Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києваз вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] . [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2015 року. [INFO] в них народився син [PERSON] та [INFO] донька - [PERSON] , які мешкають з позивачем та знаходиться на її утриманні. За твердженнями позивача, відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 05.03.2020 року відповідач [PERSON] подав заяву та зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд призначити мінімальний розмір аліментів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 19.03.2020 року сторони не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частинами 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 03.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, серія [NUMBER] , актовий запис № 1286 (а.с. 5), та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 03.01.2018 року Солом`янським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] , актовий запис № 3 (а.с. 6). З копії пенсійного посвідчення № 2831106069 вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с. 4). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За твердженням позивача, діти знаходиться на матеріальному утриманні матері, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі по 5 000, 00 грн., починаючи з дати звернення до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, проте, немає постійного місця роботи. Доказів протилежного суду не надано. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає доцільним прийняти рішення про стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей, на користь особи з якою проживають діти, - на користь матері, позивача по справі, в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, пред`явлено [INFO] (а.с. 1). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, а саме з 29.11.2019року. За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial