Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] та просила стягнути з відповідачки [PERSON] 13 512 грн. 93 коп. частини сплачених комунальних послуг і зобов*язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], посилаючись на ті обставини, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.1996р. вона є власником ? частини квартири [ADDRESS], а відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2014р. вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] іншу ? частину вказаної квартири. Таким чином, вона, позивачка, є власником спірної квартири в цілому. 28.04.2005р. на прохання свого брата [PERSON] вона надала дозвіл на реєстрацію в квартирі [ADDRESS] його невістки і дружини свого племінника [PERSON] - [PERSON] Крім цього, 27.10.2011р. в цій квартирі був зареєстрований неповнолітній син відповідачів [PERSON], [INFO] народження. З квітня 2005р. відповідачі разом із сином проживають в спірній квартирі, користуються житловою площею в цій квартирі та житлово-комунальними послугами, але витрати на квартирну плату і комунальні послуги несе вона, позивачка, самостійно за свої власні кошти, а відповідачі не надають їх матеріальної допомоги на оплату цих витрат. Крім цього, вказувала на те, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні власністю - спірною квартирою. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 13, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 150, 156, 162 ЖК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення її прав як власника квартири. Відповідач [PERSON] і представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що обставини, на які позивачка посилається в обґрунтування позовних вимог, не відповідають дійсним обставинам справи, зокрема, відповідачі вселились, а відповідачка ще й була зареєстрована в спірну квартиру в квітні 2005р. за згодою відповідачки і колишнього співвласника спірної квартири [PERSON] у зв*язку з необхідністю надавати допомогу і здійснювати догляд за похилого віку [PERSON], 1918р. народження, у весь час проживання в спірній квартирі вони надавали грошові кошти на сплату своєї частини квартирної плати і плати за комунальні послуги, жили мирно і ніколи ніяких непорозумінь з даного питання не виникало, вони з сім*єю з трьох осіб разом з сином, що тяжко хворіє, мешкають в окремій маленькій кімнаті житлоплощею 10,7 кв.м., а позивачка займає дві інші кімнати житлоплощею 28,7 кв.м., вони власними коштами робили косметичний ремонт на кухні та інших місцях загального користування, встановлювали нові двері та грати на вікна, оскільки квартира розташована на першому поверсі, позивачку завжди все влаштовувало і їх дивує, що в квітні 2014р. вона звернулась до них з даним позовом. Ніяких перешкод позивачці в користуванні спірною квартирою ніхто не чинив і не чинить. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідачки і відповідача, допитавши свідків за клопотанням відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.1996р. є власником ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 6 - копія свідоцтва), а відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2014р. вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] іншу ? частину вказаної квартири (а.с. 7 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом). З 16.10.1973р. позивачка є зареєстрованою в спірній квартирі, з 28.04.2005р. в цій квартирі є зареєстрованою відповідачка [PERSON], а з 27.10.2011р. в ній зареєстрований неповнолітній [PERSON], [INFO] народження (а.с. 8 - копія довідки по формі №3). В матеріалах справи є квитанції про оплату спожитих житлово-комунальних послуг за спірною адресою (а.с. 10-28 - копії квитанцій) і довідки-розрахунки (а.с. 27, 30 - копії). Допитані в судовому засіданні свідки відповідачів показали суду про наступне. Так, свідок [PERSON] показала про те, що є сестрою і кумою [PERSON], у зв*язку із чим підтримує сталі дружні відносини з відповідачкою та її родиною, приїжджає до них у гості на свята та вихідні, щотижня зв*язуються по телефону, [PERSON] та її чоловік неодноразово позичали в неї грошові кошти на лікування сина та на оплату житлово-комунальних послуг, які передавали тьоті [PERSON] в тих сумах, в яких остання вказувала. [PERSON] робив ремонтні роботи в кухні, ванній кімнаті, ставив двері і [PERSON] все влаштовувало. За життя бабусі [PERSON], [PERSON] доглядала за останньою, а бабуся казала, щоб дітей, тобто, [PERSON] і її чоловіка [PERSON], не обідить. Свідок [PERSON] показала суду про те, що мешкає в квартирі [ADDRESS], є сусідкою і подругою подружжя [PERSON] та приходить до них у гості не рідше двох разів на тиждень, особисто неодноразово бачила, як [PERSON] і [PERSON] платили за квартиру, де мешкають разом із тіткою [PERSON] та передавали останній кошти на ці витрати згідно наданих нею квитанцій. [PERSON] не була свідком сварок з даного питання. [PERSON] за кошти своєї сім*ї самостійно робив ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS], встановлював двері та грати на вікна. Чи оплачувала [PERSON] свою частину квартирної плати і комунальних послуг їй, свідку, не відомо. Бачила, як на ім*я [PERSON] в поштову скриньку приходили численні рахунки на значні суми, в тому числі і на 500 грн., з яких було видно, що позивачка грає в різні види лотереї та вкладає кошти у фінансові піраміди. Свідок [PERSON] показала суду про те, що разом працювала з [PERSON] та є її подругою, колись, також, мешкала на вул.