Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі по 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця на кожну дитину - на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що сторони проживають окремо, усі витрати по утриманню неповнолітніх дітей, які проживають із матір'ю, несе особисто позивач, через що просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі, вказаному у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак, зазначив, що за станом здоров'я відповідач не в змозі сплачувати аліменти у сумі, вказаній у позові, так як несе додаткові витрати не лікування. Також, представник відповідача пояснив, що [PERSON] в добровільному порядку надає допомогу на утримання дітей, а тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, із свідоцтв про народження неповнолітніх дітей встановлено, що їх батьками є сторони по справі. Сторонами не заперечується факт проживання вказаних дітей із сторонами та перебуванням їх на утриманні матері, що, також, доводиться довідкою № 337 від 8 грудня 2014 року, виданою Тинненською сільською радою, а тому вимога про стягнення аліментів на користь позивача є правомірною. Представником відповідача подано письмові заперечення щодо заявлених вимог та зазначено, що [PERSON] за станом здоров'я не може сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у позові, так як є інвалідом та несе додаткові витрати на власне лікування. На доведення поданих заперечень представником відповідача надано копію пенсійного посвідчення та довідки до акта МСЕК від 23 червня 2014 року, відповідно до яких [PERSON] дійсно є інвалідом другої групи загального захворювання. Копії епікризів, долучені до матеріалів справи за клопотанням представника відповідача, доводять, що відповідач неодноразово проходив у 2014 році та у лютому 2015 року лікування з приводу отриманої травми. Із вказаних вище доказів вбачається, що група інвалідності відповідача передбачає можливість працевлаштування, крім цього, у епікрізі № 1728 від 10 лютого 2015 року зазначені подальші рекомендації - «Д» спостереження (про необхідність подальшого лікування не зазначається), що спростовує пояснення представника відповідача щодо необхідності в подальшому проведення лікування [PERSON], що потребує значних матеріальних витрат. Судом, також, не приймаються до уваги пояснення представника відповідача щодо надання останнім в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, так як доказів на доведення цих обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України [PERSON] надано не було. Позивач просить стягнути з відповідача по 1/2 частині заробітку відповідача щомісяця на утримання трьох неповнолітніх дітей, що становить 1,5 щомісячного заробітку. Однак, вказана сума є завищеною, оскільки реальної можливості сплати аліментів у такому розмірі відповідач не має, а тому розмір аліментів має бути зменшено. З огляду на наведене, позов підлягає до задоволення частково. Суд вважає за доцільне визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів відповідно до ст.183 СК України у сумі від заробітку відповідача, оскільки про такий порядок просить позивач, відповідач не заперечує щодо такого порядку. Таким чином, з огляду на наведене вище, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: partial