Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту перебування в шлюбних відносинах та проживання з чоловіком однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю і поділ майна шляхом визнання права власності на частку квартири, в якому просить встановити факт проживання позивачки та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 18 липня 2008 року. Визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та відповідача, та визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з 01 січня 2004 року вона та відповідач почали проживати разом, однією сім'єю без реєстрації шлюбу в двокімнатній квартирі відповідача в [ADDRESS]. в той же час позивач разом з відповідачем мала спільний бюджет, вели спільні фінансові та господарські справи, спільно проводили вільний час та проживали разом з дітьми позивачки однією сім'єю. Дітей позивачки , відповідач [PERSON] одразу прийняв з любов'ю та починаючи з цього часу, діти почали називати його батьком. У 2006 році сторони по справі продали квартиру відповідача на [ADDRESS], будинок в селі Яланець Вінницької області та пасіку, яка була у власності позивачки, та придбали квартиру [ADDRESS]. Дана квартира була зареєстрована на відповідача за спільною згодою сторін. На даний час у позивача виникло бажання реалізувати своє подружнє право на ? частку спірної квартири, що була придбана сторонами під час спільного проживання без реєстрації шлюбу. Проте чоловік позивачки на заперечуючи по суті викладених обставин, добровільно своєї згоди на укладення з цього приводу договору про поділ зазначеного нерухомого майна не надає, а тому остання звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження, 19 липня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.6). Відповідно до копії довідки ф№3 від 26.07.2013р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 24.10.2006 року, [PERSON] з 06.11.2007 року, [PERSON] (син позивачки) з 08.05.2007 року, [PERSON] (донька позивачки) з 06.11.2007 року (а.с.9). Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. В судовому засіданні позивач та її представник стверджували про проживання сторін по справі як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 18 липня 2008 року (по день офіційної реєстрації шлюбу). Даний факт в судовому засіданні підтвердили своїми показаннями свідки [PERSON], [PERSON], а також надані позивачем копії листівок адресовані останній [PERSON] (а.с.10,11). Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 01 січня 2004 року по 18 липня 2008 року. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2006 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи викладене та пояснення позивача, суд приходить до висновку, що придбана квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахування викладено, суд вважає за можливе в порядку поділу майна, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved