Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини обґрунтовуючи позов тим, що 08 січня 2015 року помер дідусь позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок №300-1, площею 4,8249 га., та №300-2, площею 5,3902 га, що належали спадкодавцю, а також земельну ділянку №304, площею 5,56 га, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВТ №582626, виданого 31.01.2005 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] 06 жовтня 2003 року помер батько позивача - [PERSON], який був рідним сином [PERSON]. Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], однак остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Посилаючись на ч.1 ст.1266 ЦК України зазначає, що у шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], так-як їй не було відомо про наявність спадкового майна, а саме вищевказаних земельних ділянок. Про належність померлому земельних ділянок дізналась лише після отримання повістки та документів з Бобринецького районного суду Кіровоградської області про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Бобринецької сільської ради за участю третіх осіб на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, а тому просить визначити [PERSON] додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 08.01.2015 року. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові пояснивши, що позивач не знала про належність спадкодавцю вказаних в позові земельних ділянок, а тому вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.101). Від неї до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 08 січня 2015 року у місті Южноукраїнськ Миколаївської області померла [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №206778, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області 09 січня 2015 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 10,21 га., що розташована на території Бобринецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю, яка згідно з планом зовнішніх меж земельних ділянок складається із земельних ділянок №300-1, площею 4,82 га та 300-2 площею 5,39 га (а.с.62), а також на земельну ділянку, площею 5,56 га, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 січня 2005 року, виданого державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.79). Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті, тобто 08 січня 2015 року. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини померлого [PERSON] закінчився 08 липня 2015 року. Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], однак остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у позивача відсутній документ, що підтверджуючі родинні стосунки, а саме свідоцтво про народження [PERSON], та позивач пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2015 року (а.с.8). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) № 42494253 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 08.01.2015 року, заведена 30.06.ю2015 року спадкова справа №160-2015 (номер у спадковому реєстрі 57628523) (а.с.52) за заявою [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.54). Із копії запису акта про народження №5 від 10 квітня 1967 року та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що батьком [PERSON] являється [PERSON] (а.с.98). А батьком позивача - [PERSON] являється [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-СР №264107 (а.с.88), яка у звязку з укладенням шлюбу змінила прізвище на «Попко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №054515 (зворотна сторона а.с.87). 06.10.2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №185889, виданого Бобринецькою сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 7.10.2003 року (а.с.87). Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1369 ЦК України). Однак, позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON]не звернувся за прийняттям спадщини, а звернувся із вказаних питань до державного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] лише 30 жовтня 2015 року (а.с.32). За змістом ст. 1217 ЦПК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2, 3 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однак, позивачем не надано доказів того, що він не мав можливості з обєктивних, непереборних, поважних причин у передбачений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на ту обставину, що їй не було відомо про належність спадкодавцю вказаних в позові земельних ділянок, а стало відомо про наявність заповіту в жовтні 2015 року, що обєктивно, непереборно перешкодило прийняттю ним спадщини, не доведено позивачем будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду справи. Крім того, сама по собі необізнаність позивача про наявність вказаних земельних ділянок (спадкового майна) не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не має право спадкування після смерті [PERSON], яка наступила 08 січня 2015 року, оскільки пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] відбувся позивачем без поважних причин. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed