Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 13 квітня 2006 року перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З часу припинення сімейних стосунків, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, участі у його вихованні не приймає. Син проживає разом з матір`ю і знаходяться на її повному утриманні. Посилаючись на вказане, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 13 квітня 2006 року відділом РАЦС по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 95 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». /а.с. 6/ Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /а.с.7/ Як вбачається з довідки, виданої ПП «Забела» від 23.09.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований її син [PERSON] /а.с.8/ Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітніх дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved