Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» про стягнення остаточного розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 30.01.2015 по 27.09.2018 вона перебувала в трудових відносинах з ДП «Криворізький лісгосп» та відповідно до наказу № 7К від 30.01.2015 була прийнята на посаду інженера з підготовки кадрів та за сумісництвом секретарем. 27.09.2018 наказом №29К від 25.09.2018 [PERSON] була звільнена відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін. У день звільнення їй було видано трудову книжку та проведено остаточний розрахунок. 28.02.2019 позивач отримала повідомлення з ПАТ «Укрпошта» про надходження поштового переказу від ДП «Криворізький лісгосп» в розмірі 135,00 грн, який було нею отримано 05.03.2019. Таким чином є всі підстави вважати, що відповідач провів розрахунок при звільненні не в повному обсязі. Відповідно до відомостей про суми виплачених доходів та утриманих податків заробітна плата позивача за останні 12 календарних місяців роботи, починаючи з 4 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 року складає 89984,13 грн, таким чином, середньоденна заробітна плата становить 254,19 грн. Крім того, враховуючи, що вона звільнилася 27.09.2018, а остаточний розрахунок відбувся лише 05.03.2019, тому затримка при остаточному розрахунку дорівнює 159 календарних днів, а отже, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 40416,21 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності, вказавши про повне підтримання позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм\~ст.ст. 280-281 ЦПК України\~ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Кодексу законів про працю. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Державному підприємстві «Криворізьке лісове господарство» в період з 30.01.2015 по 27.09.2018, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8). Наказом № 29К від 25.09.2018 позивач звільнена з роботи за згодою сторін, на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 7). Як вбачається з повідомлення про надходження поштового переказу (а.с. 9) та поштового переказу (а.с. 11) Державне підприємство «Криворізьке лісове господарство» надіслало на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 135,00 грн, які були отримані позивачем 05.03.2019. У зв`язку з чим, враховуючи, що доказів на спростування вказаних обставин не надано, суд вважає, що відповідач провів розрахунок при звільненні [PERSON] в повному обсязі лише 05.03.2019. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14.03.2019 №30129/10/04-36-56-09 (а.с. 10) заробітна плата позивача за останні 12 календарних місяців роботи, починаючи з 4 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 року складає 89984,13 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами\~ст.\~47 КЗпП України\~встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст.\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплат за трудовим договором та інші виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, передбачений ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Позивачем проведено розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 27.09.2018 по 05.03.2019, який складає 40416,21 грн (254,19 грн середній заробіток х 159 днів затримки розрахунку = 40416,21 грн). Разом з цим, здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 21.01.2015 у справі №6-195цс14, а в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до контрольно-розрахункових відомостей ДП «Криворізьке лісове господарство», судом встановлено, що останніми двома місяцями, що передували події, з якою пов`язана виплата остаточного розрахунку при звільненні, а саме звільнення з роботи 27.09.2018, були липень та серпень 2018 року. У липні 2018 року позивач пропрацювала 22 дні і їй було нараховано заробітну плату, з урахуванням всіх виплат, в сумі 6204,00 грн. Також, у серпні 2018 року позивач пропрацювала 22 дні і їй було нараховано заробітну плату, з урахуванням всіх виплат, в сумі 6204,00 грн. Таким чином заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні становить 12408,00 грн, а число відпрацьованих робочих днів (годин) за останні два місяці становить 44 дні. З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що середньоденна заробітна плата становить 282,00 грн (12408,00 грн/44 робочих днів). Період затримки розрахунку склав з 27.08.2018 по 05.03.2019, повних 5 місяців, а оскільки середньомісячне число робочих днів становить 22, тому кількість днів для розрахунку суми середнього заробітку складає: 5х22=110 днів. У зв`язку з чим, враховуючи положення пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, розмір відшкодування за час затримки розрахунку складає: 110 робочих днів*282 грн середньоденного заробітку = 31020,00 грн. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 27.09.2018 по 05.03.2019 в розмірі 31020,00 грн, оскільки наведений позивачем розрахунок наведено без врахування даних контрольно-розрахункових відомостей ДП «Криворізьке лісове господарство», та не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставівищенаведеного,

Outcome: partial