Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], смерть якого сталася 13 вересня 2014 року, щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з [PERSON] з грудня 2012 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках, проживала однією сімєю, вела спільне господарство. 10 серпня 2013 року заявниця стала матірю дитини [PERSON], батьком якої є [PERSON] Оскільки за життя батьки дитини, які не перебували у шлюбі між собою, не звернулися із заявою про реєстрацію батьківства [PERSON], відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері. 13 вересня 2014 року [PERSON] помер. Заявниця просить про встановлення його батьківства щодо неповнолітнього сина, оскільки це їй необхідно для отримання допомоги на утримання дитини у звязку із втратою годувальника, а також для виховання сина в дусі усвідомлення ним, що він є дитиною певного чоловіка, який за життя кохав і [PERSON], і його мати; встановити ж це у позасудовому порядку не стало можливим. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила доводи, викладені в заяві, та просить про її задоволення. Пояснила, що реєстрація [PERSON] як батька не відбулася через те, що вона, будучи ображеною на батька дитини за те, що той зволікав з обговоренням питання про їхнє весілля, а вона дуже мріяла про цю подію, самостійно зареєструвала народження хлопчика, не повідомивши про це [PERSON]. Між тим напередодні раптової загибелі [PERSON] вони з батьком дитини мали намір внести зміни в запис про народження сина, проте його несподівана смерть перешкодила реалізації цих планів. Заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви, пояснивши, що доводилась матірю [PERSON], який визнавав за сина [PERSON], щодо походження якого від нього не мав жодних сумнівів, дуже кохав дитину, сумлінно виконував обовязки з його виховання та утримання. Представники заінтересованих осіб - органу опіки та піклування та органу державної реєстрації актів цивільного стану, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду, - до суду не зявився, надавши суду письмові звернення, які містять прохання про вирішення заяви у їх відсутність. За зазначених обставин суд вважає за можливе вирішення справи без участі представників перелічених заінтересованих осіб. Вислухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що заявниця є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений [PERSON]. 13 вересня 2014 року сталася смерть [PERSON] Згідно із ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері і батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. В силу ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, які зібрані у відповідності з Цивільним процесуальним кодексом України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, що досягла повноліття. За змістом ст. 130 СК України у випадку смерті чоловіка, що не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений у відповідності до частини першої статті 135 СК України. Заяву про встановлення батьківства може бути подано особами, що зазначені в частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, що не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає сумісної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька записуються за її вказівкою. Із розяснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надані суду документи, зокрема, копія свідоцтва про народження (а. с. 5), копія свідоцтва про смерть (а.с. 6), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 7), довідка з місця помешкання і акт житлово-комунальної установи про спільне проживання заявниці і [PERSON] (а. с. 8, 10), показання перелічених свідків, які підтвердили викладені заявницею і заінтересованою особою обставини, переконують суд в тому, що батьком неповнолітнього сина заявниці є [PERSON], смерть якого сталася 13 вересня 2014 року. Перелічені дані дають підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявницею права на отримання пенсії в інтересах її неповнолітньої дитини.

Outcome: approved