Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати останнього особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, що належить позивачу на праві приватної власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власницею житлового будинку за адресою: вул.Поліська, 48/1, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку зареєстрований колишній співмешканець її дочки [PERSON], який проживав у будинку до 2000 року, до часу розриву відносин з дочкою. З останнім повністю втрачений зв`язок і місце його знаходження невідоме. У зв`язку з потребою врегулювання витрат на утримання будинку необхідно зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. Оскільки останній в будинку не проживає, належних йому особистих речей в будинку не зберігає, зняти його з реєстрації самостійно вона позбавлена права, що й спонукало її звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх показаннях пояснили, що дійсно, [PERSON] не проживає в будинку, належному [PERSON], більше десяти років і місце його перебування невідоме. Відповідач, з огляду на положення ст.128 ч.11 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи, так як викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача за згодою позивача можливий заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши наявні у справі документи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власницею житлового будинку за адресою: вул.Поліська, 48/1, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку зареєстрований колишній співмешканець її дочки [PERSON], який проживав у будинку до 2000 року, до часу розриву відносин з дочкою. З останнім повністю втрачений зв`язок і місце його знаходження невідоме. Оскільки останній в будинку не проживає, належних йому особистих речей в будинку не зберігає, зняти його з реєстрації самостійно вона позбавлена права. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх показаннях пояснили, що [PERSON] не проживає в будинку, належному [PERSON], більше десяти років і місце його перебування невідоме. Зазначені факти підтверджуються наданими позивачем правовстановлюючими документами на житловий будинок за адресою: вул. Поліська, 48/1, м.Борзна, Чернігівська область. Статтею 41 Конституції, ст.316-321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, як це зазначено у ст. 321 ч.2 ЦК України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними. \~

Outcome: approved