Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку з тим, що дитині потрібен був належний рівень життя, для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, сторонами у справі укладено договір про сплату аліментів від 29.10.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., зареєстрований в реєстрі за №1505. На підставі умов вказаного договору відповідач добровільно взяв на себе обов`язок з оплати аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 6 000 грн. На день звернення до суду [PERSON] повинен був сплатити [PERSON] аліменти за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року в розмірі 96 000 грн. Однак, згідно з випискою по надходженням по картці [PERSON] , на яку відповідач перераховував аліменти, за період з 01 листопада 2018 року по 27 лютого 2020 року позивач отримала від відповідача аліменти на загальну суму 60 057 грн. станом на 27.02.2020 року відповідач мав заборгованість у розмірі 35 943 грн. 30.04.2020 року на адресу суду від позивача надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду. Відповідно до зазначеної заяви, за період з 26.02.2020 року по 28.04.2020 року повинен був сплатити 12 000 грн. Проте, за зазначений період [PERSON] сплачено аліментів на загальну суму 5 250 грн. У зв`язку з чим, за вказаний період утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 6 750 грн. Таким чином, станом на 28.04.2020 року, відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 42 693 грн. З огляду на викладене, позивач, діючи в інтересах дитини, змушена звернутись до суду за захистом його прав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив суд затвердити мирову угоду. Розглянувши клопотання відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін (ч. 1). Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (ч. 2). Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними (п. 1 ч. 5). З огляду на те, що представник позивача заперечував проти затвердження мирової угоди, оскільки її умови не були узгодженні з позивачем та можуть порушувати права [PERSON] та їх з відповідачем спільної дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про затвердження зазначеної мирової угоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, у заяві про збільшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та просив суд долучити до матеріалів справи докази часткового погашення заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, просив суд при розгляді справи врахувати, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 року зменшено розмір аліментів, які стягувались з [PERSON] на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., зареєстрований в реєстрі за №1505. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що 20.05.1995 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 495 (а.с. 10). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019 року у цивільній справі №333/5545/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначене рішення набуло законної сили 16.05.2019 року (а.с. 28-29). На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Від шлюбу сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.08.2002 року серії [NUMBER] , актовий запис №614 (а.с. 27). Згідно з ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). Частиною 1 ст. 189 СК України визначено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що 29.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., зареєстрований в реєстрі за №1505 (а.с. 14-15). Відповідно до п. 2 зазначеного вище договору, у зв`язку з тим, що дитина ( [PERSON] ) проживає з матір`ю та знаходиться на її вихованні, за домовленістю сторін, батько зобов`язується виплачувати аліменти на утримання дитини у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 6 000 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а в разі, якщо неповнолітній син продовжить навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Батько повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, два рази на місяць рівними частками по 3 000 грн., не пізніше 05 та 20 числа поточного місяця за наступний місяць, шляхом перерахування суми аліментів на рахунок, картковий рахунок відкритий на ім`я матері (п. 5 договору). Згідно з п. 15 договору про сплату аліментів, виплата аліментів починається в період з 01 листопада 2018 року. Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту виконання сторонами усіх зобов`язань за цим договором (п. 20 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що 16.01.2019 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року у цивільній справі №333/247/19 у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів відмовлено (а.с. 30-33). Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.06.2019 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року скасовано, ухвалено нове, яким змінено розмір аліментів з 6 000 грн. до 2 500 грн. (а.с. 34-35). Постановою Верховного Суду від 25.09.2019 року постанову Запорізького апеляційного суду від 20.06.2019 року скасовано, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року залишено в силі (а.с. 16-17). Частиною 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 01 листопада 2018 року по 28 квітня 2020 року не в повному обсязі виконував умови договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року, сплачував аліменти не в повному обсязі, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 42 693 грн. Факт неналежного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року обов`язків за наведений вище період підтверджується виписками по надходженням по картці за періоди з 01.11.2018 року - 27.02.2020 року (а.с. 12-13) та з 26.02.2020 року по 28.04.2020 року (а.с. 44). Як доказ часткового виконання своїх обов`язків по сплаті аліментів, [PERSON] за клопотанням останнього долучено до матеріалів справи квитанції від 05.05.2020 року №Р24АР24А333842360С7074 на суму 2 710 грн., від 26.05.2020 року №1972-6217-3651-0799 на суму 3 294 грн., від 06.06.2020 року №Р24АР24А393467876С369 на суму 3 000 грн., від 06.07.2020 року №Р24АР24А451612110С098 на суму 1 200 грн., від 06.08.2020 року №Р24АР24А513830356С166 на суму 1 200 грн., від 17.08.2020 року №2055-5708-5785-0249 на суму 1 500 грн., від 18.09.2020 року №2087-6058-4655-0389 на суму 1 500 грн. та від 21.10.2020 року № 2120-6271-4283-0593 на суму 1 500 грн. Дослідивши зазначені вище квитанції, суд не приймає їх до уваги, в якості доказів погашення заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла за період з 01 листопада 2018 року по 28 квітня 2020 року, з огляду на наступне. Так, суд виходить з того, що в квитанціях від 05.05.2020 року №Р24АР24А333842360С7074 на суму 2 710 грн., від 26.05.2020 року №1972-6217-3651-0799 на суму 3 294 грн., від 06.06.2020 року №Р24АР24А393467876С369 на суму 3 000 грн., від 06.07.2020 року №Р24АР24А451612110С098 на суму 1 200 грн., від 06.08.2020 року №Р24АР24А513830356С166 на суму 1 200 грн. в графі «призначення платежу» зазначено «Аліменти», разом з тим не визначено місяця сплати або ж періоду такої сплати. Крім того, в квитанціях від 17.08.2020 року №2055-5708-5785-0249 на суму 1 500 грн., від 18.09.2020 року №2087-6058-4655-0389 на суму 1 500 грн. та від 21.10.2020 року № 2120-6271-4283-0593 на суму 21.10.2020 року в графі «призначення платежу» зазначено «Погашення заборгованості по аліментам», при цьому також без визначення періоду або ж місяця сплати заборгованості по аліментам. Наведена вище інформація також відсутня і у виписці по надходженням у картковому рахунку за період з 01.04.2020 року по 29.10.2020 року, яка долучена представником позивача до матеріалів цієї справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені квитанції жодним чином не підтверджують факту погашення [PERSON] заборгованості по аліментам, яка виникла за заявлений у цій справі період, а саме: з 01 листопада 2018 року по 28 квітень 2020 року. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень, [PERSON] зазначає, що сума заборгованості є значно меншою та позивачем надано невірний розрахунок, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 року у справі №333/168/20 зменшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року, з 6 000 грн. до 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.09.2020 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 року залишено без змін. Як доказ погіршення матеріального стану, [PERSON] надано довідку про доходи за період з квітня 2019 року по вересень 2020 року. Судом не приймається до уваги зазначена вище довідка про доходи, оскільки предметом зазначеного позову є стягнення заборгованості по аліментам, а не зменшення їх розміру чи звільнення відповідача від сплати заборгованості за аліментами. Також, суд виходить з того, що стягнення аліментів у зміненому розмірі здійснюється з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на те, що рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 року набуло законної сили - 22.09.2020 року, тобто після ухвалення Запорізьким апеляційним судом відповідної постанови, а позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по аліментам за період з 01 листопада 2018 року по 28 квітень 2020 року, тобто, до набрання рішенням про зменшення розміру аліментів законної сили, суд дійшов висновку про безпідставність посилань [PERSON] про невірність заявленої позивачем суми. Крім того, при розгляді справи по суті судом враховано, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Транспортного Національного університету «Запорізька політехніка» за освітнім ступенем бакалавр, що підтверджується довідкою від 06.10.2020 року №58 та на підставі п. 2 договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти до закінчення сином навчального закладу. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд, з метою захисту прав дитини, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 42 693 грн. є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справ доказами, а тому підлягають задоволенню судом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, судовий збір судом покладається на відповідача.

Outcome: approved