Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS]. Вона являється єдиною спадкоємицею за заповітом, оскільки [PERSON] при житті склала заповіт на її ім'я. Свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки у неї не було грошей. Але вона вважає, що прийняла спадщину, оскільки фактично постійно проживала з [PERSON] у житловому будинку останньої з 1997 року по день смерті [PERSON], тобто до [INFO]. При цьому [PERSON] зазначила також, що весь цей період вона, як працівник Миколаївського територіального центру соціального обслуговування, надавала [PERSON] необхідну допомогу, за що отримувала заробітну плату. Вислухавши доводи [PERSON], вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мешканка [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 квітня 2007 року, актовий запис №13 (а.с.5). До дня смерті [PERSON] була власницею будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,7-10, 42). Згідно заповіту, складеного 9 січня 2007 року, [PERSON] зазначений будинок з господарськими будівлями заповіла [PERSON]. Заповіт був складений в присутності секретаря Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області Грищенко Єлизавети Василівна, яка його і завірила (а.с.11). Зазначений заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі 13.лютого 2007 року Ананьївською районної державною конторою Одеської області (а.с.15). Як видно з пояснень [PERSON] у встановлений законом строк з письмовою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась. Представник зацікавленої особи - голова Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області Реконвальд С.П. пояснив, що [PERSON] є працівником від Територіального центру по обслуговуванню одиноких, престарілих громадян. [PERSON] обслуговувала також померлу [INFO] [PERSON]. В її обов'язки входило купівля ліків, продуктів харчування, прибирання по господарству, принесення питної води та інше. [PERSON] відвідувала [PERSON] не частіше двох раз на неділю, за що отримувала заробітну плату в сумі 100 гривень щомісячно. З померлою [PERSON] [PERSON] ніколи постійно не проживала, а лише періодично навідувалась до [PERSON] для виконання своїх обов'язків як соціального працівника. Постійно [PERSON] проживала зі своєю сім`єю - чоловіком та неповнолітніми дітьми - у своєму будинку за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] самостійно проживала у своєму будинку за адресою: [ADDRESS]. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], а також свідок [PERSON], який працював головою Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області до Реконвальда С.П. дали аналогічні показання і стверджували також, що [PERSON] постійно проживала зі своєю сім`єю в [ADDRESS], а померла [PERSON] проживала самостійно [ADDRESS]. [PERSON] ніколи сумісно з [PERSON] постійно не проживала. Як соціальний працівник [PERSON] тривалий час і до смерті [PERSON] періодично надавала останній необхідну допомогу, за що отримувала заробітну плату. Ці ж обставини підтверджуються листом в.о. директора територіального центру соціального обслуговування (а.с.37). Аналогічні обставини підтверджує свідок [PERSON] у своєму письмовому поясненні (а.с.62). Згідно трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] з 1994 року і по теперішній час працює соціальним працівником Територіального центру по обслуговуванню одиноких, престарілих громадян (а.с.64-65). Згідно довідки Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області №3 від 2 січня 2013 року [PERSON] здійснювала поховання [PERSON], яка померла [INFO]. Крім того з довідки випливає, що померла [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS] одна (а.с.13). [PERSON] зареєстрована і проживала [ADDRESS], що підтверджується довідкою завідуючого Миколаївським РС ГУДМС України в Одеській області, а також витягом з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.41,46). Таким чином, [PERSON] не надала суду доказів того, що вона постійно проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини, а її особисті ствердження спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у п. 23 роз'яснив судам, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлення спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлення спадщини. В матеріалах справи відсутні, а заявником не були надані суду докази відмови нотаріуса в оформленні спадщини, у зв'язку з чим заява про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті є передчасною та ґрунтується тільки на словах заявника. Таким чином, вимоги заявника є необґрунтованими та недоведеними у зв'язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити. Суд вважає також необхідним роз'яснити [PERSON], що їй необхідно звернутись до нотаріальної контори з письмовою заявою про оформлення спадщини на підставі заповіту [PERSON] у відповідності до ст.. 1269 ЦК України і у разі отримання відмови нотаріуса в оформленні спадщини вона має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Outcome: dismissed