Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Столинсько - Смолярською сільською радою Любомльського району Волинської області 09.06.2009 року, про що зроблено актовий запис за №1. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що причиною розлучення з відповідачем є те, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними не досягнуто взаєморозуміння, їх характери несумісні. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного та матеріальне становище сім'ї. Крім цього, останній зловживає спиртними напоями та, перебуваючи в нетверезому стані, постійно влаштовує сімейні скандали, в ході яких ображає її морально, досить часто в присутності їх сина, що негативно впливає на його психічний стан та спричиняє останньому душевні страждання. Така поведінка відповідача призвела до припинення шлюбних відносин, у зв'язку із чим з квітня 2016 року сторони проживають окремо. Вважає, що їх сім'я фактично розпалась та поновити її неможливо, тому просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити, а відповідач - позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечив. За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 09.06.2009 року Столинсько -Смолярською сільською радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що сторони уклали шлюб 09.06.2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1 (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Столинсько - Смолярською сільською радою Любомльського району Волинської області (а.с.5). З довідки, виданої Столинсько - Смолярською сільською радою Любомльського району Волинської області від 28.04.2017 року за №450, встановлено, що позивач - [PERSON], зареєстрована в с.Столинські - Смоляри Любомльського району Волинської області разом зі своїм сином - [PERSON], [INFO], а відповідач - [PERSON], згідно повідомлення Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.05.2017 року за №170, зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.6, 9). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Ухвалою суду від 25 травня 2017 року сторонам надавався термін для примирення строком на один місяць, однак і після цього позивач настоювала на розірванні шлюбу, а відповідач, у поданій в канцелярію суду заяві від 03.07.2017 року, також не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачем, що свідчить про безрезультатність наданого судом строку для примирення та, відповідно, неможливість збереження сім'ї. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, за яких, в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися, а відповідач, зі своєї сторони, проти розірвання шлюбу не заперечив, що в своїй сукупності приводить до висновку про те, що подальше спільне життя останніх, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. З огляду на викладене, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved