Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення з житлового приміщення. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власницею 7/50 частки домоволодіння (житлового будинку) №8 по вул. Чкалова в м. Вінниці, яку вона успадкувала від батька [PERSON], який помер 25 серпня 2011 року за заповітом 6/50 часток та за законом 1/50 частку, відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2014 року у цивільній справі № 127/11478/14-ц та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2014 року про виправлення описки у цивільній справі за позовом [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. На даний час у зазначеній частині будинку проживає [PERSON], яка є колишньою співмешканкою померлого батька позивача. Спільне проживання між ними було припинено з 25 серпня 2011 року, тобто до дня смерті [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами\~ЖК України\~в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та Цивільного кодексу України щодо захисту права власності. Відповідно до ст.ст.\~58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач є власником 7/50 часток домоволодіння (житлового будинку) №8 по вул. Чкалова в м. Вінниці, яку вона успадкувала після смерті її від батька [PERSON], який помер 25 серпня 2011 року. Частка 6/50 за заповітом і 1/50 за законом відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2014 року у цивільній справі № 127/11478/14-ц та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2014 року про виправлення описки у цивільній справі за позовом [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Право власності позивача на 7/50 часток зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що в матеріалах справи є відповідний витяг. Позивач зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, тому просить захистити її право власності шляхом виселення відповідача з належної їй частки будинковолодіння. Відповідач має житлове приміщення за адресою : [ADDRESS], де і зареєстроване її місце проживання. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2,3\~ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені\~ЖК України підстави для позбавлення права на житло. Положеннями ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини першої ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. На підставі викладеного,

Outcome: approved