Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, літньої кухні, сараю, погрібника, сараю, душу, сараю, гаражу, вбиральні, колодязя, паркану, воріт, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельні ділянці площею 15 соток 1500 кв.м. При житті [PERSON] нікого не повідомив про те, що він при житті зробив нотаріальне розпорядження на все своє майно, яке на випадок своєї смерті заповів дочці [PERSON] . Заповіт був знайдений після смерті [PERSON] у його будинку [ADDRESS] . При наведенні порядку у шафі за вищевказаною адресою позивачем [PERSON] було знайдено заповіт, що її батько зробив на випадок своєї смерті. Про наявність заповіту позивачу [PERSON] стало відомо у червні 2020 року, тобто поза межами строку для прийняття спадщини у зв`язку з чим позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що наведені в позовній заяві. Представник відповідача Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] у віці 91 років в с. Кам`янське смт. Карнаухівка Дніпропетровської області. Як вбачається з копії нотаріально посвідченого заповіту від 09 лютого 2011 року бланк [NUMBER] [PERSON] на випадок своєї смерті все своєї майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, все, що буде йому належати на день його смерті і все на що він матиме право заповів [PERSON] . Копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі підтверджується, що заповіт від 09 лютого 2011 року бланк [NUMBER] зареєстрований в Спадковому реєстрі за № [NUMBER] , заповідач [PERSON] . З копії свідоцтва про право особистої власності на будинок від 23 березня 1959 року вбачається, що домоволодіння в [ADDRESS] належить [PERSON] . Як вбачається з копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 23 березня 1959 року. Згідно копії технічного паспорту від 01 грудня 2004 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими спорудами. Копією постанови державного нотаріуса за № 394/0130 від 20.06.20 підтверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] у зв`язку із пропуском строку для подання заяви для прийняття спадщини та відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання з померлим. 13 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18 (ЄДРСРУ № 88232349) досліджував питання щодо необізнаності спадкоємця про наявність заповіту, як поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 3 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, позивач [PERSON] , [INFO] не звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту, що вважається поважною причиною пропуску такого строку. Про наявність заповіту складеного на користь позивача [PERSON] стало відомо поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, зокрема у червні 2020 р., і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved