Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, про встановлення факту батьківства, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку. В позовній заяві покликається на ту обставину, що у с. Охнівка Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена у житловому будинку за № 18 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1951 року постійно проживали її батьки [PERSON] та [PERSON]. За період спільного проживання 20 січня 1955 року у них народилася позивач, однак у звязку з тим, що батьки проживали у цивільному шлюбі, запис про батька у Книзі реєстрації народжень та її свідоцтві про народження, було проведено зі слів матері та за її прізвищем - «Абрамчук», по батькові за вказівкою матері записано - «Володимирівна», тобто так, як звали її батька. За життя [PERSON] визнавав її своєю дочкою, а вона відповідно його своїм батьком. Жили вони однією сімєю. Він постійно піклувався про неї, допомагав в усьому. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання спадщини після смерті батька. Матір позивача [PERSON] померла 10 травня 1990 року, а 10 серпня 1990 року помер батько - [PERSON] Заповіту на належне йому на праві приватної власності майно він не склав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на вказаний вище житловий будинок. Батьки виховували двоє дітей - її, [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], та сестру [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом із своєю сімєю у м. Володимирі-Волинському і спадщину у встановлений чинним законодавством строк не прийняла. На спадщину не претендувала. Не заперечувала, щоб усе залишилося позивачу та її дітям, так як вона проживає у місті. Померла сестра 26 лютого 2013 року. Позивач прийняла спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний строк фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Зокрема, доглядала за будинком, відразу ж після смерті батьків взяла ряд речей, що належали покійним, які використовувала для своїх особистих потреб та у своєму господарстві. Таким чином, після смерті батьків вона залишилася єдиним спадкоємцем їх майна, як така, що фактично вступила в управління і володіння спадковим майном на час відкриття спадщини. У неї знаходилася будинкова книга, ключі від будинку. Через чотири роки після смерті батьків сестра звернулася до неї з проханням дозволити пожити в батьківському будинку, на що вона звичайно погодилась, так як на той час проживала разом із свою сімєю у сусідньому селі Білині у будинку, який ми разом із чоловіком побудували у 1987 році. Передала їй ключі. Склалось так, що сестра проживала у цьому будинку до 2012 року. Вони спілкувались, між ними ніколи не виникало жодних суперечок з приводу успадкованого позивачем майна. Після смерті сестри на спірний житловий будинок стала претендувати її дочка, відповідач [PERSON], яка вважає, що має право на це майно, як спадкоємиця після смерті своєї матері. Відповідач [PERSON], що є сином померлої сестри і, відповідно, братом [PERSON], на спадщину не претендує. Крім того, покійний батько не виготовив за життя правовстановлюючих документів на житловий будинок, через що вона також не може оформити спадщину на вказане вище майно у нотаріальному порядку. Оскільки вона дала дозвіл своїй сестрі [PERSON] проживати в успадкованому батьківському будинку, то разом із сестрою проживав її чоловік - [PERSON], який на підставі рішень Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 та від 23.01.2009 року №34/4 приватизував земельну ділянку площею 0.25га., розташовану в с. Охнівка по вул. Зелена, 18 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Про факт приватизації [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, який успадкований нею, як спадкоємцем першої черги, їй стало відомо у лютому 2015 року від відповідача по справі [PERSON] Вона повідомила, що позивач не має права на спірний будинок, так як земля, на якій він розташований, вже давно приватизована її батьком і вона буде її успадковувати разом із житловим будинком. Вважає, що вказані вище рішення сесії Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку громадянину [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на підставі цих рішень, є незаконними і підлягають скасуванню. Просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] стосовно неї, його дочки [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], яка народилася 20 січня 1955 року в селі Охнівка Володимир-Волинського району Волинської області. Визнати за нею, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який вона успадкувала після смерті батька - [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року. Визнати рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині безоплатної передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку незаконними та скасувати. Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 314774 від 06 серпня 2010 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 011008200069, на земельну ділянку загальною площею 0,25га., яка розташована у с. Охнівка Володимир- Волинського району Волинської області по вул. Зелена, 18, виданий Управлінням Держкомзему у Володимир-Волинському районі громадянину [PERSON] для обслуговування житлового будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. В своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Відповідач Білинська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області ля у часті у розгляді справи свого представника не направила, подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також представник відповідача [PERSON] позов не визнали. Суду пояснили, що дійсно позивач є тіткою відповідачів, її батьками були [PERSON] та [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією сім»єю, виростили дві доньки позивачку та її сестру, а їхню матір [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Після смерті батьків позивача, їхня матір прийняла у спадок житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, а покійний вже нині батько відповідачів [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вважають, що позивач не прийняла спадщину після смерті батьків, та пропустила строки позовної давності без поважних причин для оскарження оспорюваних рішень Білинської сільської ради. Просять відмовити в позові повністю. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, свого представника для участі у розгляді справи не направило, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів та їх представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.І ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства відповідно до ч. 2 ст. 130 Сімейного кодексу України може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, яка передбачає, що до суду із такою заявою може звернутися мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття. Як вбачається з копії свідоцтв про народження [PERSON], про її одруження, та про смерть [PERSON] та [PERSON], матір»ю позивача була [PERSON], відомості про батька в свідоцтві про народження не записано. Відповідачі визнали ту обставину, що батьком позивача був [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року. Дана обставина також стверджується довідкою Білинської сільської ради №122 від 05.05.2015 року, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивач відповідно до ст.ст. 128, 130 Сімейного кодексу України має право звернутись до суду із вимогою про встановлення факту батьківства, оскільки її батько, який вже помер, не перебував у шлюбі з її матірю, а тому дана вимога підлягає до задоволення, оскільки не оспорюється відповідачами та підтверджена належними та допустимими доказами. Крім цього, встановлення факту батьківства позивачу необхідне для вирішення спору з приводу спадкового майна. Суд вважає, що позовна вимога про визнання за нею, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який вона успадкувала після смерті батька - [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року, підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року, при житті належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про його смерть, витягу з погосподарської книги №4 за 1990 рік, довідкою Білинської сільської ради №122 від 05.05.2015 року, технічного паспорта на вказаний об»єкт нерухомого майна, повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит та оглянутою судом по господарською книгою №4 Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Повідомленням Володимир-Волинської держнотконтори стверджується, що заповіту [PERSON] при житті не склав, із заявами про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд вважає, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], оскільки судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] інших дітей, батьком яких він був зареєстрований чи визнаний, не було, у шлюбі він не перебував, пережилих його батьків не було. Доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що їхня матір [PERSON] була донькою [PERSON], не підтверджені документально і відповідно до ч.3 ст.128 цього Кодексу така можливість втрачена, оскільки їхня матір вже померла. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що відомостей про її батька не записано. Копіями свідоцтв про одруження та про смерть стверджується, що [PERSON] померла 27 лютого 2013 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як донька спадкодавця і єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька, [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Дана обставина стверджується повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит, про те що після смерті [PERSON] по господарський номер на спірне будинковолодіння було закрито, але до спливу шестимісячного строку після його смерті, з січня 1991 року по господарський номер було відкрито та було зареєстровано місце проживання за даною адресою [PERSON], яка у даному будинку була зареєстрована та проживала до 28.09.1998 року. Ту обставину, що позивач [PERSON] фактично вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті свого батька [PERSON], ствердили також і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], як донька спадкодавця і єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька, [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. При цьому доводі свідків відповідачів про те, що їхня матір [PERSON] також фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки брала речі з спірного будинковолодіння після смерті [PERSON], не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки даних про те, що [PERSON] належить до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], в матеріалах справи не має. Доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що в матеріалах справи є письмова заява позивача про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті її батьків, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки дана заява датована 28.02.2008 року, тобто відмова написана більше ніж через 17 років після фактичного прийняття спадщини позивачем, а тому відповідно до ст.553 ЦК УРСР, що діяв на момент прийняття спадщини, та ст.ст.1270, 1273 ЦК України, який діяв на момент написання заяви, така відмова від спадщини не породжує правових наслідків. Крім цього, позивачем заявлено вимоги про визнання рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині безоплатної передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку незаконними та його скасування, а також просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 314774 від 06 серпня 2010 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 011008200069, на земельну ділянку загальною площею 0,25га., яка розташована у с. Охнівка Володимир- Волинського району Волинської області по вул. Зелена, 18, виданий Управлінням Держкомзему у Володимир-Волинському районі громадянину [PERSON] для обслуговування житлового будинку. Дані позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом при розгляді даної справи встановлено, що [PERSON], який помер 10 серпня 1990 року, при житті належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який після його смерті успадкувала в порядку спадкування за законом його донька [PERSON] У відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001р., у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування. При проведенні приватизації оспорюваної земельної ділянки за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» не було враховано того факту, що на ній знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, спадкоємцем якого не був та ні за яких обставин не міг бути громадянин [PERSON] Копією рішення сесії Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 «Про припинення права користування(оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» з додатками стверджується, що [PERSON] передано безоплатно, для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,39 га. Архівним витягом з рішення сесії Білинської сільської ради від 23.01.2009 року №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» стверджується, що даним рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 1803 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та внесено зміни до рішення сесії сільської ради №12/5 від 29.12.2003 року, замінивши площу 0,39 га на площу 0,1803 га [PERSON] Копією державного акта серії ЯД №314774 на право власності на земельну ділянку стверджується, що [PERSON] на підставі рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 та від 23.01.2009 року №34/4, є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, для будівництва та обслуговування житлового будинку іі господарських будівель. З урахуванням встановлених обставин справи, наявних документів та визнання позову відповідачем Білинською сільською радою, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення є незаконними в частині передачі [PERSON] земельних ділянок, а виданий на підставі цих рішень Державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також їх представника [PERSON]В про застосування до вказаних правовідносин строків позовної давності, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідачів відповідно до заявлених до них позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 529, 549, 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 393, 1225, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст.128, 130 СК України, ст.120 ЗК України,

Outcome: approved