Туполєва, часто разом обговорювали домашні проблеми і питання, [PERSON] і [PERSON] завжди сплачували квартирну плату і комунальні послуги за місцем свого проживання, свідок відвідує квартиру [ADDRESS] часто, умови для проживання [PERSON] нормальні, вона мешкає в двох кімнатах, а родина [PERSON] мешкає в маленькій кімнаті, ніяких перешкод для позивачки в проживанні немає. [PERSON] завжди дуже турбувалась про стан і збереження квартири та майна. Були випадки, коли [PERSON] позичала в неї, свідка, кошти на оплату квартирної плати і комунальних послуг та борги завжди повертала. Свідок [PERSON] показав суду про те, що є рідним братом [PERSON] та батьком [PERSON], мешкає неподалік від сестри в квартирі [ADDRESS] та приходить до неї і сина в гості. Син з невісткою і онуком вселились у спірну квартиру за згодою їх з позивачкою матері [PERSON] і самої позивачки. В квартирі [ADDRESS] живе сестра і син з родиною. [PERSON] обманним шляхом заволоділа спадщиною після смерті їх матері - [PERSON], яка померла [INFO], обіцяла відкрити два особових рахунки в спірній квартирі: на себе та родину сина, говорила, якщо він, свідок, не відмовиться на її користь від спадщини, то вона виселить сина і його сім*ю. Він погодився та відмовився від спадщини на користь сестри, оскільки розраховував, що син і онук будуть захищеними, але сестра обманула. Він свідок, неодноразово позичав сестрі кошти, давав у борг і сину. Йому відомо, що сестра грає в різні лотереї і на її ім*я приходять рахунки на значні суми. В його присутності зять [PERSON] передавав [PERSON] кошти. [PERSON] робив ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] за власні кошти. Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Як встановлено судом, на час вселення відповідачів в спірну квартиру та реєстрацію в ній відповідачки, її співвласниками були позивачка в ? частині та померла [INFO] [PERSON] На час розгляду справи власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON] Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частин 1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Спеціальна норма ст.150 ЖК України містить вимоги про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 4 цієї ж норми права, власність зобов*язує. Реалізуючи своє право розпорядження власністю, позивачка і померлий співвласник спірної квартири [PERSON] в квітні 2005р. розпорядилися своєю спільною частковою власністю та надали згоду на реєстрацію в квартирі [ADDRESS] відповідачки [PERSON] та надали згоду на вселення її і відповідача [PERSON] у спірну квартиру. Тобто, право вимоги позивачки [PERSON] щодо стягнення з відповідачки [PERSON] частини сплачених комунальних послуг може охоплюватися лише часом, з якого вона є єдиним власником спірної квартири, а не з часу вселення і реєстрації відповідачки [PERSON] в цю квартиру. Стаття 162 ЖК України передбачає, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін; плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами; строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов*язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Представник відповідачки [PERSON] надав суду копію договору про оплату житлово-комунальних послуг, укладеного між сторонами, який відповідно до правил частини 1 ст.638 ЦК України є неукладеним, оскільки не містить дати його складання, містить підпис лише однієї сторони - [PERSON], але не містить підпису іншої сторони договору - [PERSON] (а.с. 67 - копія договору), а тому не тягне за собою цивільно-правових наслідків. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідачки частини сплачених комунальних послуг, позивачка посилалась на те, що відповідачка не виконує в добровільному порядку свого обов*язку, що випливає з реєстрації в належній їй на праві власності квартирі та не надає грошових коштів на оплату житлово-комунальних послуг. Але, крім особистих пояснень самої позивачки, остання не надала суду належних і допустимих доказів таких обставин справи. Відповідно до частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, які надані позивачкою до матеріалів справи, свідчать лише про оплату цих витрат, але з них не вбачається, за чиї саме кошти ці витрати понесені. Крім цього, не оплата відповідачкою спожитих житлово-комунальних послуг спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків відповідачів. Висновок Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від 01.06.2010р. (а.с. 59 - копія), лист-відповідь Святошинського РУ ГУМВС України в м.Кирєві від червня 2010р. (а.с. 60 - копія) і лист самої позивачки адресований відповідачу (а.с. 61-66 - копія), суд не може визнати належними доказами заявленої позовної вимоги щодо стягнення частини суми сплачених житлово-комунальних послуг. Позовна вимога про зобов*язання відповідача не чинити позивачці перешкод в користуванні спірною квартирою, також, належними і допустимими доказами не підтверджена. Тобто, не доведеним є порушення відповідачами цивільних прав або інтересів позивачки як власника спірної квартири. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, у зв*язку з чим задоволенню не підлягають у зв*язку із недоведеністю.

Outcome: dismissed