Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України, за кордон та повернення дитини без дозволу батька у супроводі матері до досягнення дитиною повноліття, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, в якому вказано, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON]. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин і до цього часу не спілкується з нею та сином, не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на його утримання. Вона намагається забезпечити своєму сину достатній рівень життя для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку, а також має намір виїхати за кордон, зокрема у Російську Федерацію до родичів. Крім того, вона має можливість вивозити свою дитину на відпочинок за межі України, але відповідно до чинного законодавства повинна на це отримувати згоду відповідача. Вона не має можливості отримати дозвіл на виїзд за межі України від батька сина, оскільки на спілкування з нею не йде, засоби зв'язку їй невідомі. На підставі викладеного, просила суд надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON], до повноліття дитини у супроводі матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В судовому засіданні було встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON], батьком якого записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 520. Згідно з довідкою № 108 від 02.02..2016 року, наданою КП «ЛЖЕК № 1», по [ADDRESS] мешкають разом: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] з родиною не проживає, сумісне господарство не веде, участі у вихованні дитини не приймає з 2014 року по теперішній час. Місце його фактичного проживання невідомо. Згідно з довідкою № 29 від 01.02.2016 р., наданою КЗ «Лисичанська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 Лисичанської міської ради Луганської області», [PERSON], [INFO] навчається в КЗ «Лисичанська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8» з 01.09.2014 р. у 2-Б класі. За час навчання дитини [PERSON], його батько [PERSON] жодного разу не був у школі, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з учителями, не цікавився навчанням та вихованням сина, тобто не приймав участі у вихованні дитини. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, та враховуючи, що тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон відповідає її інтересам, яка має конституційне право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, та надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку у супроводі матері.

Outcome: partial