Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним в частині ціни договору. На обгрунтування вимог вказала на те, що 10 травня 2005 року між нею та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі - продажу належної їй однокімнатної квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2345. В п.5 даного договору ними визначено ціну квартири, зокрема, що продаж квартири здійснюється за 2 965 грн. на підставі оцінки БТІ, які покупець повністю передала продавцю при оформленні договору. Однак вважає, що ця ціна не відповідає дійсній сумі оплати за договором, так як фактично вона продала свою квартиру відповідачці за 33 835 грн. У цей же день 10 травня 2005 року її син [PERSON] уклав з відповідачкою договір купівлі - продажу квартири відповідачки [ADDRESS] за 79 285 грн., з яких 45 450 грн. мали бути виплачені її сином не пізніше 17 год. 00 хв. 11 травня 2005 року, а 33 835 грн. в день оформлення договору купівлі - продажу. При цьому дійсна вартість даної квартири за оцінкою БТІ склала 6 515 грн. Сума грошей, сплачена її сином в рахунок купівлі даної квартири, становила вартість проданої нею квартири, в той час як в договорі купівлі - продажу ціна договору вказана - 2 965 грн. 02 червня 2007 року її син загинув. І на даний час у неї виникло питання про визнання за нею права власності на частину квартири, придбаної сином на його ім'я. Для визначення її частки в придбаній на ім'я сина квартирі, необхідно визначити дійсну ціну квартири за договором купівлі - продажу її однокімнатної квартири від 10 травня 2005 року. Посилаючись на ст.217, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ст.321 ЦК України, просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири від 10 травня 2005 року частково недійсним в частині ціни договору - п.5, визнавши, що ціна договору складає 33 835 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснила суду, що підготовкою оформлення спірного договору купівлі-продажу квартири займався її покійний син. Вона просто приїхала до нотаріальної контори і підписла договір, при цьому не читаючи його змісту. Увесь час її не цікавила оцінка вартості квартири, бо їх все влаштовувало. Однак на даний час у неї виникли труднощі при оформленні спадщини після її сина. І про розмір ціни, за яку вона продала свою квартиру вона дізналася тільки при розгляді судом іншої цивільної справи. Також зазначила суду, що раніше звертатися до суду з таким позовом у неї не було необхідності, тому вона звертається до суду тільки зараз. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, вказавши на те, що позивачка пропустила строк позовної давності. Просила суд застосувати такий строк та відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 травня 2005 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі - продажу однокімнатної квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2345 (а.с.4). При цьому як свідчить п.5 вказаного договору, загальна дійсна вартість квартири, що продавалася склала 2 965 грн., які покупець, тобто [PERSON] повністю передала продавцю - [PERSON], а остання в свою чергу своїм підписом під цим договором підтвердила проведення зі сторони покупця повного розрахунку за продану нею квартиру та відсутність щодо цього претензій фінансового характеру. 10 травня 2005 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі - продажу квартири відповідачки [ADDRESS] за 79 285 грн., з яких 45 450 грн. мали бути виплачені покупцем не пізніше 17 год.00 хв. 11 травня 2005 року, а 33 835 грн. в день оформлення договору купівлі - продажу. При цьому дійсна вартість даної квартири за оцінкою БТІ склала 6 515 грн. (а.с.5). Згідно положення ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Позивачка не надала суду жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності. Доводи позивачки [PERSON] про те, що раніше вона не зверталася до суду з цим позовом, так як підписала договір не читаючи його, не знала про оцінку проданої нею квартири так як у неї не виникало спірних питань оформлення її права на квартиру, а дізналася про невідповідність фактичної оцінки квартири дійсній вартості тільки при розгляді іншої справи в 2014 році, суд не вважає поважними причинами пропуску строку позовної давності. Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском позивачкою строку позовної давності без поважних на те причин. На підставі ст.ст.256,257,267 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed