Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити останню батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона приходиться матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. Вказує, що її донька залишила дитину на неї, а саме поїхала до м.Харків. Зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, що свідчить про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки. Судом було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Ріпкинську районну державну адміністрацію Чернігівської області, Ріпкинську селищну раду Ріпкинського району Чернігівської області. та Добрянську селищну раду Ріпкинського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов з підстав, передбачених в позові. Додатково зазначила, що у неї з донькою [PERSON] існують конфлікти щодо фінансової участі [PERSON] в забезпеченні [PERSON] харчуванням, одягом, в оплаті репетиторства останнього. Вказала, що фактично домовленості між нею та донькою [PERSON] щодо передання їй онука на виховання не було, так як остання зібравши речі поїхала до м.Харків, залишивши на виховання їй онука. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що позивачка належними та допустимими доказами не довела, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по відношенню до сина [PERSON], а вона, навпаки, надала докази на підтвердження про пересилання коштів, про фінансову участь в підготовці до школи. Вказала, що вона працевлаштована в м.Харків, винаймає там житло. Зазначила, що у неї з сином існує домовленість про те, що дитина закінчить в Добрянці 5 клас, а потім вона забере дитину до м.Харків. Вказала, що вона в достатній кількості спілкується з дитиною по телефону, а в Добрянці не була з травня 2017 р. та наміру повертатись туди не має. Зазначила про наявність у неї з [PERSON] постійних конфліктів. На позбавленні батьківських прав [PERSON]. в судовому засіданні наполягала представник Ріпкинської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей СУСЛО Н.С.. Добрянська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області, в поданій заяві, підтримала свій висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини та просила розглядати справу у їх відсутність. Ріпкинська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області вказала про відсутність підстав для надання висновку щодо доцільності/не доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини, так як відповідачка зареєстрована, але не проживає на території ради. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON] (в режимі відео конференції з Московським районним судом м.Харкова), представника Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області СУСЛО Н.С., почувши думку дитини [PERSON] до спору, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (Серія [NUMBER]). При цьому, в графі «Батько», відомості про батька ([PERSON]) записані зі слів матері, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00009870290. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 даної Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони, маючи реальну можливість, свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 18 вказаної Постанови зазначено, що у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахуванням її характеру, особи батьків та інших конкретних обставин суд може відмовити в задоволені позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON]. від 17 липня 2017 р. вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказані відомості про кількість кімнат та інших приміщень в будинку, про наявність пічного та газового опалення, про наявність худоби та земельної ділянки, про наявність у дитини окремої кімнати з ліжком та письмовим столом. Зазначено, що житлово-побутові умови відповідають потребам для життя та гармонійного розвитку дитини. З характеристики [PERSON], [INFO] за місцем навчання в Добрянській ЗОШ І-ІІІ ст. вбачається, що дитина навчається у них з першого класу, зарекомендував себе як старанний, здібний, активний, комунікабельний учень, який проявляє інтерес до навчання, бере активну участь у громадському житті класу. При цьому, вказано, що вихованням дитини займається бабуся [PERSON], а мати проживає окремо в м.Харків та, на даний час, участі у вихованні дитини не бере. Згідно Висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 7 вересня 2012 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з тих підстав, що мати [PERSON] проживає в м.Харків окремо від сина [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків, оскільки останній проживає з бабусею [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], де житлово-побутові умови відповідають потребам для життя та гармонійного розвитку дитини, з того часу, коли матір поїхала на працевлаштування в м.Харків. Саме бабуся [PERSON] займається вихованням онука. При цьому, в період перебування [PERSON] в смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, остання в достатній кількості не спілкувалась з дитиною [PERSON], а, зі слів [PERSON], в цей період [PERSON] займалась особистими справами. Під час спілкування з дитиною [PERSON] відповідачка [PERSON] підвищує голос, що пригнічує сина. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, безпосередньо допитавши позивачку [PERSON] та відповідачку [PERSON], вислухавши думку дитини [PERSON], суд приходить до висновку, що формально в діях [PERSON] вбачаються ознаки ухилення від виконання своїх обов'язків, оскільки: - бабуся дитини [PERSON] відіграє в житті онука [PERSON], на даний час, значну роль в житті, оскільки останній проживає з нею в безпечному, спокійному та стійкому середовищі; - остання проживає окремо від свого сина [PERSON], з останнім спілкується в телефонному режимі, з травня 2017 р. не приїжджала до смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, що не може свідчити, що таке спілкування матері і сина є необхідним для нормального самоусвідомлення дитиною; - остання працевлаштована в м.Харків, надала докази про пересилання коштів, про фінансову участь в підготовці до школи, але має постійні конфлікти з матір'ю [PERSON] щодо фінансової участі в забезпеченні [PERSON] харчуванням, одягом, в оплаті репетиторства останнього, тобто наявність конфліктів між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] щодо участі останньої в фінансовій підтримці сина негативно впливає на фізичний розвиток дитини. В той же час, суд приходить до переконання, що [PERSON] ще не втратила можливість змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків по виховуванню дитини й знаходить за можливе не позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], попередивши її про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, виходячи: - з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом втручання Держави у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; - з відсутності виняткових обставин для розірвання між [PERSON] та [PERSON] сімейних зв'язків, оскільки [PERSON], все ж таки, спілкується з дитиною в телефонному режимі, тобто інтересується його життям, а в матеріалах справи відсутні компрометуючі дані про особу [PERSON], про її неблагодійність; - з того, що дійсною причиною подачі даного позову є неналежна фінансова участь матері [PERSON] у матеріальному забезпеченні дитини [PERSON]; - з того, що, будучи допитаним судом, малолітній [PERSON] вказав, що він хоче проживати в сім'ї бабусі [PERSON], але не хоче втрачати можливість спілкуватись, в телефонному режимі, з матір'ю; - з того, що у висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] не в повній мірі обґрунтовано необхідність застосування до відповідачки позбавлення батьківських прав, як крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Враховуючи те, що формально в діях [PERSON] вбачаються ознаки ухилення від виконання своїх обов'язків, але контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків. Оскільки правила ч. 2 ст. 166 СК України про стягнення аліментів з осіб, яких позбавлено батьківських прав застосовуються в разі позбавлення особи батьківських прав, а в даному випадку [PERSON] не позбавлено батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а відтак позовні вимоги про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed