Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] пропорційно часткам у праві власності на житловий будинок, що відповідає фактично існуючому порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 67/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , в якому проживає з дитинства, постійно мешкає з 1992 року та який отримала у спадщину після смерті [INFO] бабусі [PERSON] , яка володіла частиною будинку з 1976 року. Власником 33/100 частини вищевказаного житлового будинку є [PERSON] на підставі договору дарування. Кожен із співвласників житлового будинку має окрему земельну ділянку, відокремлену металевим парканом, що передбачається для розміщення та обслуговування своєї частини житлового будинку, виділеними в дві окремі квартири, з визначеними за кожним із співвласників приміщеннями та господарськими спорудами, будівлями, порядок користування якими склався попередніми власниками. Формування окремих земельних ділянок відбувалося за їх відповідними домовленостями, але без проекту землеустрою, який передбачав обов`язковість погодження меж суміжним землевласником (землекористувачем) та винесення цих меж в натурі (на місцевість) із закріпленням їх межовими знаками. На цей час відповідач не має наміру оформити угоду, відмовляється від проведення землевпорядних дій. Позивач має намір розподілити з [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] в натурі та приватизувати належну їй частку, щоб отримати право власності на землю. Однак, передумовою цього є встановлення порядку користування земельною ділянкою. [PERSON] зазначає, що належні їй 67/100 частини будинку є еквівалентом частини земельної ділянки, що знаходиться у фактичному їх з відповідачем користуванні та складає 390 кв.м. (0,039 га) та відповідає розміру належної їй частини будинку [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] фактично ігнорує та спотворює існуючий порядок в користуванні земельною ділянкою, позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , надавши [PERSON] в користування земельну ділянку в розмірі, що відповідає її частці у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , а саме 67/100 частин від загального розміру земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні з [PERSON] . Ухвалою суду від 15.12.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 26.01.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: кадастрового плану земельної ділянки за номером №2310100000:03:017:0171, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.12.2020 року №НВ-2308370252020, кваліфікаційного сертифікату інженера-геодезиста №011506 на ім`я [PERSON] , письмових пояснень [PERSON] від 15.01.2021 року, паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , письмових пояснень [PERSON] від 22.12.2020 року, [PERSON] від 22.12.2020 року, яке задоволено судом. Також, 26.01.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, яке ухвалою суду від 26.02.2021 року задоволено та призначено вищезазначену експертизу. Проведення експертизи доручено експертам ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 121), яким надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 333/6753/20. 18.05.2021 року на адресу суду від ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» надійшов висновок експерта від 14.05.2021 року №2021-32 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 19.05.2021 року відновлено провадження по цій цивільній справі. Ухвалою суду від 12.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі №333/6753/20 та призначено судовий розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлен своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, в установлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. 12.08.2021 року у підготовчому засіданні повідомила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та заперечує проти їх задоволення. Водночас, відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції остання не надала. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно заявлених вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , надавши [PERSON] в користування земельну ділянку в розмірі, що відповідає її частці у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , а саме 67/100 частин від загального розміру земельної ділянки, що знаходить у спільному користуванні з [PERSON] , суд дійшов до такого. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд\~(ч.\~1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 67/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2019 року №187365872, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2020 року №233280292. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2020 року №233280292, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 16.11.2011 року, належить 33/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт належності сторонам у справі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в зазначених частках також підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 04.08.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Частиною 2 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли\~ попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Таким чином, судом встановлено, що під час набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно перейшло до набувачів пропорційно до їх частки у праві спільної власності на такий об`єкт. Згідно з\~ст.\~358\~ЦК України,\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою (ч.\~1). Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю\~(ч.\~2). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 викладено правовий висновок, відповідно до якого первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що сторони у справі не дійшли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим [PERSON] позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю, зокрема, провести приватизацію. Доказами відсутності домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] підтверджується повідомленням з Управління з питань земельних відносин ЗМР від 12.11.2020 року №л-0578, повідомленням про розгляд звернення з РА ЗМР по Комунарському району від 04.08.2020 року №п-0578, заявою [PERSON] до Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області від 17.11.2020 року, повідомленням з Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 25.08.2020 року №17850/45/01/05-20, заявою [PERSON] до Прокуратури Запорізької області від 03.08.2020 року, заявою [PERSON] до міського голови від 24.07.2020 року,заявою [PERSON] до Запорізької місцевої прокуратури №2, заявою [PERSON] до Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24.07.2020 року. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~152\~ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Аналізуючи наведені вище норми цивільного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У зв`язку з тим, що [PERSON] фактично ігнорує та спотворює існуючий порядок в користуванні земельною ділянкою, позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , надавши [PERSON] в користування земельну ділянку в розмірі, що відповідає її частці у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , а саме 67/100 частин від загального розміру земельної ділянки, що знаходить у спільному користуванні з [PERSON] . З метою повного, об`єктивного розгляду справи, а також встановлення всіх обставин, ухвалою суду від 26.02.2021 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: - яка загальна площа земельної ділянки на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - яка фактично площа земельної ділянки використовується [PERSON] для обслуговування належних їй 67/100 частин житлового будинку та господарських споруд; - чи відповідає розмір земельної ділянки, яка фактично використовується [PERSON] , пропорційно її частці у праві власності на житловий будинок, а саме 67/100 частинам. Відповідно до висновку експерта від 14.05.2021 року №2021-32 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи: по першому питанню: загальна площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , становить 0, 0579 га (579 кв.м.); по другому питанню: згідно з фактичним землекористуванням на території земельної ділянки [ADDRESS] , площа земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні співвласника [PERSON] складає 0,0390 га (390 кв.м.); по третьому питанню: площа земельної ділянки, яка фактично використовується співвласником [PERSON] на території домоволодіння [ADDRESS] , відповідає площі земельної ділянки пропорційно її частці у праві власності на житловий будинок в розмірі 67/100 частин (390,00 / 579,00 х 100% =67/100). Розглянувши позовні вимоги [PERSON] , судом прийнято до уваги, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою,\~\~погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15.09.2021року по справі № 544/777/18. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи, що такий порядок користування земельною ділянкою не обмежує [PERSON] у користуванні своєю власністю, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , надавши [PERSON] в користування земельну ділянку в розмірі, що відповідає її частці у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , а саме 67/100 частин від загального розміру земельної ділянки, що знаходить у спільному користуванні з [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю заяви позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, судовий збір у розмірі 840,80 грн. покладається судом на [PERSON] .

Outcome: approved