Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для \~дитини \~відповідного віку, на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] повноліття, а потім в розмірі ? частини видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 \~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що з 30 грудня 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградській області шлюбі, актовий запис №42. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю позивачем та знаходиться на її утриманні, проте відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановленні наступні факти. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, /а.с. 5,6/. Сторони у справі разом не проживають, неповнолітні діти проживають з матір'ю та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач аліменти не сплачує та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За правилом, встановленим ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати між сторонами та покладає їх на відповідача. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved