Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.07.2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 1062. З позовної заяви виходить, що 17 липня 2018 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1062. Приблизно з 12.01.2019 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, з цього періоду вони не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Спільних дітей сторони не мають. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17.07.2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 1062. Ухвалою від 06.08.2019 року суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіна Т.В. передали матеріали справи за вказаним позовом для розгляду за підсудністю до Городнянського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді від 30 серпня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила, що вони з відповідачем не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаємопорозуміння. З весни 2019 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. Спільних дітей вони не мають, примирення між ними не можливе. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до відповідача вона не має. Крім того, позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Підтвердив пояснення позивача, надані нею в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог. Пояснив, що між ним та позивачем відсутнє взаєморозуміння. Вони з позивачем не проживають разом останні три місяці, спору щодо майна між ними немає. Претензій матеріального та морального характеру до позивача він не має. Просить розірвати шлюб між ним та позивачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Частина 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 липня 2018 року, про що Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області зроблено відповідний актовий запис за № 1062. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 3 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу сторони зазначають те, що вони не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаємопорозуміння. З весни 2019 року позивач та відповідач проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. У зв`язку з цим, сторони вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем та підтверджені відповідачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved