Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 26 березня 2004 року. Разом з тим у її будинку зареєстрований син позивачки (відповідач) [PERSON] однак не проживає в ньому. Від того, що відповідач зареєстрований у будинку позивачка відчуває постійні незручності та цей факт створює їй перешкоди у користуванні власністю. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню будинку [ADDRESS] , нараховують кошти виходячи з кількості осіб які там зареєстровані. Нараховані комунальні послуги за відсутню людину сплачує позивач. У добровільному порядку син з реєстрації зніматись не бажає у зв`язку з чим позивач просить суд усунути, перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, у зв`язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 26 березня 2004 року. Відповідно до акту наданому до позовної заяви з 2019 року відповідач не проживає у вищезазначеному будинку за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 26 березня 2004 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у домоволодінні позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним йому будинком, відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим привішенням. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved