Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 28.05.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частини житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району Вінницької області. Даний житловий будинок, частина якого являється спадковим майном станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, головою якого був [PERSON], членами дружина [PERSON] та донька [PERSON], тобто їм кожному належало по 1/3 частині житлового будинку. Спадкоємцем до майна померлого [PERSON] являється позивач, інші спадкоємці відмовились від своєї частки спадщини. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, частину спадкової маси оформила на себе. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач отримала відмову нотаріуса в оформленні спадщини. Тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району Вінницької області. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на частину житлового будинку, що розташований в с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в його відсутності. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №312212, виданого 02.06.2015 року та зареєстрованого Оляницькою сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 28.05.2015 року(а.с.5). Родинний зв`язок позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-АМ №415350 від 15.04.1987 року де в графі батько значиться [PERSON](а.с.6). В подальшому позивач змінила прізвище на [PERSON] в зв`язку одруженням(а.с.7). Відповідно до довідки №892 від 01.12.2016 року, виданої виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району встановлено, що [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав в [INFO]. Спадкоємцем до майна померлого [PERSON] являється дочка [PERSON] До складу спадкового майна входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими спорудами в с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району.(а.с.8). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №350/2015 до майна померлого 28.05.2015 року [PERSON] встановлено, що позивач вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом(а.с.17,18). Інші спадкоємці відмовились від своєї частки спадщини на користь позивачки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №462/02-17 від 04.07.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.11). Довідкою, виданою виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району встановлено, що згідно погосподарської книги №1, особовий рахунок №23, житловий будинок №37 по вул.Б.Хмельницького, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області відносився до групи колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: [PERSON], [PERSON], [PERSON]І.(а.с.9). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 08.01.2014 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 94,0кв.м., житловою площею 64,0кв.м., допоміжною площею 30,0кв.м.(а.с. 12-16). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Оляниця, вул.Б.Хмельницького, 37, Тростянецького району Вінницької області. Право на майно колгоспного двору за позивачем також підтверджено виписками з погосподарської книги за 1991-1995 роки, (а.с.22-26), домовою книгою (а.с.27-30). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved