Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просить збільшити розмір аліментів з урахуванням додаткових витрат на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень. Позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2009 року стягнуто із відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина: [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. Позивач зазначає, що спільний з відповідачем син потребує додаткових витрат, адже навчається у приватній школі «Крок». Навчання потребує певних витрат на додаткову розвиваючу літературу, відвідування додаткових занять з англійської мови та математики, відвідування секції карате. Окрім щоденних витрат на харчування та одяг дитина потребує непередбачених витрат у зв`язку з лікуванням та проведенням профілактичних дій з поліпшення її здоров`я. Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із зміною розміру аліментів, а тому відносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 15 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати дитину. Судом встановлено, що 22 березня 2008 року між [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії [NUMBER] , від 14 січня 2009 року, актовий запис №29. Встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2009 року стягнуто з відповідача, щомісяця на користь позивача на утримання сина [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, починаючи з 18 березня 2009 року до 27 грудня 2026 року. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, Серія [NUMBER] , від 29 липня 2010 року, актовий запис №153 вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що спільний син сторін мешкає з позивачем, та знаходяться на її утриманні, відповідач життям та здоров`ям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає. З довідки Одеської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Крок» № 250 від 20 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у Одеській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Крок» з першого класу по теперішній час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось зі них та інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду не вважається незмінним. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Надаючи оцінку встановленим судом обставинам, суд доходить висновку, що спільний син сторін, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо своєї непрацездатності, та будь-яких доказів на підтвердження наявності у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків тощо, то він може платити аліменти на утримання сина у розмірі 4000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісяця, починаючи з 18 березня 2009 року до [INFO] року, та вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень. Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 768,40 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2, ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Кудрінською Ю.Є., що підтверджується витягом з угоди № 02/2501 від 25 січня 2019 року. З остаточного розрахунку судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи вбачається, що загальна сума витрат становить 4900 гривень, що підтверджується квитанціями № 04/2501 та № 21-06/19. Таким чином, суд вважає що з відповідача належить стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 4900 гривень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved