Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Заявлені вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 28.10.2001 року, який за рішенням суду від 20.01.2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що на даний час діти перебувають на її утриманні, однак, вона сама не взмозі утримувати двох неповнолітніх дітей, оскільки їх рівень матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дітей та не приймає участі у їх вихованні, хоча останній і офіційно не працевлаштований, але має достатній рівень доходів та зможе надавати грошову допомогу на утримання двох дітей без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дітей, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 15.01.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13.02.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 01 лютого 2019 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. Позивачка [PERSON]у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON]у судове засідання не з'явились. Представником відповідача було подано до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, заявлені вимоги визнають частково, а саме, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1100 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається з рішення Ковельського міськрайонного суду від 20.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.07.2006 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.01.2007 року), - що підтверджує той факт, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, а позивачка - матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року - 2027 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як установлено в судовому засіданні домовленості про сплату та розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що наведені позивачкою обставини у позовній заяві не відповідають дійсності, зокрема, позивачка вказує, що сама власними силами утримує дітей, однак, він як батько теж приймає участь у вихованні та забезпеченні дітей на рівні з позивачем. Також вказує, що на його утриманні перебувають матір-пенсіонер та брат-інвалід ІІ групи, які потребують додаткового нагляду та допомоги. Відповідач вказує, що має незадовільний стан здоров'я, а тому тяжкою фізичною працею постійно займатись не може, окрім цього, він не має постійного місця роботи, а його доходи є незначними, а тому згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона позивача суду не надала. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1100 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1100 гривень на кожну дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин, окрім цього, така сума повністю визнана відповідачем. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial