Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2026 грн., щомісячно з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією по зміні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 01.04.2019 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2008 року Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.02.2019 року №696, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1, ч.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру до переліку яких належить розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів, які б підтверджували, що саме вказана частина стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2026,00 грн., щомісячно - є необхідною для рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також відсутні докази щодо працевлаштування та доходів відповідача, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити спроможність останнього сплачувати суму, яку позивач просить стягнути на утримання доньки. На підставі викладеного та

Outcome: partial