Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником ? частини житлового будинку №50, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Івана Бойка. Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 28.08.1992 року, посвідченим державним нотаріусом Першої вінницької нотаріальної контори [PERSON] В цьому житловому будинку зареєстрований також повнолітній внук позивача [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2000 року. З того часу позивач його не бачила та не спілкувалась із ним, жодних звязків сторони не підтримують. Відповідач створює істотні перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, оскільки його формальна реєстрація заважає вільному користуванню та розпорядженню майном позивача. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради позов не визнав. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником ? частини житлового будинку №50, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Івана Бойка. Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 28.08.1992 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Вінницької нотаріальної контори [PERSON] \~ \~ \~ \~Співвласником ? частки будинку є дочка позивача і мати відповідача [PERSON], яка 26.12.2018 р. подала заяву про те, що підтримує зняття з реєстрації за місцем проживання свого сина [PERSON], який зареєстрований в частині будинку, належній її матері [PERSON] і також підтверджує, що [PERSON] з червня 1998 року в будинку по вул.. І.Бойка, 50 в м. Вінниці не проживає, його особистих речей будинку немає. В даному житловому будинку зареєстрований повнолітній внук позивача [PERSON], [INFO]. Родинні звязки сторін підтверджуються повторним свідоцтвом про народження серії І-АМ №016477, виданим 08.09.1996 року, де вказано, що [PERSON] є матірю [PERSON]. При цьому, 24.09.1983 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на Власюк, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №30164. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 1998 року. З того часу позивач його не бачила та не спілкувалась із ним, жодних звязків сторони не підтримують. Згідно з довідкою квартального комітету мікрорайону «Слов»янка» від 13.06.2018 р. №852 та від 20.12.2018 р. №2132 відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою : [INFO], але не проживає згідно із свідченнями сусідів з червня 1998 року. Відсутність відповідача за місцем реєстрації тривалий час ставить позивача у скрутне матеріальне становище, адже вона повинна оплачувати витрати на комунальні послуги із розрахунку ще й за відповідача. Відповідач створює істотні перешкоди в користуванні житлом, оскільки його формальна реєстрація заважає вільному користуванню майном, належним позивачу. Положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не лише свободу його придбання, але й можливість користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Звернення позивача до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, доведеними. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. \~ \~ \~ \~Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На стягненні судових витрат з відповідача позивач не наполягала. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved