Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.1). З позову [PERSON] вбачається, що від шлюбу з [PERSON], який в даний час розірвано, вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] Вказує, що дитина з 2008 року і по даний час проживає разом з нею, дитина перебуває на її утриманні, відповідач [PERSON] коштів на утримання дитини їй не надає. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, на даний час працює офіційно у ПП «[PERSON]», інших дітей на утриманні відповідача не має, позивачка [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання дитини, тому звернулася з позовом до суду і просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання 15.04.2015 року сторони не з'явились, вони належним чином повідомлялися про день і час розгляду справи, відповідач у справі [PERSON] 14.04.2015 року засобами факсимільного зв'язку направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дитини (а.с.29). Суд вирішив за можливе розглянути справу 15.04.2015 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] від шлюбу з [PERSON], який в даний час розірвано (а.с.4) має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні (а.с.5). В свідоцтві про народження неповнолітньої дитини - [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.3). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з заяви [PERSON], він працює в ПП [PERSON], проживає в [ADDRESS] (а.с.29). При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка проживає з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, майновий стан позивача у справі, майновий стан відповідача [PERSON], який в даний час офіційно працює в ПП «[PERSON], є працездатною особою, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів в межах заявлених позовних вимог (що вбачається з заяви [PERSON]) і має можливість сплачувати аліменти, тому суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги добровільно на утримання дитини позивачці [PERSON] в достатній мірі не надає, що не забезпечує належного утримання цієї дитини - сина [PERSON], [INFO], і з урахуванням вищевикладеного та усталеної практики розгляд справ про стягнення аліментів та визнання позову відповідачем у справі, суд вважає, що є передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved