Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивачки на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 р., на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зазначивши розмір аліментів у вигляді ? частини всіх доходів, а також призначити додаткові виплати на дитину у розмірі 1500 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17.06.2028 р. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з вересня 2017 року дитина пішла в перший клас, що збільшило матеріальні витрати на доньку, дитина швидко росте та потребує новий одяг, а також зазначила, що дитині були призначені курси масажу, лікувальне плавання, інші медичні процедури, повязані з деформацією грудної клітини, яка у неї почала розвиватися. Ухвалою суду від 16.07.2018 р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Представник відповідача - [PERSON] через канцелярію суду подала відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, а саме на те, що докази, надані позивачкою на підтвердження діагнозу дитини та понесених витрат є недопустимими, відповідач належним чином і в строк сплачує аліменти на утримання дитини, а його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати суму, більшу, аніж визначена судовому рішенні про стягнення аліментів. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначає, що інформація про захворювання спільної дитини позивачки і відповідача достовірно відома відповідачу, який, в свою чергу, не ознайомившись з матеріалами справи безпідставно стверджує, що консультативний висновок спеціаліста-лікаря не відповідає дійсності. Ухвалою суду від 10.10.2018 р. підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.10.2018 р. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, але представником позивача [PERSON] було подано до суду заяву, в якій вона позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, проте представник відповідача - [PERSON] надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності та за відсутності [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з поданням представниками вищевказаних заяв, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2ст .247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами письмові пояснення, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 17.10.2010 р. Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 р. у справі № 523/6712/17 шлюб між ними було розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2017 р. до досягнення дитиною повноліття, а саме до 17.08.2028 р. Суворовським районним судом м. Одеси 13.06.2017 р. видано виконавчий лист № 523/6712/17 про стягнення аліментів з [PERSON], на підставі якого головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження № ВП 55391654. Як вказано у довідці ТОВ «Європейська транспортна компанія» № 25 від 07.08.2018 р., [PERSON] працює на посаді водія автотранспортного засобу з 01.06.2006 р. Відомостей про інші види доходів, які отримує [PERSON], сторонами не надано. Факт сплати аліментів відповідачем вчасно і в повному обсязі підтверджено квитанціями (а.с. 44-46, 60) і сторонами не оспорювався. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 01.01.2018 р. 1860 грн., з 01.07.2018 р. 1944 грн. Водночас, згідно наданих квитанцій сума сплачених аліментів відповідачем в період з 01.01.2018 р. по 01.08.2018 р. склала 11400 грн., що в середньому становить 1629 грн. на місяць Таким чином, з урахуванням того, що платник аліментів отримує середній дохід в розмірі 429,89 грн. на день, що в середньому склало 6327 грн. на місяць в період з 01.01.2018 р. по 01.08.2018 р. (а.с. 43), а аліменти сплачує у сумі, яка перевищує половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про відсутність підстав змінювати розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду. При вирішенні питання стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися, залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі, істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Також, відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - витягами з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Як вбачається з наданих позивачем документів, 14.05.2018 р. дитині було надано направлення на проведення рентгенологічного обстеження грудного відділу хребту, а консультативним висновком спеціаліста від 08.08.2018 р. надано рекомендації для зменшення ризику розвитку асиметрії грудної клітини та плоскостопості. При цьому, жодного доказу понесення витрат на виконання вказаних рекомендацій, а також їх вартості позивачем не надано, а тому суд позбавлений можливості встановити суму необхідних додаткових витрат у разі їх наявності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Надані позивачем копії квитанцій про придбання дитячого одягу, квитків до кінотеатру (а.с. 12-14) та про внесення благодійних внесків в Благодійний фонд «Пушкінська шкільна родина» (а.с. 15-18) не можна вважати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), в розумінні ст. 185 СК України. Так само критично суд оцінює квитанції, надані відповідачем на підтвердження придбання іграшок, одягу та ліків (а.с. 47-48), оскільки такі витрати входять до обовязку по утриманню батьками своїх неповнолітніх дітей. З урахування наведеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову на даний момент відсутні, що не позбавляє права позивача при виникненні особливих обставин, які зумовлять необхідність понесення додаткових витрат на дитину, звернутися з відповідним позовом до суду.

Outcome: dismissed