Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, а саме просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 23 лютого 2013 року\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 200358 від 15.01.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 43. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у його відсутноті. Частиною 2\~ст. 197 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 200358 від 15.01.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 43. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В позовній заяві позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем\~ не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сімю, будь-які відносини між сторонами припинені з листопада 2015 року та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України суд\~ постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved