Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує наступним. 10.04.2010р. між донькою позивачки - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, за час перебування в якому у них [INFO]. народився син - [PERSON]. [INFO] померла мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] З дня смерті доньки до часу подачі позову до суду позивач [PERSON] опікується долею онука, доглядає та утримує його, піклується про його здоров'я та всебічний розвиток. [PERSON] проживає разом з позивачкою в житловому будинку, що належить їй на праві власності, за адресою: [ADDRESS] та відвідує приватний дитячий заклад по догляду за дитиною «Абрикоска». 01.02.2017р. позивач звернулась до Служби у справах дітей Києво-Святошинського районної державної адміністрації в Київській області із заявою від 31.01.2017р., якою просила провести обстеження умов проживання дитини - малолітнього онука [PERSON], про що складений відповідний акт від 23.02.2017р. В порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, відповідач тривалий час ухиляється від виховання сина - [PERSON], не цікавиться та не піклується про здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не проявляє жодної зацікавленості до долі сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Відповідач з початку відвідування сином приватного дитячого закладу по догляду за дитиною «Абрикоска», жодного разу не відвідав його, не спілкувався з вихователями, йому не відомі уподобання та інтереси сина. Відповідач не проявляє щодо сина батьківської турботи. Оскільки будь-які перешкоди у спілкуванні відповідача із сином позивачем не чиняться, а відповідач сам не бажає цього, [PERSON] вважає, що наявні всі законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Враховуючи піклування про фізичний і духовний розвиток онука, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням онука, сприяння засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання онуком освіти, позивач [PERSON] просить призначити її опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 18.10.2018р. Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області залучена третьою особою (а.с.142-147) Заслухавши вступне слово позивача [PERSON], її представника, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши зібрані в справі письмові докази та вислухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача з огляду на наступне. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки останні під час допиту в судовому засіданні повідомили, що зацікавлені у задоволенні позовних вимог [PERSON] Також суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], який зазначив, що для нього рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав є важливим, оскільки вважає, що суд повинен позбавити батька батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно копії листа Печерського районного ум. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №7260/02/04-32 від 17.09.2016р., 10.04.2010р. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] В характеристиці виданій Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 09.03.2017р. зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з чоловіком [PERSON] та онуком [PERSON], [INFO]. За роки проживання за даною адресою проявила себе з виключно позитивного боку. За період проживання скарг від сусідів на неї не надходило (а.с.16). З копії довідки виданої 20.03.2017р. [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно відвідував приватний дитячий заклад по догляду за дитиною «Абрикоска» в період з січня 2016р. по березень 2017р. (а.с.17). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 23.02.2017р., сім'я [PERSON], [PERSON] та малолітнього [PERSON] займає жилу площу приблизно 180кв.м, двоповерховий будинок, який складається з шести кімнат, кухні, двох санвузлів. У дитини є окрема кімната об лаштована. У дитини є все необхідне для проживання, навчання та виховання у бабусі та дідуся (а.с.19). Судом встановлено, що у позивача та відповідача наявний спір щодо майна, що залишилось після смерті [PERSON], що також підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2016р. (а.с.25-26). Відповідно до висновку від 10.08.2017р. щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав батька - [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Києво-Святошинської районної державної адміністрація Київської області, на даний час за доцільне позбавлення батьківських прав батька - [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.69-71). Згідно висновку Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №1042 від 08.09.2017р. про можливість бути опікуном, Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважає, що [PERSON] може бути опікуном (онука - [PERSON], [INFO]) та поставлена на облік за №232 від 07.09.2017р. (а.с.91). Відповідно до копії висновку матеріалів ЖЄО №23222 від 01.02.2016р. заяви [PERSON] від 05.02.2016р., встановлено, що 01.02.2016р. [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського відділу поліції з заявою з приводу того, що [INFO] теща [PERSON] - [PERSON] не віддає малолітнього сина [PERSON] та перешкоджає в зустрічах з ним (а.с.116). Відповідно до копії висновку від 10.02.2016р. заяви [PERSON], встановлено, що 06.02.2016р. до Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві з заявою звернувся [PERSON], в якій повідомив, що 04.02.2016р.приблизно о 17-50 год. колишня теща [PERSON] погрожувала йому розправою та не дозволяє [PERSON] бачитись з власним сином, якому 4 роки та який проживає з [PERSON] (а.с.117). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 18.3.2017р., в квартирі [ADDRESS], де зареєстрований відповідач [PERSON], зроблений ремонт, прибрано, чисто, охайно. Квартира обладнана необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. В кімнаті є: шафа для дитячого одягу, дитяче ліжко, двоспальне ліжко, два крісла дуже багато іграшок, книжок, розвиваючих ігор. Зі слів батька, бабуся дитини (по лінії матері) не віддає йому дитину та утримує її безпідставно (а.с.118). Даний акт був складений у зв'язку з заявою [PERSON] про намір відібрання дитини, на підставі ст. 163 СК України. Судом встановлено, що з 06 вересня 2017 року малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] Враховуючи показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та пояснення сторін по справі, суд дійшов висновку про наявність спору між позивачем та відповідачем щодо місця проживання малолітнього [PERSON], після смерті його матері [PERSON]. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги надані копії висновків поліції від 01.02.2016р. та 10.02.2016р., суд дійшов висновку про створення [PERSON] перешкод відповідачу у спілкуванні з малолітнім [PERSON], на час коли останній проживав разом з позивачем. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed