Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. Позивач прохала суд визнати за [PERSON] право власності на поліпшення у квартирі [ADDRESS] вартістю 70000 гривень. Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в рахунок Ѕ частини понесених витрат на поліпшення в розмірі 35000 гривень, проведених у квартирі [ADDRESS] у період перебування сторін у шлюбі. Виділити у власність [PERSON] шафу вартістю 5000 гривень, диван вартістю 6000 гривень, стінку вартістю 5000 гривень, всього на суму 16000 гривень. Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в рахунок Ѕ частини майна, придбаного у період шлюбу в розмірі 8000 гривень. 26 листопада 2020 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та прохала суд виділити відповідачу [PERSON] шафу купе вартістю 3000,00 грн., диван вартістю 3000,00 грн., стінку секційну вартістю 3000,00 грн., а всього на 9000,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини вартості шафи купе в розмірі 1500,00 грн., дивану в розмірі 1500,00 грн. та стінки секційної в розмірі 1500,00 грн., а всього 4500,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 30 вересня 2017 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №20. 27 травня 2019 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано за рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. За період перебування у шлюбі, ними було придбане наступне майно: шафу купе вартістю 5000,00 грн., диван вартістю 6000,00 грн., секційну стінку вартістю 5000,00 грн., а всього було придбано майна на суму 16000,00 грн. З березня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, придбане ними у період перебування у шлюбі майно, залишилось у користуванні відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розпорядження спільним сумісним майно, придбаним у період шлюбу. Відповідач у добровільному порядку не бажає поділити вищезазначене майно. Вважає, що вона та відповідач мають рівні частки у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності. Придбане ними у період шлюбу майно є неподільними речами, тому вона хоче отримати від відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частки даного майна. Вартість майна визначена нею, з урахуванням часу його експлуатації та становить: шафи купе 3000,00 грн.; дивану 3000,00 грн.; секційної стінки 3000,00 грн. 1/2 частина вартості даного майна становить 4500,00 грн. У ході розгляду справи позивач [PERSON] та її представник адвокат Меркулова Т.П. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та прохали суд їх задовольнити. У судове засідання 02 червня 2021 року позивач та її представник адвокат Меркулова Т.П. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Жмуренко А.В. в ході судового розгляду справи визнали позов частково, а саме в частині придбання в період шлюбу стінки «Арья», яку вважають спільною сумісною власністю, та яка після розірвання шлюбу залишився в користуванні відповідача. При подальшому розгляді справи змінили свою позицію - позовні вимоги не визнали та прохали суд відмовити у їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] надав заяву в якій прохав суд розглядати справу за його відсутності та відсутності його представника [PERSON] , позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Також прохав суд врахувати, що позивачем [PERSON] всупереч вимогам ЦПК України, не надано доказів на підтвердження факту набуття спільного майна подружжя за час спільного проживання у шлюбі та його вартості. Копія чеку на нібито придбання стінки додана позивачем у супереч термінів надання доказів без поважності причин не подання цього доказу разом з позовом. Позовна вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу заявлена позивачем після початку розгляду справи по суті, містить безпідставний факт правової допомоги, зокрема, щодо підготовки правової допомоги, домовленість про яку між сторонами ніколи не укладалась, а також витрати на правову допомогу не підтверджені належними засобами доказування. В разі задоволення позову (проти якого він заперечує) просить суд вирішити питання щодо стягнення судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що коли [PERSON] та його донька [PERSON] стали проживати разом, то вони проживали у квартирі [PERSON] . У квартирі [PERSON] був безлад, меблів практично не було, було лише одне ліжко, шафа та комп`ютер. В одній кімнаті були обідрані шпалери а інша кімната була як склад. На кухні був стіл та декілька стільців. Після свадьби [PERSON] та [PERSON] придбали диван та стінку у зальну кімнату, шафа була придбана пізніше. Також у квартирі [PERSON] почались ремонтні роботи. Вищезазначене майно було придбане у місті Першотравенську за сумісні грошові кошти [PERSON] та [PERSON] . Точної вартості придбаного майна він не знає. Коли [PERSON] та [PERSON] розійшлись, [PERSON] забрала з квартири лише особисті речі, все інше майно залишилось у квартирі відповідача та перебуває там на даний час. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона знає багато років. З [PERSON] вона познайомилась на дні народженні [PERSON] , коли вони вже були у шлюбі. День народження [PERSON] святкували у його квартирі. На той час у квартирі були наступні меблі: у коридорі стояла тумбочка з дзеркалом; на кухні був кухонний стіл, м`який куток, обладнана робоча зона; у зальній кімнаті стояла стара радянська стінка; у спальній кімнаті були вбудовані шафи, які [PERSON] придбав разом з першою дружиною, трельяж, двоспальне ліжко та комп`ютер або телевізор, що саме вона не пам`ятає. Під час святкування дня народження [PERSON] , він хизувався, що вони з [PERSON] придбали шафу купе та стінку у зальну кімнату, дані меблі були у розібраному стані та стояли у спальній кімнаті. Чи був диван у зальній кімнаті, вона не знає, так як у зальну кімнату вона не заходила. На скільки вона пам`ятає, то на дзеркалах шафи купе був нанесений фотодрук нічного міста. Після дня народження [PERSON] , вона ще декілька разів була у його квартирі. На той час [PERSON] вже не проживав з [PERSON] . [PERSON] запрошував її на день народження його нової дівчини, тоді шафа купе вже стояла у передпокої, це була шафа, яку вона бачила на дні народженні [PERSON] та яка була розібрана, вона впізнала її по дзеркальних дверях. Також у зальній кімнаті стояла нова стінка та диван, на кухні був новий кухонний стіл. Диван у зальній кімнати, коли вони святкували день народження [PERSON] , вона не бачила, так як святкування було на кухні, а коли святкували день народження нової дівчини [PERSON] , то святкування було у залі, тоді вона його побачила. На вигляд диван був новий. Про що її чоловік розмовляв з [PERSON] у зальній кімнаті, на його дні народженні, вона не знає. Наскільки вона пам`ятає, у неї з [PERSON] була розмова про те, що забрала з собою [PERSON] , коли вони розійшлись, та зі слів [PERSON] , [PERSON] забрала лише столові прибори і більше нічого. Вона вважає, що стінку та шафу купе було придбано [PERSON] . За чиї кошти вони придбані вона не знає. Коли саме було придбане спірне майно, вона не знає. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.368 ЦК України та ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.70 СК України\~ у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007\~ № 11 «Про практику застосування судами\~ законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями\~ 69-72\~ СК\~України \~ та\~ ст.372\~ ЦК України.\~ Вартість майна,\~ що підлягає поділу,\~ визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з \~дійсної його вартості на час розгляду справи.\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що\~ сторони перебували у шлюбі з 30 вересня 2017 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.16-17). Згідно товарного чека б/н від 04 жовтня 2017 року у ПП [PERSON] придбано стінку «Арья» вартістю 5000 грн. (а.с.78). Позивачкою [PERSON] заявлено вимоги про поділ між нею та відповідачем: дивану, залишковою вартістю 3000 грн., та шафи -купе, залишковою вартістю 3000 грн. Документів, що підтверджують факт придбання вказаних речей, позивачем у порушення вимог ст.ст.81,83 ЦПК України суду не надано. \~ \~ \~ \~ \~На підтвердження обставин придбання спірного майна \~судом за клопотанням позивача допитані свідки \~ [PERSON] та [PERSON] , однак показання вказаних свідків не є належними, достатніми та\~ допустимими\~ доказами, оскільки згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,\~на підставі чого суд вважає, що обсяг та вартість \~вищевказаного майна, зазначеного позивачем, а також факт придбання вказаного майна в період шлюбу з відповідачем\~недоведеним, тому у в даній частині позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Крім того позивач звернулася до суду з вимогою про виділення спірного майна відповідачу та стягнення на її користь на підставі ст.ст.183, 364 ЦК України компенсації вартості її частки у спільному сумісному майні на загальну суму 1500 грн. вартість Ѕ частки спірної стінки «Арья». \~ \~ \~ \~Суд вважає, що \~вимоги позивача в частині стягнення грошової компенсації належної їй Ѕ частки у праві власності на стінку « [INFO] » підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою\~\~26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~ п.6\~ст.3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання\~\~від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар\~(правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 13.01.2016 року, справа № \~6-2925цс15). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що ними в період шлюбу було придбано стінку «Арья», залишкова вартість якої на час розгляду справи в суді становить 3000 гривень. Після припинення шлюбних відносин стінка « [INFO] » залишилася, у користуванні відповідача та знаходиться за місцем проживання останнього. Вказана річ є неподільною, та позивач має право на Ѕ частку вказаної речі. \~ \~ \~ \~Також судом встановлено, що виділ належної позивачу Ѕ частки майна в натурі є неможливим, оскільки вказана річ є неподільною, вказаним майном користується відповідач [PERSON] , при цьому відповідачем не сплачується позивачу матеріальна компенсація за володіння та користування вищевказаним спірним майном. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони проживають у різних квартирах, що призведе до неможливості спільного користування вищевказаним майном, враховуючи неприязнені відносини, які склалися між сторонами після припинення шлюбних відносин, а також враховуючи, що вищевказана річ, є неподільною, виходячи з принципів справедливості та розумності, а також судового захисту цивільного права, суд приходить до висновку про можливість виділення спірного майна в натурі відповідачу, визнавши за ним право власності на вказане майно, та стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості належної їй Ѕ частки майна в сумі 1500 грн. Суд вважає, що відповідач спроможний виплатити позивачу вказану суму компенсації і це не становитиме для нього надмірний тягар, оскільки відповідач має стабільний дохід (пенсію). Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неспроможності виплатити позивачу компенсацію. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., ціна позову 43000 грн. Позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1500 грн., що становить 3,5% від ціни позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору пропорційна задоволеній частині позовних вимог 26,89 грн. (3,5% від сплаченої суми судового збору). Решту судового збору слід залишити за позивачем. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач [PERSON] прохала суд стягнути на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені судом частково, а саме на 3,5% , тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 70 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу ( 2000 грн. х 3,5%).

Outcome: partial