Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] Костянтиновича про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. За рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.12.2014 шлюб між ними було розірвано, місце проживання малолітнього сина, [PERSON], визначено разом з нею. Їх син має фізичні вади, а саме: «Лівобічний обструктивний уретро гідронефроз IVступеня. Лівобічну нефростому». У період з червня 2016 по березень 2017 дитина неодноразово хворіла на ОРВІ, застуду, що призвело до загострення основного захворювання. [PERSON] переніс 4-шпиталізації у дитячі клініки м.Полтави, м.Кременчука, м.Києва. 22.02.2017 в КМДЛ №1 м.Києва сину була зроблена операція, до і після якої він потребує постійного прийому ліків та проведення обстежень для контролю стану здоровя. З жовтня 2016 нею були понесені додаткові витрати на утримання свого сина в сумі 26727,39 грн. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не приймає. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові кошти на утримання сина [PERSON], 30.09.2013 в розмірі 13363,69 грн.. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не надсилав. Таким чином, з огляду на положення ст.224 ЦПК України та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд дійшов висновку про необхідність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], 30.09.2013р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №206118, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 1135. [PERSON], 30.09.2013р.н., перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Аномалія розвитку сечовивідних шляхів. Вроджений обструктивний мегауретер зліва IVст. Нефростома зліва. Вториний хронічний пієлонефрит., що підтверджується довідкою Кременчуцької міської дитячої лікарні від 30.11.2015 №03-10/1921. В період з 16.05.2016 по 10.06.2016 [PERSON], [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні, в період з 05.10.2016 по 11.10.2016 - на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Дитячої клінічної лікарні м.Полтави, з 04.01.2017 по 10.01.2017 на стаціонарному лікуванні в Кременчуцькій міській дитячій лікарні, в період з 14.02.2017 по 14.03.2017 на стаціонарному лікуванні в Київській дитячій клінічній лікарні №1, що підтверджується виписками із медичної карти, наданих позивачем. Позивачем на лікування сина було витрачено 26727,39 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями. [PERSON] не приймав участі у фінансуванні лікування сина і всі витрати, пов'язані з лікуванням [PERSON] позивач понесла самостійно. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, повязаних з лікуванням [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягувати додаткові витрати на утримання сина, [PERSON], [INFO] в сумі 13363,69 грн., що становить половину суми від понесених позивачем витрат. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн..

Outcome: approved