overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з заявою, у якій просить суд встановити факт належності їй документа, а саме трудової книжки та довідки про заробітну плату. Вимоги мотивовані тим, що заявником при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в м. Алушта із заявою про перерахунок пенсії була виявлена невідповідність даних про ім'я та по батькові у її трудовій книжці, та довідках про зарплатню із даними у паспорті. Зазначені суперечності є перешкодою для оформлення пенсії. Трудова книжка, яка видана 25 вересня 1963 року на ім'я [PERSON], належить заявниці, оскільки у трудовій книжці записано її прізвище як [PERSON], хоча вірно [PERSON]. Також, при видачі довідок, про заробітну платню №302/04 від 28.08.1992 року та довідки № 296 від 04.02.1993 року, було вказано, що довідка видана на ім'я [PERSON], хоча вірно [PERSON]. Вищевикладене не дає можливості заявниці перерахувати пенсію. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд: встановити факт належності їй [PERSON], народженої [INFO] року в д. Корбек Алуштинського району Кримської області, трудової книжки, яка видана 25 вересня 1963 року на ім'я «[PERSON]». Встановити факт належності їй [PERSON], народженої [INFO] року в д. Корбек Алуштинського району Кримської області, довідки про заробітну платню №302/04 від 28.08.1992 року та довідки № 296 від 04.02.1993 року, виданої на ім'я «[PERSON]». Заявник та представник заінтересованої особи до суду не з'явилися, надали заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту заявника вбачається, що правильним написанням прізвища ім'я по батькові є як «[PERSON]» (а.с.12). З наданої копії трудової книжки вбачається, що вона видана на ім'я «[PERSON]» (російською мовою) (а.с.3-11). З довідок про заробітну платню № 296 від 04.02.1993 року (а.с.17) та №302/04 від 28.08.1992 року вбачається, що ім'я заявника вказано, як «[PERSON]». З копії свідоцтва про шлюб, копій свідоцтв про народження вбачається, що ім'я заявника вказано, як «[PERSON]» (а.с.19-21). Таким чином в трудовій книжці, довідках про заробітну платню № 296 від 04.02.1993 року та №302/04 від 28.08.1992 року маються помилки в написанні прізвища ім'я по батькові заявника. Стаття 256 ЦПК України встановлює що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При таких обставинах суд вважає, що за умови що організація що видала правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення, наданих доказів, які були перевірені і досліджені судом у повному обсязі, достатньо для встановлення юридичного факту належності трудової книжки та довідок про заробітну платню № 296 від 04.02.1993 року та №302/04 від 28.08.1992 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1995 р. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Сторони не зійшлись характерами, мають різні погляди на життя, у зв»язку з чим часто виникають сварки. Не підтримують подружніх сосунків, не ведуть спільного господарства. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивачка у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1995 р. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Сторони не зійшлись характерами, мають різні погляди на життя, у зв»язку з чим часто виникають сварки. Не підтримують подружніх сосунків, не ведуть спільного господарства. Такі стосунки між сторонами негативно впливають на виховання дітей. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків тривалий час, не ведуть спільного господарства, категорично не бажають зберегти сім»ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін і їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 28.12.2016р.н. в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 23 липня 2016р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №1581. В період шлюбу 28 грудня 2016р. народилась дитина [PERSON]. Подружнє життя не склалося, з листопада 2017р. подружжя проживають окремо. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач приховує від сімї свій заробіток, інших осіб на його утриманні не перебуває. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечувала. В судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, повідомлення про причини неявки не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], 17.10.1997р.н., який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки усіх доходів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення сином. 23-х річного віку. Позовні вимоги аргументовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачем, досяг повноліття та продовжує навчання у Вінницькому національному технічному університеті на денній формі навчання. Позивачу важко самій належним чином забезпечити утримання та нести витрати пов'язані з навчанням сина. Натомість батько дитини працездатний та здоровий, але жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась. В позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача проти заочного розгляду не заперечувала.. В судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, повідомлення про причини неявки не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 21 березня 2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №503. В період шлюбу 1 жовтня 2015р. народилась дитина [PERSON]. Подружнє життя не склалося, понад 6 місяців сторони проживають окремо. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач фізично здорова людина працездатного віку, офіційно не працює, має мінливий заробіток, та має можливість надавати кошти на утримання [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, надала заяву, що підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів, зазначила щоб розглянули справу у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, повідомлення про причини неявки не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходяться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засідання позивач відсутня, до суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності позовні вимоги підтримує. У судовому засідання відповідач відсутній, до суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Перевіривни матеріали справи суд прийшов до наступного. Сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ №135662 (а.с.7), який проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками Тур?янської сільської ради від 21.11.2016 року №888 та від 21.11.2016 року №889 (а.с.8,9). Відповідно до\~статті 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що мати, та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхіднестягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд із заявою про встановлення факту спільного проживання з її чоловіком [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.10.2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який було зареєстровано Гірницьким відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області. Перебуваючи у шлюбі місце реєстрації ніхто з них не міняв. Після укладання шлюбу вони проживали разом, мали спільні права та обов'язки та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона звернулась до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гірницькому районі м. Макіївки у Донецькій області із заявою про виплату тимчасової допомоги, та до неї були додані всі необхідними документи. В зв'язку із тим, що вона та її померлий чоловік були прописані за різними адресами, їй було відмовлено у виплаті даної допомоги та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання. Просить встановити факт її спільного проживання з [PERSON], який помер [INFO]., в період з 11.10.2007 року по [INFO] включно. Заявниця в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила суд справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала. Представник зацікавленої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Гірняцькому районі м. Макіївки в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи: письмові пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідку про склад сім'ї, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про встановлення батьківства, копію свідоцтва про народження, акту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] спільно проживала з [PERSON], [INFO], який помер [INFO], в період з 11.10.2007 року по [INFO] включно. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, тому що дозволить їй отримати виплату тимчасової допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 01.12.2014 року, із заявою, в якій вказала, що після досягнення пенсійного віку звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу для оформлення пенсії за віком. В оформленні пенсії їй було відмовлено через помилку у прізвищі у трудовій книжці, де замість [PERSON] написано [PERSON]. Просить встановити факт належності їй трудової книжки на ім'я [PERSON], 1958 року народження, заповненої 25.05.1973 року. Заявник в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в який зазначила, що підтримує подану заяву та просить розглянути справу без її участі (а.с.24 - заява). Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви та просила розглянути справу без її участі (а.с. 22,23- заява). Оскільки належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання заявник та зацікавлена особа не з'явились, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданих ними заяв та на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що трудова книжка видана позивачу 24.07.1973 року (а.с.8 - копія трудової книжки). 04.12.1976 року позивач зареєструвала шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7- копія довідки). 31.08.1978 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище [PERSON]. (а.с.7- копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 15.02.1979 року (а.с.4) позивачу після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно посвідки на постійне проживання (а.с.6) від 05.10.2004 року та паспортом громадянина союзу радянських соціалістичних республік (а.с.12-16) позивачем є [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, приймаючи до уваги вищенаведені докази, суд вважає встановленим факт належності заявнику трудової книжки на ім'я [PERSON], 1958 року народження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 02.01.2014 року із заявою, вимоги якої підтримала в судовому засіданні, просить встановити факт належності їй архівної довідки про стаж роботи № М-1202/01.1-20, виданої 21.10.2013 року Державним архівом Миколаївської області на ім'я [PERSON], де не розшифровано її ім'я та по-батькові. Встановлення даного факту необхідно їй для підтвердження трудового стажу та отримання пенсії. Представник заінтересованої особи не з'явилася у судове засідання, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно архівної довідки № М-1202/01.1-20, виданої Державного архіву Миколаївської області від 21.10.2013 року, [PERSON] працювала малярем-штукатуром 3 розряду у ПДБП-3 міжобласного будівельно-монтажного тресту з будівництва елеваторів «Південелеваторбуд» з 01.04.1977 року по 28.03.1978 року (а.с. 6). Відповідно до паспорту заявник [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 4). Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що заявниця її подруга, вони разом вчилися в технікумі, а потім працювали малярем-штукатуром 3 розряду у ПДБП-3 у період 1977-1978 роки. З даних трудової книжки заявника вбачається, що з 01.04.1977 по 28.03.1978 р. [PERSON], [INFO], дійсно працювала в якості штукатура-маляра 3 розряду (а.с. 8-9). Вбачається, що відомості про роботу заявника, викладені в трудовій книжці, повністю збігаються з відомостями, що викладені в довідці № М-1202/01.1-20, від 21.10.2013 року, ці ж обставини підтверджені показаннями свідка, тому у суду є всі підстави для встановлення факту належності даної довідки саме заявнику. Розбіжності в написанні прізвища, ім'я та по-батькові в паспорті на даний час та в довідці про роботу заважають заявнику реалізувати своє право на оформлення та отримання пенсії, отже встановлення факту належності заявнику довідки про стаж роботи є для неї юридично значимим. На підстави ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 02.09.2016 р. зпозовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначає, що вона є опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження Голови районної адміністрації по Дніпровському району Запорізької міської Ради від 16.06.2016 р. № 410. [PERSON] позбавлена батьківського піклування та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За позовом [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження відповідач є матір»ю [PERSON], [INFO] Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської Ради по Дніпровському району № 410р від 16.06.2016 р. [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] Ч.2 ст.179 СК України передбачено, що опікун розпоряджається аліментами, які одержані на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладено, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 04.12.2017 р. зпозовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.12.2015 р., мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. За позовом [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред»явлення позову, до повноліття дитини. Ухвалою судді від 17.01.2018 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 27.02.2018 р. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить розглянути позов за його відсутності, позов визнає. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників процесу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, враховуючи позицію відповідача, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. [PERSON], як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved