Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 2200,00 грн. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що в 2011 році між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичила у неї гроші в сумі 6200,00 грн., які остання зобов`язувалась повернути до 30.01.2012 року. Факт передачі грошей підтверджується розпискою від 30.01.2012 року, яку власноручно підписала відповідачка [PERSON] Протягом 2012-2013 року [PERSON] частково сплатила суму боргу в розмірі 4000,00 гривень. На даний час сума боргу становить 2200,00 гривень. Після спливу строку повернення вищевказаної суми, відповідачка на пропозицію про добровільне повернення грошей, борг не повертає, у зв»язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що зобо»язується повернути гроші [PERSON] до 20.11.2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засiданнi докази в їх сукупностi, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2ст.1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Матеріалами справи встановлено, що в 2011 році між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 6200,00 гривень зі строком повернення до 30.11.2012 року. На підтвердження укладення договору позики та умов договору [PERSON] написала розписку. Протягом 2012-2013 року відповідачка частково сплатила суму боргу в розмірі 4000,00 гривень. На час розгляду справі в суді сума боргу становить 2200,00 гривень. З пояснень позивачки встановлено,що вона неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою повернути борг, однак [PERSON] суму боргу не повертає. Про те,що відповідачка визнала суму боргу свідчить розписка дана відповідачкою 14.10.2014 року. Таким чином, зважаючи на неповернення відповідачкою суми боргу, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі . Окрім цього з відповідачки підлягає стягненню в користь позивачки судовий збір в сумі 243.60 гривень,який підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та ст.ст. 207, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: approved