Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа - Новоайдарський РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що вона з 29.09.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який було розірвано рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.06.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З червня 2014 року, з початку бойових дій на території м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, будь-який зв`язок з [PERSON] втрачено. В квітні 2019 року [PERSON] зверталась з заявою щодо втрати зв`язку з колишнім чоловіком до Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області. Заявник зазначає, що вона одна утримує та виховує неповнолітню дочку, має право на отримання соціальної допомоги при умові визнання [PERSON] безвісно відсутнім, крім того визнання безвісно відсутнім колишнього чоловіка необхідне заявнику для виїзду за межі України з метою оздоровлення дитини. На підставі вищенаведеного, заявник просила суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявник - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні за своїм змістом, викладеним у поданій до суду заяві. Представник заінтересованої особи Новоайдарського РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тасбулатова В. у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.22). Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судовим розглядом встановлено, що з 29.09.2012 року по 06.07.2015 року заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.06.2015 року у справі №419/838/15-ц, яке набрало законної сили 06.07.2015 року (а.с.8). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2013 року (а.с.9). При зверненні до суду заявник посилалась на те, що з червня 2014 року, з початку бойових дій на території м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, будь-який зв`язок з [PERSON] втрачено. В 2019 році вона зверталась з заявою щодо втрати зв`язку з колишнім чоловіком до Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області (а.с.10). Зазначала, що вона одна утримує та виховує неповнолітню дочку, має право на отримання соціальної допомоги при умові визнання [PERSON] безвісно відсутнім, а визнання безвісно відсутнім колишнього чоловіка необхідне їй для виїзду за межі України з метою оздоровлення дитини. З копії паспорта [PERSON] встановлено, що його зареєстроване місце проживання значиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З актів від 02.02.2017 року, 12.09.2018 року, 03.06.2019 року, 03.06.2020 року, складених комендантом [PERSON] зі слів сусідів - свідків, та засвідчених заступником директора КП «Жилбудсервіс», вбачається, що [PERSON] , 1991 р.н., з 01.01.2016 року дійсно не мешкає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-14). Разом з тим, з копій матеріалів перевірки за зверненням [PERSON] щодо зникнення [PERSON] , які зареєстровані в ЖЄО Новоайдарського ВП №955 від 06.03.2019 року, які надані на запит суду 08.09.2020 року начальником Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області (а.с.27-33), вбачається наступне. З копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 06.03.2019 року (а.с.30) та копії письмових пояснень [PERSON] від 06.03.2019 року (а.с.31) вбачається, що [PERSON] звернулась до Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області у зв`язку з тим, що з травня 2013 року вона втратила зв`язок з колишнім чоловіком [PERSON] , 1991 р.н., до поліції звернулась з метою позбавлення батьківських прав для можливості виїжджати з дитиною за межі України. Згідно копії висновку за результатами розгляду звернення [PERSON] від 12.03.2019 року, проведеною перевіркою було встановлено, що [PERSON] втратила зв`язок зі своїм чоловіком [PERSON] , який з липня 2014 року виїхав в. Луганськ, а з травня 2013 року з останнім стосунків не підтримували, зв`язку не мали. [PERSON] до поліції звернулась з метою підтвердити, що вона втратила зв`язок з [PERSON] . Прийнятими заходами розшуку встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим, відомо, що він знаходиться на території тимчасово непідконтрольній Україні (а.с.29). Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, яких вживав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.05.2018р у справі №225/1297/17, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. В той же час, згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Суд зазначає, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б у достатній мірі надавали змогу підтвердити факт безвісної відсутності [PERSON] . Клопотань про витребування будь-яких доказів заявником до суду подано не було. На запит суду Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області надано копії матеріалів перевірки за зверненням [PERSON] , з яких вбачається, що місце перебування [PERSON] відоме, однак є тимчасово непідконтрольною територією України. Відсутність у заявника відомостей щодо місця перебування [PERSON] не може бути підставою для визнання його безвісно відсутнім. Звертаючись до суду з даною заявою, [PERSON] посилалась на те, що у разі визнання [PERSON] безвісно відсутнім вона матиме право на отримання соціальної допомоги, однак відповідне Управління соціального захисту населення не було залучене до участі у даній справі в якості заінтересованої особи. При цьому, особа, яку заявник просить визнати безвісно відсутньою не є членом її сім`ї, не значиться зареєстрованою у її жилому приміщенні, а також заявником не вказано на який конкретний вид соціальної допомоги вона розраховує, тобто необґрунтовано необхідність визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім у зв`язку з наведеним. Згідно з положеннями ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З вищезазначеного слідує, що визнання судом особи безвісно відсутньою повинно захистити права та інтереси особи, яка звертається за захистом своїх прав та інтересів та при наявності мети для цього. Отже, у випадку відсутності таких обставин, суд позбавлений законних підстав для захисту прав та інтересів особи. Крім того, як зазначалось вище, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Зі змісту заяви [PERSON] та її пояснень, наданих в судовому засіданні, вбачається, що визнання безвісно відсутнім [PERSON] дозволить заявнику безперешкодно виїжджати з дитиною за межі території України без згоди батька. Однак, дане питання може бути вирішено в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України і не потребує визнання особи безвісно відсутньою. Таким чином, невизнання колишнього чоловіка заявника [PERSON] безвісно відсутнім з метою зазначеною заявницею, ніяким чином її права не порушує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] про визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed