Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20 вересня 2003 року, зареєстрованому Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №532. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені в 2013 році через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, шлюб носить формальний характер. З початку 2013 року проживають сторони окремо, спільного господарства не ведуть. Спір щодо поділу нажитого майна відсутній. Позивачка просить розірвати шлюбу та залишити шлюбне прізвище «[PERSON]», а також стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір. До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2003 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №532, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 22.05.2018р. (а.с.6) Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2013 року, шлюб носить формальний характер, примирення сторони не прагнуть, позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved