Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 24 травня 1986 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сарненського РУЮ Рівненської області, актовий запис № 79. Крім цього, позивач у позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що протягом тривалого часу між сторонами існували непорозуміння, через що сторони проживають окремо, сімейні стосунки припинені. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнав повністю, можливість примирення сторін категорично заперечив. Позивачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін по справі, яке судом задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов'язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи повторним свідоцтвом про одруження від 29 травня 2003 року, згідно із яким 24 травня 1986 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Сарненського РУЮ Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 79. Відповідно до ст.112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння через взаємні звинувачення, в зв'язку із чим сімейні стосунки припинені кілька років тому. Факт роздільного проживання сторін в окремих частинах житлового будинку доведено наданим позивачем актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 54 від 12 березня 2018 року. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], що встановлено із наданої суду копії свідоцтва про народження останнього. Однак, під час судового провадження сторони заперечили можливість примирення. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо, ті обставини, що сторони заперечують можливість примирення - надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить присвоїти їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання отримати після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Із наданого позивачем Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що позивач до реєстрації шлюбу із [PERSON] (який був першим чоловіком позивача), мала дошлюбне прізвище [PERSON], а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved