overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 16 квітня 1988 року у Новоборівській селищній раді Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис, № 5, після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не прибула надіславши до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, що заявлений позов вона підтримує повністю, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду даної справи в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення , на підставі наявних у справі доказів, про що позивачка в своїй заяві не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні, із змісту позовної заяви, встановлено, що сторони уклали між собою шлюб 16 квітня 1988 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. Сімейне життя не склалося по тій причині, що вони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями та влаштовує бійки. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась, збереження її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась надіславши до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду даної справи в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення , на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обов'язків кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 06.05.2006 року, під час проживання в якому у сторін народилося двоє дітей. Як стверджує в позовній заяві позивачка, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та її утримання, а тому вона змушена була звернутись до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 856. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивачка аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде. Позивачка не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, спільне господарство не ведуть, позивачка на примирення не згодна. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 жовтня 1996 року між [PERSON] та Руднік (післяшлюбне [PERSON]) [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1114. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте через канцелярію суду надійшла нотаріально завірена заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 листопада 1989 року між [PERSON] та Барбалат (післяшлюбне - [PERSON]) [PERSON] у Палаці урочистих подій м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2581. Позивачка аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивачка не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В свою чергу відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Васейко) [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 555. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що на протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що провело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач стверджує, що між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх спільні діти. Ведення між сторонами спільного господарства припинено та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Також, позивач просить визначити місце проживання спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. Крім того, [PERSON] просить суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Васейко. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 серпня 2005 року між [PERSON] та Сердюк (післяшлюбне - [PERSON]) [PERSON] у Третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 247. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог. Представник позивачки в судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.08.1994 року між [PERSON] та [PERSON] у Вершацькій сільській раді Чигиринського району Черкаської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось троє дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ЖД №022821, актовий запис № 6), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ЖД №083872, актовий запис № 9), [PERSON], [INFO] (паспорт серія КМ №785999). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що останні чотири роки сімейне життя між ними поступово погіршувалось, стали виникати конфліктні ситуації та суперечки. Наразі шлюб існую формально, сімейний союз розвалився. Позивач стверджує, що чоловік зловживає спиртними напоями та постійно вчиняє сварки. Сумісне сімейне життя суперечить інтересам як дружини, так і трьох спільних дітей. У зв'язку з тим, позивач вважає, що примирення неможливе та просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просить визнати місце проживання спільних дітей з матірю, [PERSON]. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя є неможливим через той факт, що чоловік зловживає спиртні напої. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Виконавчому комітеті Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської обласні зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 27. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 2276). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що з грудня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільного господарства вони не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Крім того, позивач стверджує, що [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Дитина мешкає разом з матір'ю, [PERSON], яка самостійно займається вихованням та утриманням дитини. Враховуючи це, позивач просить визнати місце проживання спільної дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бахтєєва) [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2290. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, причиною чого є безвідповідальне та неповажне ставлення [PERSON] до своєї родини та відсутність в нього постійної роботи. Відповідач рідко буває вдома, зловживає алкоголем, внаслідок чого виникають постійні сварки, іноді з проявами насилля. Ухвалою суду від 22.04.2015 року сторонам [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення терміном в шість місяців, а саме до 22 жовтня 2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] стверджувала, що примирення не відбулось, сторони проживають окремо, у зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб. Крім того, [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Бахтєєва. Відповідач у судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. Діти залишаються мешкати із матірю. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved