Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, в якому просила визнати за нею право приватної власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.02.1998 року вона разом з відповідачами придбали вищезазначену квартиру. Однак інші власники після придбання квартири в неї не вселялись, та від дня придбання і до теперішнього часу в квартирі проживає лише вона. Навпаки 17.09.1998 року відповідачі написали заяву про відмову від проживання у цій квартирі. Всі витрати пов`язані з оплатою житлово комунальних послуг вона здійснює самостійно, особовий рахунок відкрито на неї. У зв`язку з тим, що за останні 15 років жоден із відповідачів не звертався з вимогою про заселення в дане житлове приміщення чи виділення частки із спільної сумісної власності, не користувався ним, вона просила суд задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право приватної власності за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник позивача також просив задовольнити вимоги його довірительки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.28). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином через оголошення у газеті «Рідне Прибужжя» №43 (3382) від 22.10.2015 року (а.с.44). Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог,\~ вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу посвідченого 12 лютого 1998 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В.(а.с.3), квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачам, що також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.4). Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] було відкрито на [PERSON] (а.с.13). Згідно з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 17.07.2012 року [PERSON] зареєстрована у квартирі\~ [ADDRESS] , з 05.08.2003 (а.с.5). Відповідно до типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на квартиру, що є предметом позову укладеного у березні 2006 року між [PERSON] та директором КП ЖЕО (а.с.10-11) та типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою [ADDRESS] укладеного 10.04.2012 року між директором КП ЖЕО та [PERSON] (а.с. 49-50), типового договору 4082 укладеного 27.07.2009 року між [PERSON] та директором ДП електричних мереж ВАТ Атомсервіс про користування електричною енергією в вищезазначеній квартирі (а.с. 47 48) та типового договору №050-03/000230 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання укладеного 26.10.2015 року між [PERSON] та директором КП ТВКГ\~ (а.с.51-53) [PERSON] користується квартирою [ADDRESS] та відповідно до довідки №106 від 25.09.2015 р. (а.с.54), довідки №73 (а.с.55), довідки №237 від 26.10.2015 р. (а.с.56), [PERSON] самостійно здійснює оплату всіх отриманих нею послуг з електропостачання, опалення і водопостачання та інших житлово-комунальних послуг. Станом на 01.10.2015 року за позивачем не міститься заборгованості. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Однак, з наданих позивачем доказів, суд не вбачає доказів того, що частки сторін на спірну квартиру [ADDRESS] виділені в натурі, та що вона добросовісно заволоділа та користується майном, що належить саме відповідачам. Навпаки, з огляду на вищезазначені докази суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах володіє спірною квартирою як співвласник. Частина 1 ст. 60 ЦПК України регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Статтею 344 ЦК України передбачена набувальна давність. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За правилами ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Однак позов про право власності за набувальною давністю не може пред`являти законний власник, тобто особа, яка володіє майном по волі власника та завжди знає хто є власником майна. У такого власника право на чуже майно має похідний та обмежений характер. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Крім того згідно\~ п.8 Заключних та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність розповсюджуються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до вступу в дію даного Кодексу. Таким чином, питання про набуття права власності на нерухоме майно не може вирішуватись судом раніше 01 січня 2011 року. Отже, право власності на нерухоме майно можна набути за набувальною давністю тільки після 01 січня 2011 року; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку, коли власник заволодів майном на підставі певного договору з його власником, термін набувальної власності обчислюється з моменту закінчення терміну позовної давності; Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог щодо набуття нею права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , оскільки вона не є добросовісним набувачем, а є таким же співвласником як і відповідачі, при чому останні не можуть бути позбавлені права власності, яке є непорушним.

Outcome: dismissed