Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку з часом уточнила, до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2019. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17.09.2020 по [INFO] . Відповідач працевлаштований, має регулярний дохід, а тому має можливість надавати допомогу позивачу та спільній дитині. Крім того, позивачу відомо, що [PERSON] є платником аліментів щодо дитини від першого шлюбу, на утримання якої сплачує ј частину заробітної плати. На даний час в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває справа №642/6688/20 про зменшення розміру аліментів з ј до 1/6 частини зі всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2021 провадження у справі відкрито, суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги з урахуванням уточнень. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2019, що зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5778 від 19.12.2019. В шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 17.09.2020 по 02.07.2023 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом (розпорядженням) №542 від 01.09.2020 виробничого підрозділу «Харківського відділення» філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» АТ «Українська залізниця». Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~статті 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет за 2021 рік» прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Судом враховано, що відповідач визнав позовні вимоги, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами, а тому, на думку суду, аліменти в розмірі щомісячного стягнення ј частки від доходу відповідача, можуть в повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що дитина [PERSON] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому позивач має право на утримання від чоловіка. Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу своїй дружині, суд виходить з того, що відповідач є працездатного віку, не надав суду доказів, які б свідчили про неможливість надання допомоги в утриманні дружини, також не надав доказів скрутного матеріального становища, чи поганого стану здоров`я, натомість позовні вимоги визнав. Посилання позивача про перебування в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова справи №642/6688/20 про зменшення розміру аліментів з ј до 1/6 частини зі всіх видів заробітку [PERSON] , а також про сплату останнім аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу, не підтверджуються відповідними доказами. Відповідно до\~ч.1\~ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку), до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи з дня звернення до суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. на користь держави.

Outcome: approved