Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що її матері [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS]. З березня 1998 року вона разом з матір'ю були зареєстровані у вказаному будинку та почали там постійно проживати. [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вона, як її донька, є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач представник Вільшанської селищної ради в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується його підписом у зворотному повідомленні (а.с. 51). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.03.1998 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З 18.03.1998 року [PERSON] та позивач [PERSON] проживали та були зареєстровані у зазначеному будинку. (а.с. 16-20). [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] є донькою [PERSON](а.с.8, 10-12). Як пояснює представник позивача, [PERSON] поховала свою мати, на день її смерті проживала сумісно з нею, надавала їй належний догляд та вела спільне господарство. З будинкової книги вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в спірному будинку до 05.03.2005 року. З огляду на ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Як пояснює представник позивача та підтверджується копіями довіреностей на а.с. 22, 43, позивачка є громадянкою Російської Федерації. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З огляду на позицію, висвітлену у п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Щодо пояснень позивачки в позовній заяві, що вона зверталась до нотаріальної контори, суд виходить з наступного. Як вбачається з довідки, наданої Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, після смерті [INFO] [PERSON] до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась (а.с.33). Отже, [PERSON] не дотрималась досудового порядку вирішення спору, так як до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Факт не звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини також підтвердила представник позивача в судовому засіданні. Тобто, позивачка не вичерпала своєї можливості оформити право власності на спадкове майно в органах нотаріату. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. В даному випадку спір взагалі відсутній. Отже, в задоволенні позову слід відмовити, що не позбавляє позивачку права на звернення до нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства для вирішення даного спору та оплати податків і нотаріальних послуг, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У разі отримання відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачка має право звернутись до суду повторно. На теперішній час позовні вимоги заявлені передчасно і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed