Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Предметом позову є визнання виконавчого напису №5945, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 23.06.2017 року на кредитному договорі, укладеному 01.03.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], про стягнення заборгованості на загальну суму 121877,32 грн., таким, що не підлягає виконанню. Заяву мотивує тим, що 01.03.2011 року нею підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», по договору SAMDN50000041454517, надану відповідачем. Після цього їй був наданий кредит з базовою кредитною ставкою 3,0% в місяць. В 2018 році їй стало відомо, що головним державним виконавцем Другого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області [PERSON] 05.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54823221 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що даний виконавчий напис є безпідставний, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Крім того, нарахування суми заборгованості за кредитом, пені та періоду, за який вона нарахована, здійснено з порушенням вимог законодавства. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~від 23.06.2017\~року,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 5945,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~на кредитному\~договорі,\~укладеному між\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» та\~[PERSON]\~про стягнення\~з [PERSON]\~заборгованості за\~кредитним договором\~б/н\~від 01.03.2011\~року \~в \~сумі 121\~877,32\~грн. Загальне позовне провадження у справі відкрито згідно ухвали суду від 13.07.2018 року, підготовче засідання призначено на 02.08.2018 року. 02 серпня 2018 року суду наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. Підготовче провадження у справі закрито відповідно до ухвали суду від 02.08.2018 року, справа до судового розгляду по суті призначена на 13.09.2018 року. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просив задовольнити їх. Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що виконавчий напис нотаріуса відповідає поданим для його вчинення документам. Дії нотаріуса вважає законними та обґрунтованими. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір у формі заяви про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії карти. 23.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис р.н. №5945 за заявою відповідача. Виконавчим написом стягнено заборгованість за Кредитним договором від 01.03.2011 року укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] в сумі 121\~877,32 грн, зокрема: 14369,25 грн. \~заборгованість за тілом кредиту; 97\~947,08 грн. заборгованість за відсотками; 3281,12 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5779,87 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). Відповідно до ст.61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вбачається, що виконавчим написом здійснено повторне позасудове стягнення боргу, що був уже стягнутий кредитором в судовому порядку та частково сплачений боржником за рішенням суду. За таких умов, правові підстави щодо стягнення боргу відсутні. Відповідно до ст.\~360-7\~ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст.88\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст.5\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону та відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України. Відповідно до ст.7\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України. Відповідно до ст.46\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.3.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» «Порядку вчинення нотаріальний дій», що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на позов, чим порушив норми ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, станом на 26.06.2017 року Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~N\~662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, зокрема, кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. За таких умов, нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором. Відповідно до правової позиції ВСУ, що була висловлена ним в постанові від 05.07.2017 року у справі 6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналіз наведених обставин в їх сукупності свідчить про відсутність у нотаріуса підстав для висновку про безспірність заборгованості та правових підстав для вчинення виконавчого напису в цілому. В звязку з чим, виконавчий напис не міг бути вчинений. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.61\~Конституції України ст.ст. 257, 261, 264, 266 ЦК України, ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.4, 5,7, 46, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат»,\~

Outcome: approved