Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати його батьківство відносно [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з з 2005 року вона підтримувала фактичні шлюбні відносини із [PERSON] .. В липні 2006 року [PERSON] завагітніла, та [INFO] народилась донька [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] зазначені у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. На неодноразові звернення до [PERSON] із проханням визнати дитину та подати заяву до органів РАЦС позивач отримала відмову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні, заперечував щодо заявленої вимоги про визнання позивача його батьком дитини та висловив сумніви, щодо правдивості висновків експертизи. В подальшому в судові засідання не з`явився причини своєї неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини до актового запису № 25 від 29 травня 2007 року складеного виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області внесені за правилами ч.1 ст.135 СК України. За висновком експерта №16 від 19.03.2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації молекулярно- генетичним дослідження встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] народженої [PERSON] , [INFO] з вірогідністю не менше 99,9999%. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved