Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, 28 березня 2015 року померла її рідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилось спадкове майно, що складається я з житлового будинку № 43 по вул. Червоній в м. Краматорськ Донецької області. Вона є єдиною спадкоємицею за законом другої черги, окрім неї є спадкоємиця третьої черги, відповідачка у справі племінниця померлої [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний термін вона подала заяву до нотаріальної контори м. Краматорська про прийняття спадщини після смерті сестри. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, з тих підстав, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Просить суд. визнати за нею право власності на будинок № 43 по вул. Червона в м. Краматорську Донецької області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 28 березня 2015 року. У судове засідання позивач та її представник не з?явились, надали суду заяву, у відповідності до котрої позов підтримують просять його задовольнити та справу слухати за їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не з?явилась. надала заяв у про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти задоволення заявлених позивачкою вимог. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню у повному обсязі. Згідно до Свідоцтва про смерть 28 березня 2015 року померла [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис № 951 від 30 березня 2015 року. Відповідно до довідки КП «БТІ» право власності на житловий будинок № 43 по вул. Червона в м. Краматорську було зареєстровано в КП «БТІ» 11.10.1977 року за реєстром № 24029 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Виданого 10.10.1977 року (реєстр № 5646) нотаріусом Другої Краматорської ДНК. Згідно до Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 25 січня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва в зв?язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючих документів на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік майна, що не включається до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦК України, нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. В силу ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За умови вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved