Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з жовтня 2019 р. і до повноліття дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2011. В шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] , яка є інвалідом дитинства. З жовтня 2019 р. сторони проживають окремо, дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дохід позивача складається з соціальної допомоги в розмірі 2000 грн. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що участь в утриманні дитини приймає шляхом передачі грошових коштів безпосередньо позивачу. Також періодично переводить банківські платежі на картку матері позивача, оскільки сама вона платіжної картки не має. Також відповідач бере участь в інших витратах, зокрема, в цьому році на покупку канцтоварів відповідач сплатив в школі 400 грн. Вважає, що позивач вводить суд в оману, вказуючи про те, що в утриманні дитини відповідач не приймає ніякої участі з жовтня 2019 року. [PERSON] не зберігав чеки та квитанції про перерахування коштів позивачу, оскільки не знав про намір позивача звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зауважив, що працює водієм в ПП «РАЙДЕР-ПРО» з 05.04.2018 р., отримуючи щомісячну заробітну плату в середньому розмірі- 5 000 грн., а тому вважає заявлений позивачем розмір аліментів надмірним. Крім іншого, зазначив, що дитина отримує пенсію. Просив стягнути аліменти в мінімальному розмірі 1159 грн. Вважав необгрутованими вимоги позивача про стягнення аліментів за попередній час. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2020 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти розміру аліментів заперечував посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 грудня 2011 року Глибоцькою сільською радою Харківського району та області, актовий запис №09 від 23.12.2011. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується інформацією виконавчого комітету Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 24.07.2020 вих.№610. [PERSON] має статус дитини -інваліда з діагнозом: стан після операції коартації аорти (06.07.12) остаточна артеріальна гіпертенція, що підтверджується медичним висновком №77 про дитину-інваліда віком до 18 років від 30.06.2017, висновком спеціаліста №2683 КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня» Обласний дитячий кардіологічний центр, консультативним висновком лікаря ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» від 23.06.2017. [PERSON] отримує соціальну матеріальну допомогу, яка за І квартал 2020 р. склала 6766,80 грн. [PERSON] працює в ПП «Райдер-Про» з 05.04.2018 на посаді водія автотранспортних засобів, з доходом за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 у розмірі 20032,32 грн. Суд не вважає належним доказом та не надає оцінку копіям квитанцій, наданих відповідачем на підтвердження направлення коштів позивачу, оскільки жодних відомостей, які б свідчили про належність рахунку одержувача позивачу в них не міститься. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстровано шлюбі з 23.12.2011. В шлюбі народилась дитина [PERSON] . За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установити у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, дитина [PERSON] має хронічні серцеві захворювання та є дитиною-інвалідом, а тому потребує витрат на лікування, [PERSON] проживає разом з матір`ю та фактично знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Крім того, позивач отримує соціальну допомогу, яка за І квартал 2020 склала 6766,80 грн. Стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, а отже тягар по їх утриманню здебільшого покладається на неї, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, з урахуванням матеріального становища позивача та відповідача, суд вважає необхідним покладення на останнього аліментного зобов`язання. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Водночас відповідач офіційно працює, отримуючи щомісячний дохід близько 5000 грн. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, в матеріалах справи відсутні, при цьому суд враховує ту обставину, що в ході судового розгляду він позов визнав в розмірі щомісячного стягнення 1159 грн. Суд, оцінюючи докази в сукупності, вважає, що наявні захворювання у дитини [PERSON] свідчать про неможливість забезпечити їй необхідні умови життя та лікування в разі стягнення аліментів з відповідача в розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Водночас, дохід відповідача є на рівні мінімальної заробітної плати, а тому, на думку суду, стягнення аліментів в більшому розмірі, аніж 1500 грн., призведе до надмірного матеріального навантаження на відповідача. Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 ( одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 ЦК УКраїни. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач просить стягнути аліменти за минулий час з жовтня 2019 року, водночас доказів, які б свідчили про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та ухиленням відповідача від їх сплати, суду не надано. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 13 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від його сплати, сума судового збору стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial