overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що 06.08.2002 року народила дитину [PERSON], батьком якої є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги про стягнення аліментів не визнає, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2002 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. В теперішній час батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у звязку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що 16.10.2011 року народила дитину [PERSON], батьком якої є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2011 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у звязку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що 19.06.2002 року народила дитину [PERSON], батьком якої є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2002 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у звязку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. За таких обставин, враховуючи, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття, а в разі її навчання у навчальному закладі - до закінчення навчання, або до досягнення дитиною двадцяти трьох років, посилаючись на те, що [INFO] народила дитину [PERSON], батьком якої є відповідач. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини, у зв'язку з чим суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді частки віх усіх видів заробітку відповідача. За таких обставин, враховуючи, що обов'язок утримання дитини покладається на обох батьків, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 травня 2011 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, оскільки дитина потребує значних фінансових витрат, а відповідач тривалий час не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання та не цікавиться її матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить зменшити розмір аліментів до 400 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів до 400 грн. щомісячно. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 180,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 25 000 грн., посилаючись на те, що 17 грудня 2018 року відповідач отримав від позивача вказану суму в рахунок оплати за купівлю житлового будинку в [ADDRESS] . 18 грудня 2018 року, оглянувши вказаний будинок, позивач виявила в ньому багато недоліків, на ліквідацію яких необхідні були додаткові витрати, тому [PERSON] відмовилась від купівлі будинку. На підтвердження отримання від позивача 25 000 грн. відповідач склав і надав позивачу відповідну розписку, однак кошти до цього часу не повернув. Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 625, 1050 ЦК України, позивач просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням справу слухати у його та позивача відсутності, позов задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 17 грудня 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] 25 000 грн., про що свідчить відповідна розписка [PERSON] , однак, борг відповідач позивачу до цього часу не повернув. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню вказана заборгованість, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у справі в розмірі 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2010 року відповідач позичила в неї гррошові кошти в сумі 1500 (одну тисячу пятсот) Євро, які зобовязалась повернути до 30.10.2013 року, про що надала письмову розписку, однак у зазначений термін борг відповідачем не повернуто, ніяких ініціатив щодо повернення боргу не проявляє. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 1500 Євро, що згідно курсу НБУ становить 35765, 70 грн. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, у своїх поясненнях зіслався на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позивачем позов визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові документи по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт позики підтверджується письмовою розпискою відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. А відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки строк повернення боргу сплинув 30.10.2013 року. Також, наявність оригіналу розписки в позичальника свідчить про невиконання зобовязання відповідачем. Таким чином вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу. Посилається на те, що він, як приватний підприємець здійснює роздрібну торгівлю побутовими електротоварами, радіо- та телеапаратурою. 15.12.2011 року [PERSON] придбав у нього в кредит мобільні телефони: марки « Нокія 5310» вартістю 3215 грн., « Нокія Е-66» вартістю 3592 грн. та «Соні» вартістю 7470 грн.,про що був укладений письмовий договір купівлі-продажу товарів у кредит. Згідно умов договору відповідач зобов»язувався здійснювати погашення боргу щомісячними платежами з урахуванням відсоткової ставки 2,5% за користування кредитом. Однак, відповідач не виконав зобов»язань по сплаті боргу і на даний час сума заборгованості складає 53068 грн.39 коп., з яких: 14277 грн. сума основного боргу, 25221 грн.37 коп. плата за користування кредитом, 13570 грн.02 коп. збитки, заподіяні інфляцією. Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надавши суду письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутність за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Причин неявки суду не повідомив. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 15.12.2011 року придбав у приватного підприємця [PERSON]. в кредит три мобільні телефони: марки « Нокія 5310» вартістю 3215 грн., « Нокія Е-66 «вартістю 3592 грн.та «Соні» вартістю 7470 грн.,про що був укладений письмовий договір купівлі-продажу товарів у кредит. Згідно умов договору відповідач зобов»язувався здійснювати погашення боргу щомісячними платежами з урахуванням відсоткової ставки 2,5% за користування кредитом.(а.с.5). Однак, відповідач не виконав зобов»язань по сплаті боргу і на даний час сума заборгованості складає 53068 грн.39 коп., з яких: 14277 грн. сума основного боргу, 25221 грн.37 коп. плата за користування кредитом, 13570 грн.02 коп. збитки, заподіяні інфляцією, що стверджується розрахунком позивача(а.с.4). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і у строк, встановлений договором. Згідно ст.694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього ж Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Відповідач суми заборгованості не оспорив, заперечень проти позову не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10 лютого 1987 року позичила відповідачу грошову суму в розмірі 12 000,00 карбованців СРСР, на придбання житла. 16.09.1999 року відповідачем складена на ім'я позивача розписка, якою вона просила встановити строк повернення боргу до 01.01.2012 року визнала розмір заборгованості в сумі 12000,00 гривень. У зв'язку з тим, що відповідач покладені на себе зобов'язання не виконала, суму позики в добровільному порядку не повернула, позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивач надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 1987 року [PERSON] позичила [PERSON] грошову суму в розмірі 12 000,00 карбованців СРСР гривень, на придбання житла. 16 вересня 1999 року відповідачем складена на ім'я позивача розписка, якою вона просила встановити строк повернення боргу до 01.01.2012 року визнала розмір заборгованості в сумі 12000,00 гривень. Відповідач, покладені на себе зобов'язання не виконала, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 вересня 2015 року позичила відповідачу грошову суму в розмірі 250\~000,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США з терміном повернення до 31 грудня 2015 року. У звязку з тим, що відповідач покладені на себе зобовязання не виконав, суму позики в добровільному порядку не повернув, позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Представник позивача надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2015 року [PERSON] позичила [PERSON] грошову суму в розмірі 250\~000,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США з терміном повернення до 31 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на імя позивача. Відповідач, покладені на себе зобовязання не виконав, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 250 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики.

Outcome: approved