Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша тернопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивує тим, що позивач вважає себе рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та є спадкоємцем першої черги усього його майна. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, а тому встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, може вплинути на спадкові права інших спадкоємців. У свідоцтві про народження позивача не міститься запису про те, що [PERSON] є її батьком, оскільки відомості про батька [PERSON] було внесено за вказівкою матері [PERSON] , яка у цей час не перебувала у шлюбі. Факт батьківства [PERSON] приховувався матір`ю позивача у зв`язку із його духовною діяльністю. Також зазначила, що доказами того, що [PERSON] є батьком позивача на її думку є: до моменту народження батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали та вели спільне господарство, яке не припинилось до її зачаття, виховували її та утримували. [PERSON] оплачував поточні витрати на навчання позивача та 28.11.2014 року склав на неї заповіт, як на єдиного спадкоємця, видав на ім`я позивача доручення про прийняття рішення стосовно нього, з будь-яких питань, що стосуються надання йому медичної допомоги. Також, [PERSON] називав позивача своєю дочкою при інших особах, які його оточували, брав її на усі значні події, приймав участь у житті [PERSON] , матеріально утримував її та піклувався про неї. З 2000 року по день своєї смерті [PERSON] позивач була разом із ним та проживала однією сім`єю як батько та дочка. Також, позивачу були відомі усі обставини життя [PERSON] [PERSON] помер у місті Києві в клінічній лікарні «Феофанія» в присутності позивача, відтак в подальшому вона зверталась з приводу реєстрації його смерті, а також здійснювала усі витрати пов`язані із його похованням. У зв`язку із тим, що позивач не може іншим шляхом підтвердити свої родинні стосунки із [PERSON] , що в свою чергу перешкоджає їй в подальшому оформити спадкові права. Відтак, враховуючи наведене, [PERSON] просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] .. Відповідач [PERSON] , а також її представник відзиву на позов не подавали. Проте, представником [PERSON] адвокатом Матвіяс А.Б. подано заяву про застосування строку позовної давності, у якій зазначив, що позивачу було відомо, що [PERSON] помер [INFO] , а тому вважає, що перебіг строку позовної давності почався з 25.02.2015 року та закінчився 25.02.2018 року. Однак, [PERSON] звернулась із позовом до Тернопільського міськрайонного суду лише 13.10.2020 року, тобто через 2 роки та 8 місяців після спливу строку позовної давності для заявлених вимог. Враховуючи наведене, просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити [PERSON] у позові із наведених підстав. Відповідач [PERSON] , а також його представник відзиву на позов не подавали. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша тернопільська державна нотаріальна контора письмових пояснень щодо позову не подавала. 12 лютого 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Пономаренко І.А. позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Також, [PERSON] додатково пояснила, що усім родичам померлого [PERSON] було відомо, що вона є його дочкою. З 2000 року по час смерті [PERSON] проживав разом із нею як батько із своєю дитиною. Позивач увесь час допомагала [PERSON] у свої роботі, який 28.11.2014 року вчинив на її користь заповіт. Також зазначила, що [PERSON] купив для неї у місті Києві квартиру, де вона проживала, оплачував її навчання, придбавав для неї транспортні засоби. Крім цього, пояснила, що дізналась про те, що [PERSON] є її батьком у вересні 1991 року, коли їй було 14 років від своєї матері. У свідоцтві про народження позивача відомості про її батька зазначено [PERSON] , який уклав шлюб із її матір`ю уже після народження [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вважають вимоги позивача безпідставними та необгрунтованими. Крім цього, пояснили, що [PERSON] , як рідній сестрі померлого [PERSON] нічого не було відомо про наявність у нього дочки [PERSON] , зазначила, що її покійний брат щодо вказаного факту їй нічого не повідомляв. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Демкович Ю.Й. в судовому засіданні позов не визнали та вважають позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша тернопільська державна нотаріальна контора в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~ [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. У графі батько зазначений « [PERSON] », у графі мати « [PERSON] », актовий запис №869. Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 16 квітня 2021 року, виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис за №869 складено 04 травня 1977 року, у якому зазначено відомості про дитину: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, м.Івано-Франківськ. Відомості про батька внесено на підставі актового запису про визнання батьківства за №25 від 04.05.1977 року, складний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, заявником [PERSON] відповідно до статті 126 СК України. У відомостях про матір зазначено: [PERSON] . Також, до зазначеного актового запису було внесено виправлення та відомості, зокрема, за №1 від 04 травня 1977 року (відомості про визнання батьківства) на підставі актового запису про визнання батьківська №25 від 04 травня 1977 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.04.2021 року, зареєстровано актовий запис №619 від 05 червня 1977 року про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 17.04.2021 року, зареєстровано актовий запис про розірвання шлюбу за №432 від 8 червня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації смерті у місті Києві, [PERSON] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №3721. Відповідно до довіреності від 02.02.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О., [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його уповноваженим представником в Міністерстві охорони здоров`я України, у будь-яких медичних закладах державної та приватної форми власності, органах державного управління справами, адміністраціях, клінічних лікарнях, бухгалтеріях, а також перед суб`єктами підприємницької діяльності, структурних підрозділах перелічених установ, з будь-яких питань, що стосуються надання йому медичної допомоги (оперативного лікування, реабілітації та протезування). Як вбачається з інформації наведеній у листі Управління Львівської єпархії Української Православної Церкви від 28.01.2021 року, за період з 01.11.1996 року та за весь час перебування [PERSON] на посаді Предстоятеля УАПЦ, будучи Митрополитом Київським і всієї України та до часу його смерті, тобто до [INFO] , [PERSON] не повідомляв та не згадував про своє сімейне життя, у тому числі про спільне проживання з [PERSON] . Будучи допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача зазначила суду, що під час народження позивача, тобто [INFO] , у шлюбі із [PERSON] не перебувала, оскільки розірвала його 25.06.1975 року. У 1976 році вона гостювала у [PERSON] у Томській області, після чого у неї народилась дочка [PERSON] . Під час реєстрації народження позивача, [PERSON] подав заяву про визнання батьківства на підставі якої були внесені відомості про батька позивачки. Повторно із [PERSON] шлюб уклала 05.06.1977 року та перебувала у ньому до 08.06.1995 року. Познайомила дочку [PERSON] із [PERSON] коли їй було 14 років, повідомивши про його батьківство. Підтвердила суду ту обставину, що [PERSON] під час перебування позивача у м.Києві піклувався про неї, проводив оплату коштів за навчання за кордоном та в Україні, придбавав їй рухоме та нерухоме майно, як про свою дочку. Також зазначила, що мати покійного [PERSON] [PERSON] знала позивачку, як свою онуку, яка часто перебувала у селі Білій Тернопільського району Тернопільської області. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] перебуваючи у лікувальному закладі вказував, що найближчим своїм родичем вважає позивачку [PERSON] .. Аналогічні покази надала в судовому засіданні свідок [PERSON] . Будучи допитаними в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що їм було відомо, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який під час спілкування у їх присутності називав її свою дочкою, яка працювала разом із ним в церкві та піклувався про неї матеріально. Неодноразово позивач перебувала за місцем проживання матері [PERSON] в с.Біла Тернопільського району, де у неї була своя кімната. Свідок [PERSON] повідомила суду, що у її присутності [PERSON] звертався до позивачки як до своєї дочки та вважає її своєю тіткою. Крім цього, свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що перебував на посаді секретаря [PERSON] під час того, як його було обрано на посаду предстоятеля УАПЦ та йому було відомо позивач є дочкою останнього. [PERSON] працюючи разом із [PERSON] відповідала за господарську діяльність Андріївської церкви в м.Києві, піклувалась про його здоров`я. Був очевидцем того, як позивач зверталась до [PERSON] як до свого батька, а останній відповідно до неї, як до своєї дочки. Також зазначив, що кошти на лікування [PERSON] надавала позивач. В подальшому після його смерті займалась його похованням. Крім цього, зазначив, що позивач неодноразово приїзджала в будинок с.Біла Тернопільського району Тернопільської області, де проживала матір [PERSON] та мала там особисту кімнату. Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що знали покійного [PERSON] упродовж тривалого часу під час його духовної діяльності, однак останній не повідомляв про те, що у нього є дочка [PERSON] , яка працювала його секретарем з 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР (надалі КпШС України), чинного на момент внесення запису про батька до актового запису про народження позивача, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини проводиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько дитини записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавленням її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце ї проживання, запис про батька дитини проводиться за заявою батька. Частина 2 зазначеною статті встановлювала, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо не має спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень проводиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записується за її вказівкою. Положеннями частини 1 статті 53 КпШС України передбачалось, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство материнство та батьківство охороняються державою. Положеннями частини першої, восьмої та дев`ятої статті 7 СК України, передбачено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно норм статтей 7, 8, 10 СК України застосування норм цивільного законодавства допускається, якщо особисті немайнові відносини не врегульовані СК України. Згідно з вимогами ч.1 ст.130 ЦК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. В силу вимог ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заява батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а сім`я по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини, який проведено за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові ВС України від 07 липня 2021 року у справі №336/1357/16. Як роз`яснив у пункті 7 своєї постанови Пленум ВС України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», заяви про встановлення факту батьківства так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст..135 СК України. Крім цього, суд відмічає, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із положеннями частини 1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також і інших випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи, докази надані суду сторонами, а також їх пояснення, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , не підлягають до задоволення. Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначає, що наведеним вище повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] підтверджено, що відомості про батька [PERSON] у актовому записі про народження за №869 внесено на підставі актового запису про визнання батьківства за №25 від 04.05.1977 року заявником [PERSON] .. Матеріали справи ж не містять відомостей, а позивачем не доведено, що запис про її батьківство вчинено за вказівкою її матері [PERSON] за правилами чинної на той час статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю. Відтак, її твердження наведені у позовній заяві про те, що запис про її батька [PERSON] здійснено за вказівкою матері, суд відкидає та не бере до уваги. Також, суд зазначає, що особа, яка записана батьком позивача, тобто [PERSON] не оспорював своє батьківство в судовому порядку та погоджувався із ним. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed