Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є бабусею [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] є її рідною дочкою, однак вона страждає на хронічну наркоманію, через що має регулярні проблеми з правоохоронними органами, не приділяє дітям належної батьківської уваги та не піклується ними. Батько дітей - [PERSON] , помер [INFO] . Позивач з 2015 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають та перебувають на її повному утриманні її онуки - [PERSON] та [PERSON] , вихованням яких займається лише позивач по справі. На підставі викладеного, у зв`язку з самоусуненням відповідача від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , та [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття та призначити її опікуном на малолітніми дітьми. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. До суду 26.10.2020 року (вх. № 26565) надійшла заява позивача про зміну предмету позову. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2020 року прийнято до провадження заяву про зміну предмету позову та закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті. Також, 09.11.2020 року вх. (27904) на адресу суду надійшов лист Суворовської районної адміністрації про проведення судового засідання у відсутність представника третьої особи та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном на малолітніми дітьми (а.с.29-32). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому, звернулась до суду з заявою про підтримку позовних вимог в повному обсязі, також зазначила про розгляд справи за її відсутності (а.с.33). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилась, однак, подала суду заяву про визнання позовних вимоги в повному обсязі та просила суд розгляд справи провести у її відсутність (а.с.28). Також, до суду надійшла заява відповідача від 24.12.2020 року (вх. № 32629) в якій відповідач зазначила, що просить розгляд справи призначений на 19.01.2021 року провести у її відсутність та вона не заперечує проти задоволення позову (а.с.40). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином (а.с.41), в матеріалах справи є заява представника третьої особи про слухання справи за його відсутності, в якій представник зазначив, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню (а.с.29). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.04.2012 року, актовий запис про шлюб № 147, свідоцтво видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 11). Так, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 496, свідоцтво про смерть видане Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, серії [NUMBER] (а.с.12) Позивач зазначає, що є рідною матір`ю відповідача по справі [PERSON] , яка вихованням дітей не займається через те, що страждає хронічною наркоманією. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , вона народилась [INFO] , актовий запис про народження № 957, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.6). Згідно довідки Медичного центру «Доктор Благо Плюс» № 12/5 від 12.05.2020 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , добровільно пройшла курс лікування в медичному центрі з 07.05.2020 року по 12.05.2020 року. Діагноз: полінаркоманія (а.с.13). Відповідно до характеристики виданої Одеським спеціальним навчально-виховним комплексом №241 «Волошки» «Дошкільний навчальний заклад компенсуючого типу - Загальноосвітня школа І ступеню» Одеської міської ради Одеської області від 31.07.2020 року № 146, вбачається, що [PERSON] виховується в комплексі з 04.09.2018 року, за час виховання в комплексі виявила себе, як вихована, добра, працелюбна дитина, виявляє зацікавленість до занять, має багато друзів, доброзичлива. Також, в характеристиці зазначено, що дівчинка доглянута, чисто вдягнена та вихованням дитини до грудня 2018 року займалась мати разом з бабусею, але з січня 2019 року мати до дошкільного закладу не з`являється, успіхами доньки не цікавиться та не відвідує дитячих заходів. Дівчинкою опікується бабуся, яка приділяє останній багато уваги та саме вона відвідує дитячі заходи. Характеристика підписана директором [PERSON] та вихователями [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Відповідно до характеристики виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , учня 2-В класу ОНВК № 24 зазначено, що учень [PERSON] , на кінець навчального року показав достатній рівень знань з навчання грамоти. На уроках уважний, вміє виконувати самостійні завдання. Самостійний, логічний, володіє технікою виконання фізичних вправ, виконує та дотримується правил поведінки, має багато друзів та авторитет серед товаришів. Також в характеристиці зазначено, що мати дитини вихованням дитини не займається. Навчанням та вихованням дитини займається бабуся. Характеристика складена та підписана директором ОНВК № 24 [PERSON], та класним керівником [PERSON] (а.с.15). Судом також досліджено висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над дітьми (а.с.30-32). Так, згідно висновку зазначено, що мати малолітніх дітей власного житла не має, впродовж тривалого часу веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає наркотичними засобами, участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечує матеріально. У висновку також зазначено, що мати дітей самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по вихованню дітей, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, рішенням комісії з питань захисту прав дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради з урахуванням інтересів дітей, які не повинні страждати через самоусунення матері щодо їх виховання, яка свідомо поклала обов`язок з виховання дітей на бабусю, встановлена можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей. Також, встановлена можливість щодо призначення [PERSON] , яка з 2015 року знаходиться на обліку внутрішньо переміщеної особи та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , отримує пенсію за віком, не має протипоказань, згідно медичного висновку, не притягувалась до кримінальної відповідальності, не перебуває у розшуку та яка фактично займається вихованням дітей, опікуном над дітьми. Таким чином, судом встановлено, що мати дітей [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, свідомо переклала обов`язок щодо їх виховання на свою матір [PERSON] , яка й займається вихованням та розвитком дітей. Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про права дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Положенням ч. 1 статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають особи, в сім`ї якої проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають та перебувають на повному утриманні позивача у справі за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом також, враховується обставина того, що відповідач позов про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з малолітніми дітьми, не виявляє піклування про них, не забезпечує матеріально, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток. Вихованням дітей у повній мірі займається бабуся. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей в першу чергу буде відповідати їх інтересам. Щодо призначення позивача опікуном відносно малолітніх дітей, суд зазначає наступне. Статтею 243 СК України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положенням стаття 244 СК України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частиною 3,4 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою якщо при розгляді справи буде встановлено що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи. Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути опікуном малолітніх дітей, судом не встановлено. Реалізація прав опікуна над малолітніми онуками необхідна позивачу для представлення та захисту інтересів дітей в адміністративних органах, лікарнях, навчальних закладах тощо. Органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради було розглянуто та вивчено документи про доцільність встановлення опіки над дітьми, та визначено можливість щодо призначення позивача опікуном над малолітніми, встановлено, що з правами та обов`язками опікуна [PERSON] , ознайомлена, готова нести повну відповідальність за життя, здоров`я та розвиток дітей. Права та обов`язки опікуна [PERSON] , роз`яснені. Виходячи із інтересів малолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість призначення позивача опікуном неповнолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дітей, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13.08.2020 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved