Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 вересня 2009 в Йорданії. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбних стосунках із відповідачем у справі, від шлюбу мають дитину сина- [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивачка з чоловіком у неї не склалися стосунки, на разі сторони мешкають різними родинами, вона не бажає продовжувати подружні стосунки із відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву, де просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач, який викликався до суду з адреси, яку зазначила позивач, до суду не з`явився. Суд досить критично ставиться до зазначеної у позовній заяві адреси відповідача, такої ж як і у позивача, так як далі за текстом сама ж позивач зазначає, що з 2019 року вони не мешкають разом. Суд вбачає зловживання правами зі сторони позивача з метою не повідомлення відповідача про час та дату судового розгляду. Крім того у суду відсутня інформація щодо країни перебування відповідача на час розгляду справи по суті. Сторона позивача не заявила клопотання щодо надіслання відповідних документів у країну перебування для міжнародного співробітництва за вказаним позовом. До позовної заяви не додано оригінал свідоцтва про шлюб, що суперечить вимогам п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого до позовної заяви про розірвання шлюбу додається оригінал свідоцтва про шлюб. Суд зауважує, що відповідно до договору між Україною та Йорданією про взаємну правову допомогу цивільних і комерційних справах, при співробітництві сторін ( країн), при виготовленні запиту на надання правової допомоги серед іншого обов`язково вимогою є зазначення адреси сторін, або місця їх перебування, відомості про громадянство та вид діяльності сторін. Вказана інформація є необхідна для виконання запиту . Суд зазначає, що якщо сторони мають різне громадянство правовідносини регулюються судом на території країни якої вони мають або мали своє спільне місце проживання ( за загальним правилом). Ці норми кореспондуються із Законом України « Про міжнародне приватне право», де також визначено дефініцію « останнє місце проживання». З тексту позовної заяви вбачається, що сторони мешкали як у Йорданії ( Йорданському Хашимітському Королівству) так як сторони саме там зареєстрували шлюб і саме там народилася дитина, так і на Україні, про що свідчать отримані на території України документи відповідача. Проте суд звертає увагу на те, що джерело походження вказаних документів ( копій посвідки на постійне проживання, картки платника податків) суду не надане, вказані копії не посвідчені, що унеможливлю можливості суду вирішити питання який саме суд повинен розглядати вказані позовні вимоги. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі « Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби законодавства для прискорення розгляду. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. При таких обставинах суд вважає вказаний позов передчасним, а позовні вимоги такими, що не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed