Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому посилалась на те, що 15.04.1958 року рішенням №504 виконкому Красногвардійської районної ради [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 350 кв.м із домоволодіння [ADDRESS]. 01.07.1958 року рішенням виконкому №1045 площа відведеної земельної ділянки була змінена в зв'язку з фактичної площею відведеної земельної ділянки та склала 320 кв.м. 28.07.1958 року між [PERSON] та Красногвардійським РКХ було підписано договір про надання в користування земельної ділянки площею 320 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності. 15.05.1965 року ДМБТІ було видане реєстраційне посвідчення [PERSON] про реєстрацію за останнім на праві власності домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору від 28.07.1958 року. 28.03.1992 року в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON], вона отримала у спадщину зазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 320 кв.м. 26.10.1997 року сім'я [PERSON] знесла паркан між їх земельними ділянками та здійснила самозахват частини її земельної ділянки, що перешкоджає їй користуванню останньою. 14.07.1999 року погоджувальна комісія виконкому Кіровської районної ради прийняла рішення про встановлення меж між земельними ділянками домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS]. Вказане рішення вважала незаконним, оскільки питання щодо меж земельних ділянок по [ADDRESS] в первісних розмірах без виділення домоволодіння по [ADDRESS], без залучення всіх громадян, що мешкають в домоволодінні по [ADDRESS], а також без врахування рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року про скасування рішень №504 від 15.04.1958 року та №1045 від 08.07.1958 року і дозволу будівництва житлового будинку по [ADDRESS] без виділення окремої ділянки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], було порушено її право на користування її земельною ділянкою. Згідно рішень Дніпропетровської міської ради №796 від 18.04.2000 року та №2208 від 21.10.1999 року [PERSON] та [PERSON] приватизували земельні ділянки на підставі незаконного рішення погоджувальної комісії виконкому Кіровської районної ради. Починаючи з 1997 року, з моменту, коли сім'я [PERSON] незаконно зламала паркан, заподіявши їй моральну та матеріальну шкоду, вона постійно проживала, порушився її життєвий уклад. В зв'язку з викладеним, [PERSON] просила суд поновити їй строк позовної давності, визнати недійсним протокол засідання та висновок погоджувальної комісії виконкому Кіровської районної ради від 14.07.1999 року, визнати недійсними рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №796 від 18.04.2000 року та №2208 від 21.10.1999 року про передачу в приватну власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] знести паркан та встановити його на межі її земельної ділянки; стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Під час розгляду справи [PERSON] збільшила розмір заявлених позовних вимог та також просила визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] року, з заявою про залучення в якості правонаступника останньої звернувся її син [PERSON], який прийняв спадщину та 06.09.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні 14.02.2013 року [PERSON] в порядку ст.37 ЦПК України було залучено до участі у справі, як правонаступника позивачки [PERSON] В ході подальшого розгляду справи [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог, згідно якої останній, не змінюючи підстави пред'явленого раніше [PERSON] позову, остаточно просив суд визнати недійсним протокол засідання та висновок погоджувальної комісії виконкому Кіровської районної ради від 14.07.1999 року, визнати недійсними рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №796 від 18.04.2000 року та №2208 від 21.10.1999 року про передачу в приватну власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані [PERSON] та [PERSON]; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести паркан, встановлений між домоволодіннями [ADDRESS] та встановити його на межі його земельної ділянки згідно з її розмірами, встановленими в 1958 році при виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Відповідач [PERSON], залучений в якості відповідача після померлої [PERSON], а також представники відповідачів - виконкому Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Кіровського районної у м.Дніпропетровську ради, Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів, в судові засідання, що призначались, не з'явились, не повідомивши про причини неявки. Третя особа - [PERSON], залучена до участі у справі в якості правонаступника померлих [PERSON] та [PERSON], в судові засідання не з'явилась. Повідомлень про вступ до участі у справі у відповідності до ч.3 ст.36 ЦПК України не надавала. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON], доводи, викладені у відзиві на позов Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.04.1958 року рішенням №504 виконкому Красногвардійської районної ради [PERSON] було надано право індивідуального житлового будівництва по [ADDRESS], закріпивши за ним площу земельної ділянки в 350 кв.м та присвоївши номер [ADDRESS] з виходом на [ADDRESS] (а.с.13 т.1). 01.07.1958 року рішенням виконкому Красногвардійської районної ради №1045 п.2 рішення виконкому №504 від 15.04.1958 року було змінено в частині розміру площі відведеної [PERSON] земельної ділянки до 320 кв.м (а.с.14 т.1). 28.07.1958 року між [PERSON] та Красногвардійським РКХ на підставі рішень виконкому Красногвардійської районної ради №504 від 15.04.1958 року та №1045 від 01.07.1958 року було підписано договір про надання в користування земельної ділянки площею 320 кв.м по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.258-261 т.1). 15.05.1965 року ДМБТІ було видане реєстраційне посвідчення [PERSON] про реєстрацію за останнім на праві власності домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору від 28.07.1958 року (а.с.248 т.1). 28.03.1992 року в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO] року, у спадщину домоволодіння по [ADDRESS] отримала [PERSON] (а.с.249-250 т.1), а після смерті [PERSON] [INFO] року, домоволодіння у спадщину прийняв [PERSON] (а.с.15,16 т.3). Згідно протоколу №3 від 14.07.1999 року рішення погоджувальної комісії виконкому Кіровської районної ради за заявою [PERSON] щодо суміжного землекористування з [PERSON] та [PERSON] по межі між домоволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS], було встановлено межі між земельними ділянками домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.19-22). Вказане рішення було прийняте комісією з урахуванням рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року, яким п.2 рішення виконкому Красногвардійської районної ради №504 від 15.04.1958 року та п.1 рішення вказаного виконкому №1045 від 08.07.1958 року по виділення земельної ділянки [PERSON] було скасовано та дозволено [PERSON] будівництво нового будинку по [ADDRESS] без права виділення окремої земельної ділянки та зобов'язано [PERSON] знести встановлений паркан по межі відведеної раніше земельної ділянки (а.с.240 т.1). Згідно рішень Дніпропетровської міської ради №2208 від 21.10.1999 року та №796 від 18.04.2000 року [PERSON] та [PERSON] було виділено у приватну власність, відповідно, земельну ділянку площею 0,0124 га та 0,0192 га по [ADDRESS] та в подальшому останніми отримано державні акти на право приватної власності на вказані земельні ділянки (а.с.10,16,48-49,112 т.1). Звертаючись до суду з позовом за захистом порушених прав, як користувача земельної ділянки площею 320 кв.м по [ADDRESS], позивачка [PERSON] та в подальшому правонаступник останньої [PERSON] посилались на рішення виконкому Красногвардійської районної ради №504 від 15.04.1958 року, №1045 від 01.07.1958 року, а також договір від 28.07.1958 року між [PERSON] та Красногвардійським РКХ, укладений на підставі вказаних рішень, відповідно до яких [PERSON] було надано в користування земельну ділянку площею 320 кв.м. Разом з тим, як вбачається договору від 28.07.1958 року, останнім [PERSON] було надано в користування земельну ділянку по [ADDRESS], а не [ADDRESS]. Крім того, рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року, п.2 рішення виконкому Красногвардійської районної ради №504 від 15.04.1958 року та п.1 рішення вказаного виконкому №1045 від 08.07.1958 року по виділення земельної ділянки [PERSON] було скасовано та дозволено [PERSON] будівництво нового будинку по [ADDRESS] без права виділення окремої земельної ділянки та зобов'язано [PERSON] знести встановлений паркан по межі відведеної раніше земельної ділянки. Вказане рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року в передбаченому законом порядку не оскаржувалося та є чинним. Саме останнє було враховано при прийнятті 14.07.1999 року рішення погоджувальною комісією виконкому Кіровської районної ради за заявою [PERSON] щодо суміжного землекористування з [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з наявності спору при узгодженні меж землекористування під час проведення робіт по оформленню правовстановлюючих документів на приватизацію земельних ділянок останніми. Наявність чинного рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року було однією з підстав скасування апеляційним судом попереднього рішення по даній справі, з яким позивач та його представник були ознайомлені. На вказане рішення в судовому засіданні посилався і представник відповідача [PERSON], як одну з підстав для відмови в задоволенні позову. Крім того, судом з урахування ухвали апеляційного суду пропонувалось позивачу вирішити питання про збільшення позовних вимог в частині оспорювання рішення №725 від 05.08.1958 року, що останнім зроблено не було. В зв'язку з цим, розглядаючи відповідно до ст.11 ЦПК України справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи чинність рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним протоколу засідання та висновку погоджувальної комісії виконкому Кіровської районної ради від 14.07.1999 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №796 від 18.04.2000 року та №2208 від 21.10.1999 року, державних актів на право приватної власності на землю, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також слід відмовити і в задоволенні позову в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести паркан, встановлений між домоволодіннями [ADDRESS] та встановити його на межі його земельної ділянки згідно з її розмірами, встановленими в 1958 році при виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування домоволодіння [ADDRESS]. При цьому, суд також враховує, що рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №725 від 05.08.1958 року саме [PERSON] було зобов'язано знести встановлений паркан по межі відведеної йому раніше земельної ділянки. Таким чином, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Сплачені стороною позивача при подачі позову судові витрати віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed