Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який в ході розгляду справи уточнила, збільшивши позовні вимоги про встановлення факту шлюбних відносин та розподіл сумісного майна, виселення. [PERSON] звернулась з позовом на тій підставі, що з 2003 року вона, проживала однією сім'єю з відповідачем та перебували в фактичних шлюбних відносинах, а [INFO] у них народився син [PERSON]. За час спільного проживання вони неодноразово відвідували Італію, батьківщину [PERSON]. За період фактичних шлюбних відносин з 2003 по 2006 рік вони набули квартири, які розташовані за адресами: [ADDRESS] за спільні кошти. У листопаді 2006 року [PERSON] залишив сім'ю. На теперішній час у сумісно набутої квартирі [ADDRESS] незаконно проживають громадяни [PERSON] та ії донька [PERSON], які підлягають виселенню з цієї квартири в судовому порядку. Позивачка [PERSON] просить суд визнати факт проживання однією сім'єю та шлюбних відносин між нею та [PERSON] з жовтня 2003 року по листопад 2006 року; визнати квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею та [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по ? частини кожному; визнати за нею та [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по ? частини кожному; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 79,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., підсобною площею 48,6 кв.м.; зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні, володінні та розпорядженні квартирою [ADDRESS]; висилити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], який в ході розгляду справи уточнила, збільшивши позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах та проживали однією сімьєю, визнання нерухомого майна сумісною власністю, припинення права спільної часткової власності та визнання за неї права приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Вимоги позову [PERSON] мотивувала тим, що вона з [PERSON] знайома з грудня 2000 року, а з серпня 2003 року по травень 2007 року вони проживали однією сім'єю. За час спільного проживання вони набули наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; ? частина квартири [ADDRESS] Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] вважаючи вищевказане спірне майно спільною сумісною власністю з відповідачем, просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що з серпня 2003 року по травень 2007 року вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю та визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати ? частину квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та ії представник свій позов підтримали з підстав, зазначених в позовної заяві, та представник додатково пояснив, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю з 2003 року по листопад 2006 року, в лютому 2006 року у них народилася дитина. Протягом вказаного часу вони неодноразово разом їздили на відпочинок в Італію - батьківщину [PERSON], в придбаних квартирах здійснювали ремонт, про що свідчать надані до суду квитанції на придбання будівельних матеріалів, разом купували в квартири меблі, святкували всі сімейні свята, що підтверджується сімейними фотографіями, які були надані до суду. Також представник позивачки пояснив, що в квартирі [ADDRESS], на яку просить суд визнати право власності за [PERSON], мешкають [PERSON] та [PERSON]. За думкою позивачки [PERSON] та її представника необхідно усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном та виселити відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вищевказаної квартири. Зустрічний позов [PERSON] до неї та [PERSON] не визнали та просили у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом та відповідач за позовом [PERSON] - [PERSON] та ії представник свій позов підтримали з підстав, зазначених в позовної заяві та позивачка додатково пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю з серпня 2003 року по травень 2007 року. За час сумісного проживання ними було придбано нерухоме майно та зареєстровано на ім'я [PERSON]. Про сумісне придбання квартир свідчать документи, які були надані до суду, а саме: договір задатку на квартиру на ії ім'я. Факт сумісного з відповідачем проживання підтверджується показаннями свідків. Позов [PERSON] не визнала та просила суд у задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] заперечувала, просила суд в задоволенні позовів відмовити у повному обсязі, вважаючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] незаконними та необґрунтованими, зазначивши що правових підстав для встановлення факту проживання позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] однією сім'єю з 2003 року по листопад 2006 року, а також позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] однією сім'єю з серпня 2003 року по травень 2007 року немає, оскільки [PERSON] перебував увесь вказаний час в шлюбі з іншою особою, а саме: 01 липня 1967 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, як це відображено в акті №88, частині ІІ, серії А, 1967 року та за рішенням суду м. Тревізо (Італія) №1522/2010 від 20.07.2010 року було оголошено про припинення усіх наслідків колишнього шлюбу. Придбані відповідачем квартири у місті Одесі належать йому та ні якого відношення до них не має а ні [PERSON], а ні [PERSON], з якими він мав інтимні стосунки та іноді надавав вказаним особам матеріальну допомогу. Кошти на придбання квартир у місті Одесі він перевів з Італії на банківський рахунок, що підтверджується матеріалами справи. На теперішній час він є власником однієї квартири з адресою: [ADDRESS]. Відповідачка по справі за позовом [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, у останнє судове засідання до суду не прибула, була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не прибув, був повідомлений належним чином, до суду надали лист, в якому просять розглядати справу за їх відсутністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON], громадянин Італії, перебував у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1967 року з громадянкою [PERSON], про що в бюро запису актів громадського стану префектури Тревізо, комуна Кастельфранко Венето (Італія) є запис в акті №88, частині ІІ, серії А, 1967 року. [PERSON] та [PERSON] 11.11.2009 року подали заяву про припинення усіх наслідків колишнього шлюбу. За рішенням суду м. Тревізо №1522/2010 від 20.07.2010 року, що було зареєстроване 31.08.2010 р., було оголошено про припинення усіх наслідків колишнього шлюбу (прим.14.10.2010 р.). На підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2003 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] На підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] На підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] На підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2004 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] На підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2004 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яку в подальшому реконструював, збільшив площу та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 року за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 79,1 кв.м. та було зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 07.03.2006 року. На підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 року ТОВ «Італія Стиль» в особі [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яку в подальшому було реконструйовано та рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2006 року було визнано за ТОВ «Італія-Стиль» право власності на нежиле приміщення (магазин) загальною площею 129,1 кв.м., розташоване [ADDRESS] На підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2005 року [PERSON] купив ? частину квартири [ADDRESS] Згідно до Перехідних Положень правила Сімейного Кодексу застосовуються до правовідносин, що виникли після 01.01.2004 року, тому зазначена норма закону до правовідносин за період з серпня 2003 року до 01.01.2004 року не підлягає застосуванню. Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Крім того, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу, якою регулюються відносини стосовно права спільної сумісної власності подружжя. Зазначені норми права виключають можливість визнання спільним сумісним майном майно, яке придбане жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але один з них перебуває в іншому шлюбі. Факт перебування відповідача [PERSON] у шлюбі з іншою особою до 31.08.2010 року виключає право на застосування для вирішення спору правил, встановлених ст. 74 СК України. Підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя є шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, відповідач [PERSON] мав права та обов'язки подружжя і одночасно з ними не міг набути права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою. За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За положеннями ч.ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно роз'яснення, наведеного у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім'єю, спільний побут, взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не встановив безперечно у відносинах сторін, а саме: [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], ознак сім'ї, сторона позивачів за первісним та зустрічним позовом не надала доказів відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України на підтвердження факту проживання саме сім'єю, а не взагалі - в одному житловому приміщенні. Крім того, як вбачається з матеріалів справи майно, на яке претендує позивачка [PERSON] та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] як на спільне сумісне, а саме: на квартиру за адресою: [ADDRESS]; за адресою: [ADDRESS]; за адресою: [ADDRESS] вже було предметом судового розгляду і право власності на нього було визнано за відповідачем [PERSON]. Отже обставини, щодо права власності на спірне майно встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, та було підставою для реєстрації та видачі свідоцтва на право власності на спірне майно, не було ніким оскаржено. Надані [PERSON] до суду копії медичних документів, квитанції, договір оренди приміщення, накладні, листи з банку, та інші, не можуть бути взяті до уваги на підтвердження проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка, які не перебувають у шлюбі між собою. Це ж саме стосується позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та наданих нею до суду копій договорів про придбання [PERSON] нерухомості, відомостей про місце її реєстрації, а також інших документів. Судом були допитані свідки, які пояснили наступне. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] він знає з 2004 року, з [PERSON] він не знайом. В будинку [ADDRESS] він має магазин «[INFO]», а [PERSON] та [PERSON] проживали у цьому будинку. Він думав, що [PERSON] та [PERSON] .є подружжям, він бачив, як вони цілувалися. Про те, що квартира на вулиці Дерибасівській в м. Одесі придбана на сумісні кошти, казала йому [PERSON], [PERSON] по-російськи не розмовляв, тому він з ним не спілкувався. В 2007 році [PERSON] повідомила його, що [PERSON] її виганяє з квартири та вона буде оспорювати її право на цю квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2004 року. Вона працювала ріелтором в агенції нерухомості «Авторитет», через яку вони придбали квартиру [ADDRESS], а також познайомила з ріелтором з другої агенції нерухомості, через яку [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Свідок пояснила, що вона відвідувала [PERSON] та [PERSON] та приходила в гості в квартиру на вулиці Дерибасівській, та вулиці Софіївській в м. Одесі. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вищевказані квартири є сумісним майном [PERSON] і [PERSON], також їй було відомо, що [PERSON] знаходиться у зареєстрованому в Італії шлюбі з іншою особою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] з 2003 року, останній раз бачив його в 2007 році. [PERSON] знає раніше. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в квартирі [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. Він не знає на які кошти були придбані квартири по вулиці Дерибасівській та Софіївскій у місті Одесі, хоча йому відомо, що [PERSON] продала батьківську квартиру у місті Білгород-Дністровський та він вважає, що частина коштів [PERSON] було використано при купівлі цих квартир. Зі слів [PERSON] йому відомо, що останній знаходиться у зареєстрованому шлюбі на території Італії, він показував йому фотографії своїх рідних та види Італії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в м. Білгород-Дністровський Одеській області і тривалий час знайома з [PERSON], яка є кумою, а з [PERSON] вона познайомилась наприкінці 2003 року.Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як сім'я, сумісно купували квартири. Проживали разом на вул. Дерибасівська в м. Одесі. Доньку [PERSON] називав донькою. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] у період сумісного життя купували разом квартиру по вулиці Софіївській в м. Одесі. Оскільки квартира була маленька, то вони зробили переобладнання, збільшивши площу. Кошти на переобладнання [PERSON] отримала з продажу належної їй квартири, яка знаходилась в м. Білгород-Дністровський Одеській області. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбі на території Італії. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю та купували нерухомість сумісно, оскільки вказані обставини придбання нерухомості за сумісні кошти відомі свідкам не особисто, а зі слів [PERSON] та суперечать матеріалам справи. Суд також приймає до уваги пояснення цих свідків стосовно обізнання [PERSON] про перебування [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі. Наведене вище свідчить, що з підстав ст.74 СК України за позивачкою [PERSON] та позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] не може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке придбане відповідачем [PERSON], тому позов [PERSON] до [PERSON] та позов [PERSON] до [PERSON] не підлягає задоволенню. Вимоги з підстав визнання права власності на частину нерухомого майна, яке придбане [PERSON] відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», який був чинний до червня 2007 року, або про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу в частині покупця позивачкою [PERSON] та позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] не заявлялися. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в позовної заяві просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона та [PERSON] з серпня 2003 року по травень 2007 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, із змінами та доповненнями, встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривали до смерті/пропажі безвісти на фронті/ одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах РАГС. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON], [PERSON] стосовно усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме: квартирою [ADDRESS], виселенні [PERSON] та [PERSON] з цієї квартири задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до цивільного законодавства власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм майном, що являється об'єктом його власності. Право власності є непорушним, тому ніхто не може протиправно позбавити власника цього права чи обмежити його. Крім цього власник має право вимагати усунення перешкод в користуванні своєю власністю навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володіння цією власністю. Згідно зі ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається лише з підстав, установлених законом. Ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власним майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 року, зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 07.03.2006 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 79,1 кв.м., жилою - 30,5 кв.м., підсобною - 48,6 кв.м. На даний час у вказаній квартирі проживає [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки позивачка [PERSON] не є власником вищевказаної квартири, вона не має права вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а також виселення осіб з квартири.

Outcome: dismissed