Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 21.02.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось. Весь період шлюбу вона разом з донькою проживали окремо від відповідача. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з [PERSON]О на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позов. Не заперечував проти задоволення позовної вимоги щодо розірвання шлюбу та просив визначити розмір аліментів на утримання доньки у розмірі 500 грн. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21.02.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №102982 виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №35. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №145629 від 29.11.2011 року, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1292. Сторони проживають окремо, відновити сімейні стосунки не бажають. Малолітня донька сторін проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає коштів позивачу та утримання їх дитини. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Місце проживання [PERSON] після розірвання шлюбу суд визначає з матір'ю. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківський обовязок по утриманню малолітньої доньки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним, не має на своєму утриманні інших малолітніх дітей, непрацездатних осіб. Також судом прийнято до уваги те, що червні 2016 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі і на даний час не працевлаштований, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній та не отримує допомоги по безробіттю, частково визнав позов і не надав суду доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.05.2016 року становить 1228 грн.. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.556858600.1 від 23.05.2016 року, а на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial