Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що на підставі договору безстрокового користування від 07 грудня 1957 року, укладеному між Жовтневою районною радою м.Харкова та [PERSON], останньому була виділена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] збудував житловий будинок, однак свідоцтва про право власності за нього йому видано не було. У 1980 р. [PERSON] помер. [PERSON] зі своїм чоловіком, [PERSON], який помер у 2007 р., протягом тривалого часу і до дня смерті [PERSON], проживали сумісно з ним однією родиною, надавали йому допомогу, опікувалися, так як він в силу віку і стану здоров'я потребував допомоги. У 1978-1980 роках вони з чоловіком зі згоди [PERSON] у межах виділеного останньому земельної ділянки самовільно збудували флігель площею 15 кв.м. та гараж. Позивач вважає, що оскільки вона відкрито користується спірною земельною ділянкою протягом більше 20 років, вона має право на визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями внаслідок набувальної давності. [PERSON] звернулась з позовом (зустрічним) до Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок літ. «А-1»з надвірними будівлями, що розташовані в [ADDRESS]. Позивач вказувала, що на підставі договору міни від 23 червня 2004 року їй належить 47/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради Харківської області від 31 жовтня 2008 року № 72-55 «Про розділ домоволодіння на два самостійних», із складу домоволодіння по [ADDRESS] було виділено житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 173 кв.м. та привласнена адреса: [ADDRESS]. Згідно п.2 вказаного рішення, [PERSON] було зобов'язано внести відповідні зміни до технічної документації. Однак, при складенні технічної документації було встановлено, що прибудована до стіни належного їй сараю «літ. Ж.Л.», надвірна будівля, яку вона вважала своєю власністю, їй не належить. Разом з тим, зазначеною будівлею з 1980 року користувались колишні власники, а після 2004 року стала користуватись вона. Згідно з листом КП «Харківського міського бюро технічної інвертаризації», житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на праві власності ні за ким не зареєстрований, земельні ділянка для будівництва виділялась [PERSON], який помер у 1980 р. У зв'язку з наведеним, [PERSON] вважає, що попередні власники та вона з 1980 р. добросовісно, відкрито та безперервно володіють чужим нерухомим майном, а саме - житловим будинком літ. «А-1» по [ADDRESS] та користуються земельною ділянкою, та просила суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок та право користування земельною ділянкою, на якій він розташований. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В подальшому [PERSON] та її представник в судове засідання неодноразово не з'являлися, з урахуванням позиції представника [PERSON], суд вважав можливим розглянути справу за їх відсутності. Представник [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги своєї довірительки та заперечувала проти задоволення позову [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обох позивачів не підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ч.ч. 1,3 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами і не оспорюється сторонами, що житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями по праву власності ні за ким не зареєстрований. В експлуатацію зазначена будівля не приймалась. У відповідності з вимогами ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, предметом спору є нерухоме майно - житловий будинок, який в експлуатацію не прийнятий, на нього відсутня державна реєстрація. У зв'язку з чим, до оформлення зазначених споруд у встановленому законом порядку, на них не може бути визнано право власності, у тому числі й в порядку набувальної давності. Доводи представника [PERSON] щодо того, що [PERSON] з 2004 року, а колишні власники - з 1980 року, відкрито, безперервно володіли нерухомим майном, не мають правового значення, оскільки дана будівля є самовільною. З цих же підстав не можна взяти до уваги і позицію [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 квітня 2012 року, у задоволенні аналогічної позовної заяви [PERSON] відмовлено. Нова позовна заява [PERSON] та досліджені в судовому засіданні докази не містять в собі зазначення нових обставин, які мали б суттєве значення для вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні як первісного позову [PERSON], так і позову [PERSON]

Outcome: dismissed