, згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 11.12.2008 року № 860-1, вищевказана квартира була виключені зі складу службових (а.с.9). Позивач [PERSON] та її неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були вселені у вищевказану квартиру як члени сім'ї наймача (а.с.7, 9,10-11). У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до актів перевірки паспортного режиму (а.с. 12, 13, 14) та висновку по заяві [PERSON] від 27.02.2014 року (а.с. 15) [PERSON] фактично не проживає в квартирі [ADDRESS] із 2009 року по даний час. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутній та не проживає у вищевказаній квартирі понад встановлений законодавством строк, інших поважних причин його відсутності у вищевказаній квартирі судом не встановлено, а тому останній підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позову покликається на те, що є єдиним власником житлового будинку за адресою: вул. М. Баляса, 374, с. Комарів, Галицького району, Івано-Франківської області. В даному будинку, окрім неї, зареєстровані: племінниця [PERSON], чоловік племінниці [PERSON], дочка племінниці [PERSON], син племінниці [PERSON] та її син відповідач [PERSON]. Відповідач в будинку не проживає більше року. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила щодо постановлення заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, заперечень по суті позову, заяв щодо руху справи на адресу суду не скерував. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта позивач є власником будинку за адресою: вул. М. Баляса, 374, с. Комарів, Галицького району, Івано-Франківської області. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 25 листопада 2016 року № 650 в житловому будинку за адресою: вул. М. Баляса, 374, с. Комарів, Галицького району, Івано-Франківської області зареєстрований, зокрема, відповідач [PERSON] Актом обстеження матеріально-побутових умов засвідчено факт не проживання відповідача в будинку позивача понад рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в будинку позивача [PERSON] за адресою: вул. М. Баляса, 374, с. Комарів, Галицького району, Івано-Франківської області не проживає більше одного року без поважних причин, не є його співвласником, іншої домовленості з приводу користування житлом із власником квартири немає, тому суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved