overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить суд визначити частки, належні власникам квартири, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі частки, які належать кожному із власників, не визначені, через що отримання нею спадщини є неможливим. Представником відповідача позовні вимоги визнані. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло за № 5064, виданого 05 травня 1998 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 05 травня 1998 р. за № 321, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. У цьому свідоцтві не конкретизовані частки майна співвласників у спільній сумісній власності. Згідно зі ст.112 ЦК України (1963 р.), майно може належати двом чи декільком громадянам. 05 грудня 2011 року [PERSON] склала заповіт, за яким свою частку квартири [ADDRESS], в рівних частках заповідала [PERSON] та [PERSON] Співвласник зазначеної квартири - [PERSON] - померла [INFO]. Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області за № 18/01-16 від 12 березня 2014 року, [PERSON] роз'яснено її право на звернення до суду для визначення часток вказаної квартири. Те, що частки квартири, які належать співвласникам, не конкретизовані, порушує право позивача на отримання спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить суд визначити частки, належні власникам квартири, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі частки, які належать кожному із власників, не визначені, через що подальше розпорядження власністю є неможливим. Відповідачами позовні вимоги визнані. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 листопада 1993 року за № 15-1691 управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 25 листопада 1993 р. за № 23990, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON] та [PERSON]. У цьому свідоцтві не конкретизовані частки майна співвласників у спільній сумісній власності. Згідно зі ст.112 ЦК України (1963 р.), майно може належати двом чи декільком громадянам. Співвласники зазначеної квартири: [PERSON] - померла [INFO] та [PERSON] - помер [INFO]. Те, що частки квартири, які належать співвласникам, не конкретизовані, порушує право позивача на розпорядження своєю часткою власності та отримання спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить суд визначити частки, належні власникам квартири, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі частки, які належать кожному із власників, не визначені, через що подальше розпорядження власністю є неможливим. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Представником третьої особи надана заява про розгляд справи за її відсутності та вирішення спору на розсуд суду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 червня 1994 року за № 19-1848 управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 09 червня 1994 р. за № 41318, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON]. У цьому свідоцтві не конкретизовані частки майна співвласників у спільній сумісній власності. Згідно зі ст.112 ЦК України (1963 р.), майно може належати двом чи декільком громадянам. Співвласник зазначеної квартири [PERSON] - син [PERSON] - помер [INFO]. Те, що частки квартири, які належать співвласникам, не конкретизовані, порушує право позивача на розпорядження своєю часткою власності та отримання спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, в якій вказує, що 10.10.2013 року вона надала грошову позику [PERSON] в сумі 50 000 грн. Факт позики підтверджується розпискою, укладеною в письмовій формі 10.10.2013 року. Згідно цього договору, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти через рік, тобто, 10.10.2014 року. До теперішнього часу грошова позика не повернута, боржник уникає від виконання перед нею своїх зобов'язань. У розписці також передбачено, що позичальник бере на себе зобовязання виплачувати їй проценти у розмірі 5 % за кожен місяць, тобто -2500 грн. Позивачка просить суд: -стягнути з [PERSON] на її користь борг згідно договору позики в сумі - 50 000 гривен, проценти за 24 місяці в сумі 60\~000 грн., а також судові витрати в сумі 640 гривень. В судове засідання позивачка та її представник в особі адвоката [PERSON], не зявилися, але [PERSON] надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності та позивачки. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку надалі вточнила, у якій просить суд визначити частки, належні власникам квартири, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі ці частки не визначені, через що подальше розпорядження власністю є неможливим. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнані. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 серпня 1993 року за № 4-4212 управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 27 серпня 1993 р. за № 21512, квартира [NUMBER], загальною площею 64,2 кв. м., за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У цьому свідоцтві не конкретизовані частки майна співвласників у спільній сумісній власності. Згідно зі ст.112 ЦК України (1963 р.), майно може належати двом чи декільком громадянам. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11 березня 2014 року встановлено факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 серпня 1993 року за № 4-4212 управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 27 серпня 1993 р. за № 21512, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Співвласник зазначеної квартири - [PERSON] - померла [INFO]. Те, що частки квартири, які належать співвласникам, не конкретизовані, порушує право позивача на розпорядження своєю часткою власності та отримання спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування садибою за адресою с.Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області по [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею садиби за адресою с.Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області по [ADDRESS]. У 2006 році познайомилась з відповідачем і протягом двох послідуючих років вони проживали у цивільному шлюбі. За цей час вони зареєстрували місце проживання відповідача за місцем проживання позивачки - с.Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області по [ADDRESS]. У 2008 році відповідач залишив позивачку і виїхав у невідомому напрямку. Місце проживання відповідача до цих пір зареєстроване в будинку позивачки, що перешкоджає їй повноцінно здійснювати правомочності власника садиби - можливість продати її. Просить суд про усунення перешкод в користуванні ним власним житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та висловила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Висловила згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому законом порядку - за місцем реєстрації місця проживання. Заяв, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником жилого приміщення, яке розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Ювілейна, 6/2. У належному їй жилому приміщенні зареєстрована [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом на тій підставі, що остання не проживає за місцем реєстрації понад 4 роки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивачу належить жиле приміщення, яке розташовано за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Ювілейна, 6/2. За вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON], яка більше 4 років за місцем реєстрації не мешкає. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON]втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Ювілейна, 6/2, оскільки в ньому не проживає понад 4 роки. Враховуючи, що позивач є власником вищевказаного житлового приміщення і у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а відповідач [PERSON] перешкоджає їй у здійсненні такого права, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. За попереднього власника в квартирі був зареєстрований відповідач, який жодного разу в квартирі не з'являвся, його речей в квартирі нема, витрат щодо оплати комунальних послуг не несе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надавав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору міни від 07.09.1996 (а.с. 5), свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 9). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, що підтверджується адресною довідкою (а.с. 25), який в квартирі фактично не проживає з 19.07.1996, що підтверджується відповідним актом (а.с. 13) В зазначені квартирі, як вбачається з акту про відсутність наймача за місцем проживання Відповідно до частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71, 72 ЖК України, особу може бути визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням у разі відсутності наймача або членів його сім'ї протягом більш ніж шести місяців без поважних причин. Суду не надано належних й допустимих доказів поважності причин не проживання відповідача в зазначеній квартирі, наміру відповідача проживати в спірній квартирі, вселитися в квартиру, у зв'язку із чим суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, посилаючись на пропуск строку з поважних причин. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про визнання позову, в якій не заперечує проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем, просить суд слухати справу у її відсутність. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились усі особи, які беруть участь у справі у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини у випадку пропуску строку з поважної причини. Як свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 2,2855 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області. Як вбачається з заповіту, посвідченого 10.09.2008 року секретарем Зарічанської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 124, [PERSON] усе належне їй майно заповіла [PERSON] З письмових пояснень позивача вбачається, що своєчасно прийняти спадщину вона не змогла, у зв'язку із тим, що часто хворіла. Беручи до уваги зазначене, суд визнає пропуск позивачем строку для прийняття спадщини з поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 03.10.2019 року зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось з причин розбіжності характерів, втрати почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні і сімейні відносини припинилися з серпня 2020 року. Сумісне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути справу без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався. 08.02.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 03.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 03.10.2019 року, актовий запис №573. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області 08.10.2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться з серпня 2020 року, шлюбні та сімейні стосунки припинені, примирення сторін неможливе і позивач цього не бажає. За таких обставин, враховуючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що їх сумісне життя склалося невдало унаслідок відмінності в характерах і відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинені, вони втратили почуття любові та пошани один до одного. У судовому засідання позивачка підтримала заявлені вимоги, просила розірвати шлюб між сторонами. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003р., що підтверджується актовим записом №1497 Відділу реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спора про місце проживання дітей немає. Судом відповідно до вимог ст.111 СК України вживалися заходи щодо примирення подружжя, проте примирення між сторонами не досягнуто. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони втратили один до одного почуття любові та пошани, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також інтересам їх малолітніх дітей. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що їх сумісне життя склалося невдало унаслідок відмінності в характерах і відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивачка не з'явилась, повідомлена належним чином, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав письмову заяву, відповідно до якої позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд розглянути справу за його відсутності. Судом не встановлені обставини, які відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України, перешкоджали би прийняттю судом визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009р., що підтверджується актовим записом №647 Залізничного відділу реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим (а.с.14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спора про місце проживання дитини та про розділ спільного майна немає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони втратили один до одного почуття любові та пошани, шлюбні відносини між ними припинені з червня 2011 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved