Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті свого брата [PERSON] , [INFO] , визнавши датою його смерті [INFO] та місце смерті Україна, Донецька область, м. Донецьк. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в м. Донецьк помер її рідний брат [PERSON] , про що їй було видане лікарське свідоцтво про смерть №3604 від 17.09.2019 року та довідку про причину смерті, не державного зразка, що підтверджує факт смерті. При зверненні до Костянтинівського районноговідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть, їй було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила її задовольнити. Представник Костянтинівського районноговідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду не з`явився. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, Костянтинівським районнимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] ,оскільки нею для підтвердження цього факту пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного зв`язку заявниці з померлим підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 03.05.1967 року, копією свідоцтва про народження померлого серії [NUMBER] від 05.07.1975 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про укладення заявницею 14.07.1988 шлюбу та зміну прізвища на « [PERSON] », з яких вбачається, що заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Як вбачається з довідки про причину смерті від 17 вересня 2019 року [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] знаходився в м. Донецьк, Донецької області. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] [INFO] , у м. Донецьк, Донецької області, Україна. Згідно зі ст. 319 ч.2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За наведених обставин, вимоги заявника, є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved