Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла, крім неї спадкоємцем майна [PERSON] , яка прийняла спадщину, є [PERSON] - дружин померлого. До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 0,096 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також до кола спадкоємців входила [PERSON] - мати померлого, яка відмовилась від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] , про що була складена відповідна заява. Частка [PERSON] у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON] становить 2/3 частини, а [PERSON] . - 1/3 частина. При оформлені документів на спадщину нотаріусу був наданий оригінал державного акту, але нотаріус відмовила [PERSON] у оформлені свідоцтва про право на спадщину. З тих підстав, що позивачем надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,096 га, що розташована в [ADDRESS] , що належала померлому, а саме Державний акт серії [NUMBER] , виданого Августівською сільською Радою Біляївського району Одеської області 06 лютого 2006 року, в якому є відмітка про зміни у межах і розмірах земельної ділянки на 0,015 га, що розташована в [ADDRESS] , у зв`язку з укладанням [PERSON] договору купівлі-продажу, який посвідчено Галайко О.Д ., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 05 квітня 2006 року за реєстровим № 2258. При огляді вищезазначених документів встановлено, що зміни у межах та розмірах земельної ділянки не зареєстровані належним чином у відповідному відділі Держкомзему та відсутній новий Державний акт про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,081 гектарів, виданий з урахуванням змін на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Галайко О.Д., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 05 квітня 2006 року за реєстровим № 2258. Тож фактично розмір земельної ділянки, яка залишилась у власності [PERSON] становить 0,081 га. Однак на таку площу відсутня технічна документація із землеустрою і відсутній новий кадастровий номер, що є перешкодою для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому позивачі звернулись до суду з відповідною заявою. До суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] надійшов відзив на позивну заяву в якому вона зазначила, що проти заявленого позову вона не заперечує, однак вважає за необхідне надати суду наступні пояснення: 05 серпня 2005 року на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, Зезик В.А . договору купівлі-продажу, вона за грошові кошти купила у [PERSON] частину присадибної земельної ділянки загальною площею 0,040 га, яка розташована в будинку номер [ADDRESS] на території Августівської сільської ради, про що отримала відповідний Витяг з Державного реєстру правочинів № 1320873 від 05.08.2005р. Також в подальшому, 05 квітня 2006 року на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області, Галайко О.Д ., договору купівлі-продажу, вона за грошові кошти додатково купила у [PERSON] ще частину присадибної земельної ділянки загальною площею 0,015 га, яка розташована в будинку номер [ADDRESS] на території Августівської сільської ради, про що отримала відповідний Витяг з Державного реєстру правочинів № 224826 від 05.04.2006 р. Отже, загальна площа її присадибної земельної ділянки зареєстрованої у Державному Земельному Кадастрі України за кадастровим номером [NUMBER] належної їй на праві власності розташованої в будинку номер [ADDRESS] на території Августівської сільської ради, складає 0,055 га, межі якої виділені в натурі, що підтверджується відповідними документами. Отже враховуючи вищевказане її земельна ділянка є зареєстрованою у відповідності з діючим законодавством, яке діло на момент виникнення правовідносин, в зв'язку з чим вона є єдиною власницею своєї присадибної земельної ділянки загальною площею 0,055 га. зареєстрованої у Державному Земельному Кадастрі України за кадастровим номером [NUMBER] і її право на неї є непорушним і захищається законом. До суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було надано пояснення в якому було зазначено що за інформацією Відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 у Відділі наявна інформація щодо реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області на підставі рішення XXIV сесії IV скликання № 511 від 21.11.2005 року. Вказаний державний акт посвідчує право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,096 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Державний акт серії [NUMBER] зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 01.06.516.00037. Позивачі у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі (а.с. 101) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - Долготер Р.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та її представник - [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.06.2017 року, актовий запис №6152 (а.с. 15). Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1211 (а.с. 10). Позивач [PERSON] 28.10.2006 року зареєструвала шлюб та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 28.10.2006 року, актовий запис № 2027 (а.с. 11). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 18.09.2012 року, актовий запис № 20 (а.с. 14). [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями майна померлого [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується заявами наданими Біляївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області від 18.11.2017 року № 1727 та від 08.11.2017 року № 1659 (а.с. 63,75). Також до кола спадкоємців входила [PERSON] - мати померлого, яка відмовилась від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] , про що була складена та надана відповідна заява до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 1728 від 18.11.2017 року (а.с. 76). Відповідно до Державного акту серії [NUMBER] , виданого Августівською сільською Радою Біляївського району Одеської області 06 лютого 2006 року, земельна ділянка площею 0,096 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , в зазначеному вище державному акті є відмітка про зміни у межах і розмірах земельної ділянки на 0,015 га, що розташована в [ADDRESS] , у зв`язку з укладанням [PERSON] договору купівлі-продажу (а.с. 18). Згідно договору купівлі-продажу та акту розподілу меж земельної ділянки від 05.04.2006 року серії [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області, Галайко О.Д . громадянин [PERSON] продав, а громадянка [PERSON] купила частину земельної ділянки площею 0.015 га. із загального розміру - 0.096 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 16-17). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5106263032018 від 08.05.2018 року земельна ділянка площею 0,096 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 20-22). Згідно листа Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 07.05.2018 року № 1719/02-14, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , які звернулись до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини (а.с. 24). Відповідно до листа-відповіді наданого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченком Ю.А. від 27.03.2018 року № 1132/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що зміни у межах та розмірах земельної ділянки не зареєстровані належним чином у відповідному відділі Держкомзему та відсутній новий Державний акт про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,081 гектарів, виданий з урахуванням змін на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Галайко О.Д., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 05 квітня 2006 року за реєстровим № 2258 (а.с. 23). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , земельна ділянка площею 0,055 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2005 року, серії ВСІ № 838265, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1336, посвідченого, Зезик В.А., державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області та договору купівлі-продажу 05.04.2006 року серії [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області, Галайко О.Д. (а.с. 43). Згідно з актом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 28.05.2008 року було встановлено в натурі межі земельної ділянки наданій у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , яка належить громадянці [PERSON] (а.с. 44-45). Згідно договору купівлі-продажу та акту розподілу меж земельної ділянки від 05.08.2005 року серії [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області, Зезик В .А . громадянин [PERSON] продав, а громадянка [PERSON] купила частину земельної ділянки площею 0.040 га. із загальної площі земельної ділянки - 0.250 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-47). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297ЦК України встановлено, що спадкоємець зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину, якщо в складі спадкового майна є об`єкти нерухомості. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «[PERSON] Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Проте вимоги про встановлення факту, що земельна ділянка належить померлому [PERSON] на праві власності, суд задовольнити не може, оскільки правоздатність фізичної особи припиняється з смертю відповідно до ст. 25 ЦК України.

Outcome: partial