Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем вступила у юридичний шлюб 15.02.1986 року. За період перебування у шлюбі сторони отримали квартиру [ADDRESS], яка належить Ковельській міській раді. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак у 2000 році виїхав до Португалії та з того часу не проживає у вказаній квартирі. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім цього позивач зазначає, що відповідач в квартирі не проживає більше шістнадцяти років, витрати пов'язані з оплатою комунальних послуг та обслуговуванням квартири несе позивач. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча, в силу вимог ст. 74 ЦПК України, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зважаючи на дані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з місця реєстрації проживання може бути здійснено за рішенням суду за позовом про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно довідки, виданої 26.04.2017 року РЖКП № 2 м. Ковеля, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та склад її сім'ї становить: дочка [PERSON] та відповідач [PERSON], що є колишнім чоловіком позивача. Згідно довідки № 2438, виданої 14.08.2017 року РЖКП № 2 м. Ковеля, відповідач [PERSON] є наймачем спірної квартири. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.08.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15.02.1986 року відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому, актовий запис №38, було розірвано. Відсутність відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені законом строки підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] З копій рахунків про оплату комунальних послуг вбачається, що позивач [PERSON] одноособово несе всі витрати по утриманню квартири, що підтверджує той факт, що відповідач у даній квартирі не проживає, однак значаться зареєстрованим. Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача за вищевказаною адресою перешкоджає їй вільно користуватись майном та тягне за собою додаткові необґрунтовані витрати на утримання квартири, зокрема по сплаті комунальних послуг. Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved