Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Восени 2016 року до позивачки звернувся відповідач - [PERSON] з проханням зареєструвати його та його дітей у належному їй будинку. Своє прохання мотивував тим, що він разом з 4 дітьми переїхав у село Федорівка з села Юріївка Київської області, він ніде не зареєстрований, у зв'язку з чим не може влаштуватися на роботу та не може отримувати на дітей державну допомогу. Відповідач запевнив позивачку, що в її будинку він з дітьми проживати не буде, адже мешкають вони в [ADDRESS], проте хазяїн цього будинку реєструвати їх не може. [PERSON] з таким проханням звертався до позивачки неодноразово, просив зареєструвати на нетривалий час, обіцяв, що весною 2017 року він добровільно зніметься з реєстрації, так як має намір купувати житло у селі. [PERSON] пожаліла дітей та дала згоду на реєстрацію. Жодного дня відповідач з дітьми не проживали у будинку позивача, ніяких речей, належних їм у цьому будинку немає. У травні 2017 року позивачка звернулася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, відповідач неодноразово обіцяв це зробити, але до теперішнього часу не виконав своєї обіцянки. Відповідач та його діти ніколи не були і не є членами сім'ї позивачки. Реєстрація відповідача та його дітей у житловому будинку, який належить позивачці на праві приватної власності, порушує її права щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому вона вирішила звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач в призначене судове засідання з'явилась, надала пояснення по суті, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]в призначене судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю проживання та реєстрації. Представник третьої особи - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. На підставі ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивача, представника третьої особи, та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 5335 (а.с.6). Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів № 3362574 від 22.12.2006 (а.с7) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13330726 від 24.01.2007 (а.с.8). Відповідно до витягу з погосподарської книги №8 за 2016-2020 рр. [PERSON] та його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 25.11.2016 зареєстровані в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] (а.с.9-10). З довідок № 493 і 494, які видані виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 22.06.2017, слідує, що [PERSON] проживає без реєстрації у [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають [PERSON], [INFO], і його сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 12,13). На запит суду 13.09.2017 з Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області надійшла інформація за №02-41/395/1 від 11.09.2017, з якої вбачається, що [PERSON] - [INFO], який зареєстрований у [ADDRESS], але проживав [ADDRESS] разом з синами - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 05.08.2017 та по теперішній час на території сільської ради з синами не проживає (а.с.42). В силу вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які пов'язані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частини 1-3 ст.29 ЦК України передбачають, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом . Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до с.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Аналіз положень статей 383, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що [PERSON] та його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є членами сім'ї власника житла, не користуються житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності позивачу, а їх реєстрація у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди в реалізації права вільно здійснювати права власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача - [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved