Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 23 листопада 1991 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. З часу реєстрації шлюбу позивач та відповідач проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. У зв'язку з непорозумінням позивача із відповідачем та різними поглядами на життя, постійне проживання однією сім'єю було фактично припинено. Станом на сьогоднішній день спільне господарство між ними не ведеться. Від цього шлюбу позив і відповідач мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка на сьогоднішній день проживає разом із позивачем і в подальшому залишається жити разом із матір'ю. З листопада 2013 року спільне життя позивача та відповідача не склалось із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя у зв'язку з чим виникла необхідність розірвати шлюбні відносини, адже спільне проживання на ґрунті неприязних відносин між позивачем та відповідачем в подальшому не можливе. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить не лише його інтересам, а й інтересам відповідача, так як вони взагалі не спілкуються та уникають зустрічей. Продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, на примирення не згоден. Крім того, позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин позивача та відповідача, тому просить суду не надавати строк на примирення. У зв'язку з викладеним, просить суд розірвати шлюб між позивачем, [PERSON] та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 23 листопада 1991 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Строк для примирення їй не потрібні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 23 жовтня 1991 року Лисичанським міським відділом РАЦС Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 1991 року зареєстрували шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 1049. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31 жовтня 1997 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 728. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved