Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй на праві власності житловим приміщенням, розташованим по вул. Кузнецова, 2 м. Борзна Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач є її рідним братом, який у 2002 році виїхав до Російської Федерації й з цього часу в будинку не проживає, звязок не підтримує, комунальних платежів не сплачує, участі в утриманні житла не бере, хоча продовжує бути зареєстрованим в її житловому приміщені, чим порушує її права власника житла. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що перешкод у користуванні житлом брату ніхто не чинив, той сам поїхав на заробітки в м. Москва, після чого від нього не було ніяких звісток. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 05.10.2018р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. За змістом положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; в разі відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік він втрачає право користування даним житлом. З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] у будинку своєї сестри [PERSON] не проживає з 2004-2005 року, виїхавши на заробітки в м. Москва, після чого про нього не було жодних відомостей; [PERSON] в будинку проживає зі своєю матірю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється одноособовим власником житлового будинку по вул. Кузнецова, 2 м. Борзна Чернігівської області. Відповідач по справі [PERSON] доводиться рідним братом позивачці. Водночас [PERSON] з 1996 року значиться зареєстрованим в будинку позивачки, але фактично там не проживає понад тринадцять років, комунальними послугами не користується, участі в утриманні житла не бере, що підтверджується копіями договору дарування жилого будинку від 23.12.2005р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідкою Борзнянської міської ради №4447 від 20.09.2018р. про склад сімї, актом обстеження житлово-побутових умов від 20.09.2018р., домової книги, показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідачем всупереч положенням ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин його тривалого непроживання у житловому помешканні позивачки. Таким чином, оскільки [PERSON] не має наміру надати належний їй на праві приватної власності житловий будинок для проживання відповідачу, а останній в ньому не проживає без поважних причин понад один рік (близько тринадцяти років) і в добровільному порядку не бажає вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачці використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим її законні права та інтереси, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved