Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Липовецького районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що 07 квітня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Академічному відділі РАЦС Управління РАЦС Москви, про що було зроблено актовий запис №534. Від цього шлюбу вони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Ураховуючи те, що їх спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки позивачка дійшла висновку, що вони зовсім різні люди, з різними поглядами на життя, а також з 2011 року у відповідача є інша сім'я з якою він проживає, тому просила суд їх шлюб розірвати, оскільки він існує лише формально, а його збереження суперечить її інтересам та інтересам сім'ї в цілому. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був оповіщений в установленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Взявши до уваги те, що позивачка не з'явилась в судове засідання, скориставшись своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України не встановлено, тому суд проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Академічному відділі РАЦС Управління РАЦС Москви, про що було зроблено актовий запис за №534 та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на що вказують свідоцтва про народження дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, дітей спільно не виховують, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть, з 2011 року відповідач створив іншу сім'ю з якою проживає на даний час. Позивачка в своїй заяві направленій в адресу суду не висловила наміру зберегти сім'ю. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved