Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області № 426/7992/16-ц від 10.10.2016 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зросли, вона потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку дитини. З урахуванням чого просить змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача з твердої суми 600 грн. на ј частину заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час не може повністю забезпечити потреби доньки. Стягнення аліментів просить починати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 29.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 09.04.2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позовну заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення, яке було отримано особисто 23.04.2021 року відповідно до корінця рекомендованого повідомлення (а.с. 33). У відповідності до статті 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 23). Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження вданого повторно серії [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2016 року справа № 426/7992/16-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 13.08.2007 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 26-27). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом позивачки, як одержувача, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на час справи - не менше, ніж 1197,5 грн для дитини віком від 6 до 18 років. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, який значно менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що порушує право неповнолітньої [PERSON] на нормальний фізичний, культурний, духовний розвиток і навчання. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи викладене, а також потреби дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зважаючи на те, що відповідачем не було надано відзиву та не надано жодних доказів на спростування чи заперечення викладених обставин, суд вважає, що відповідач на теперішній час повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір утримання є обґрунтованим, відповідатиме вимогам виваженості і справедливості, тому позовні вимоги представника позивача в частині зміни розміру аліментів підлягають задоволенню. Позовна вимога щодо стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову до суду тобто з 25.03.2021 року не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 р. у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 908,00 грн.

Outcome: partial