Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: ПАТ «Ідея банк» та просила визнати їх спільною сумісною власністю автомобіль «Сітроен Берлінго», 2011р. випуску, номер кузова [NUMBER], зареєстрований 30.09.2011р. в РВ ДДАІ МВС України за № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серії [NUMBER], припинити її право власності на ? частину вказаного автомобіля і стягнути з відповідача грошову компенсацію за частку в спільній сумісній власності в сумі 34 359 грн. 50 коп., посилаючись на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 29.04.2011р. і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.10.2014р. шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу 03.10.2011р. [PERSON] за кредитним договором №910.11050 отримав в ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», кредит в сумі 105 225 грн. 80 коп. строком на 60 місяців для придбання автомобіля «Сітроен Берлінго», 2011р. випуску, номер кузова [NUMBER], зі сплатою в загальній сумі 19,9000% річних. Вказаний автомобіль був переданий в заставу ПАТ «Ідея Банк» згідно договору застави транспортного засобу №910.11050 від 13.12.2011р. Після розлучення автомобіль залишився в користуванні відповідача, а тому просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст. 183, 358, 364, 365 ЦК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення її майнових прав щодо спільної сумісної власності та пояснила про те, що на даний час спірний автомобіль залишається під заставою банку, оскільки кредит відповідачем ще не виплачений в повній мірі. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що він має значну заборгованість по сплаті кредиту за спірний автомобіль, яка на даний час лише зростає, оскільки він не має коштів на її погашення. ПАТ «Ідея Банк» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, просить розглядати справу без представника (а.с. 20 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Розглянувши справу в межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 29.04.2011р. (а.с. 13 - копія свідоцтва про укладення шлюбу) і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.10.2014р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 15 - копія рішення суду). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. народження (а.с. 14 - копія свідоцтва про народження). Під час шлюбу 03.10.2011р. [PERSON] за кредитним договором №910.11050 отримав в ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», кредит в сумі 105 225 грн. 80 коп. строком на 60 місяців для придбання автомобіля «Сітроен Берлінго», 2011р. випуску, номер кузова [NUMBER], зі сплатою в загальній сумі 19,9000% річних (а.с. 6-7 - копія кредитного договору). Вказаний автомобіль був переданий в заставу ПАТ «Ідея Банк» згідно договору застави транспортного засобу №910.11050 від 13.12.2011р., де в пункті 1 зазначено, що предмет застави належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РВ ДДАІ МВС України 30.09.2011р. (а.с. 8-9 - копія договору застави). Як вбачається з довідки ПАТ «Ідея Банк» про залишок кредиту, станом на 28.11.2014р. заборгованість в загальній сумі складає 69 207 грн. 08 коп. (а.с. 10 - копія довідки). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Щодо першої позовної вимоги про визнання автомобіля спільною сумісною власністю, суд приходить до наступного. Так, частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, умовою для судового захисту права є існування обставин щодо його порушення, невизнання або оспорювання. Загальне правило виникнення права спільної сумісної власності подружжя визначено в частині 1 ст.60 СК України, яка передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З наведеного випливає, що майно, яке відповідає вимогам частини 1 ст.60 СК України, за законом має статус спільної сумісної власності осіб як подружжя і додатково не потребує визначення судом його спільною сумісною власністю. В даному випадку, спірний автомобіль «Сітроен Берлінго», 2011р. випуску, номер кузова [NUMBER], належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РВ ДДАІ МВС України 30.09.2011р., тобто під час шлюбу, а тому відповідно до правил частини 1 ст.60 СК України вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін в справі як подружжя, в справі відсутні докази про порушення, невизнання або оспорювання цього права, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що відсутні правові підстави для позову. Що стосується другої позовної вимоги про припинення права власності позивачки на ? частину спірного автомобіля і стягнення з відповідача за неї грошової компенсації, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 ст.368 ЦК України, спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Тобто, спільною сумісною власністю є власність без визначення часток її співвласників. Як зазначалось вище, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, тобто ідеальні частки [PERSON] і [PERSON] в ньому не визначені. СК України в статтях 69, 70, 71 передбачає право подружжя на поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, способи та порядок його поділу. Частини 1, 2 ст.372 ЦК України визначають можливі варіанти поділу майна, що є у спільній сумісній власності, а відповідно до частини 3 цієї ж норми права, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З наведених вище норм матеріального закону вбачається, що виникнення у учасника спільної сумісної власності права власності на конкретну частку в спільному майні можливе виключно після його поділу, припинення права спільної сумісної власності і перетворення власності у спільну часткову. Однак, позивачка [PERSON] в позовній вимозі №2 просить припинити її право власності на ? частину спірного автомобіля, хоча в справі відсутні докази про поділ цього автомобіля як об*єкта спільної сумісної власності, припинення режиму спільної сумісної власності щодо спірного рухомого майна і виникнення на нього у сторін права спільної часткової власності, тобто, на час розгляду справи у позивачки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував її право власності на ? частину спірного автомобіля, яке вона просить суд припинити і відповідних позовних вимог [PERSON] в даному спорі заявлено не було. Крім цього, загальне правило припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено в частині 1 ст.365 ЦК України, а відповідно до частини 2 цієї ж норми права, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Спеціальна норма, а саме: частина 5 ст.71 СК України, також, закріплює загальне правило про те, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації суми на депозитний рахунок суду. В даному випадку вартість грошової компенсації за частку в спільному майні сторін на депозитний рахунок суду внесена не була. Згідно ст.17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. У відповідності до частини 2 ст.586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя… В пункті 1 договору застави транспортного засобу №910.11050 від 13.12.2011р. вказано, що у разі невиконання заставодавцем зобов*язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету). Враховуючи ті обставини, що на час розгляду справи, відповідач [PERSON] частково не виконав умови кредитного договору і має заборгованість, то ПАТ «Ідея Банк» зберігає за собою право звернути стягнення на весь предмет застави - автомобіль «Сітроен Берлінго», 2011р. випуску, номер кузова [NUMBER], держномер [INFO], а тому його поділ на даний час є передчасним. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами не вирішено питання про поділ спільного майна як подружжя, на депозитний рахунок суду не внесена сума грошової компенсації, а також на час розгляду справи спірний автомобіль перебуває під заставою банку і ці обставини в їх сукупності свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed