Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів за робітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного до досягнення [PERSON] повноліття, [INFO] , після чого стягувати з відповідача на її користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] . З позовної заяви вбачається, що 19.12.2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 271. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком яких є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. З лютого місяця 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживали окремо. За рішенням Кілійського районного суду Оде6ської області від 08.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 1032 від 19.09.2018 року виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району. Відповідач не бере участь у матеріальному забезпеченні родини. Позивач зазначила, що відповідач не сплачує нікому аліменти, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших малолітніх та неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає. Добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, витрачає кошти на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Відповідач офіційно не працевлаштований, заробляє кошти працюючи у людей та виконуючи роботу різного характеру. Ухвалою судді від 18 вересня 2019 року справу прийнято до свого провадження, про що повідомлені сторони. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд\~ ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 19.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 271, прізвище дружини після державної реєстації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13.10.2016 року. [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 442, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 24.10.2013 року. [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 77, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 20.02.2015 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 08.05.2017 року по справі №502/2305/16-ц розірвано шлюб між Єніковою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1032, виданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району до складу сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено\~у ст.\~78\~ЦПК України\~\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до \~ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України № 2037-VIII\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2\~ст.\~182\~СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В ст. 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дітей в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вважає, що присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своїх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved