Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З 01.01.2016 року малолітній [PERSON] проживає з позивачем, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє ніякого інтересу до життя дитини, що підтверджує її не бажання виконувати батьківські обов`язки. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав[PERSON] . Ухвалою суду від 27.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.10.2020 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, відповідач не скористалась своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду направив лист про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи служби у справах сім`ї та дітей Крижопільської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду направив лист про розгляд справи у його відсутність. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що відповідач більше чотирьох років не виявляє ніякого бажання у спілкуванні з дитиною, не приїздить провідувати сина. Заслухавши позивача, представника позивача, допитавши [PERSON] та [PERSON] в якості свідків дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 25.02.2015 року, батьками являються: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається, з відповіді завідувача Крижопільським ДНЗ №1 від 28.09.2017 року, на адвокатський запит, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 01.11.2016 року відвідує ДНЗ. Приводить в дитячий заклад і забирає з нього бабуся, [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню свого внука, [PERSON] . Мати, [PERSON] , в дошкільний заклад не приходила і вихованням дитини, [PERSON] , не цікавиться. Згідно листа Крижопільської окружної лікарні інтенсивного лікування Вінницької області від 04.10.2017 року №01/1844, дитина [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Крижопільської окружної лікарні інтенсивного лікування з 12.09.2017 року по 21.09.2017 року з приводу лівобічної нижньодольової пневмонії. Дитина поступила, знаходилася на лікуванні, виписувалась після лікування з [PERSON] . Відповідно до довідки від 05.04.2019 року №1850 виданої виконавчим комітетом Крижопільської селищної ради Вінницької області, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] і склад її сім`ї онук - [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується довідкою про склад сім`ї від 05.04.2019 року №1846. Згідно до довідки від 05.04.2019 року №1849 виданої виконавчим комітетом Крижопільської селищної ради Вінницької області, з [PERSON] постійно проживає онук [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за рішенням суду знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та з березня 2015 року по квітень 2019 року за вказаною адресою не проживає, що також підтверджується довідкою від 13.03.2020 року №2088. Як вбачається з листа «Крижопільського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги» від 08.04.2019 року №407, що дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає у бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та відвідує сімейного лікаря лише у супроводі бабусі [PERSON] . Мати разом з дитиною жодного разу не з`являлась до сімейного лікаря. Актом обстеження житлових умов [PERSON] від 20.05.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що сім`я складається з двох чоловік: [PERSON] та [PERSON] . В будинку чисто, охайно, кімнати будинку добре умебльовані, підлога застелена ковровими доріжками, на вікнах висять чисті тюлі. У дитини є окрема кімната, ліжечко дитяче, стіл для розвитку і занять, ігровий куточок, іграшки та розвиваючі ігри, одяг, взуття відповідно до сезонів. Дитина забезпечена продуктами харчування. Як вбачається з характеристики, виданої директором Крижопільського ДНЗ (ясла-садок) смт Крижопиль, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею в [ADDRESS] . Дитина відвідує Крижопільський ДНЗ (ясла-садок) №6 смт Крижопіль з вересня 2019 року. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Вона приділяє достатньо уваги до дитини і опікує його. Хлопчик завжди охайний, чистий з акуратною зачіскою. Підготовкою до приймання участі дитини у святах займалась бабуся. Саша праворукий, фізичний розвиток відповідає віку. Під час занять не завжди активний. Але коли працюєш з дитиною індивідуально, тоді дитина показує свої знання, він гарно запам`ятовує і декламує вірші. Темп діяльності не швидкий, часто змінює увагу, переключається з одного виду діяльності на інший. Дитина самостійно одягається, знає своє ім`я, прізвище, вулицю на якій проживає. Любить виконувати доручення дорослого, грається з однолітками, дуже рухливий, розуміє правила гри. Олександр орієнтується в просторі, розуміє вказівки вихователя. За час перебування дитини в дитячому садку батьків ніхто з персоналу не бачив. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи, відповідач, яка являється матір`ю малолітньої дитини свідомо не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, вона не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймає участь у її вихованні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляється від їх виконання, щодо виховання та належного утримання свого сина, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved