Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачеві на підставі договору купівлі продажу від 25.11.1992 року належить на праві власності квартира , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача у вказаному житлі також зареєстрований онук [PERSON] який з 2012 року житлом не користується та не проживає в ньому, не несе витрат по утриманню житла. Факт реєстрації відповідача у квартирі , що належить позивачеві на праві власності, перешкоджає позивачеві вирішити питання стосовно користування житлом. Посилаючись на вищевикладене, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2020 року закінчено підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Відповідно до вимог ч.2 ст .247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 25.11.1992 року, зареєстрованого у БТІ за № 1-79. Відповідач [PERSON] , який доводиться онуком позивача, також, зареєстрований в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім,ї від 23.01.2020 року. Як випливає з акту обстеження житлового приміщення від 23.01.2020 року № 34, складеного Бахмутською міською радою, відповідач [PERSON] не мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS] , , з 2012 року . Відповідно до частини 1статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строк судом не встановлено. Приймаючи до уваги, що відповідач за адресою реєстрації не проживає без поважних причин з 2012 року, добровільно вибула з житла позивача, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування житлом відсутні, більше того, відповідач позов визнав, тому він втратив право на користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги задовольняються в повному обсязі.

Outcome: approved