Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона з 05 липня 2011 року є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 05 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом міста Лисичанська, [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 73, в якому і по сьогоднішній день вона проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом з нею в даному будинку зареєстровані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Також у даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). Факт реєстрації підтверджено записами в будинковій книзі. З моменту реєстрації, а саме з 2011 року, відповідачі жодного разу не з'являлись в будинку [ADDRESS], де проживає позивач. Відповідачі з 2011 року не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою і, взагалі будинком не цікавляться. Відповідачі не є членами її сім'ї. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідачі не сплачують зазначені платежі, то я змушена сплачувати все сама. Вона не бажає оплачує комунальні платежі за відповідачів, оскільки вони не проживають в будинку. В неї скрутне матеріальне становище, а наявність відповідачів в даному будинку змушує сплачувати за них комунальні послуги, в той час, коли вони не користуються та не проживають в будинку більше двох років. Факт не проживання відповідачів в будинку підтверджується довідкою голови вуличного комітету, а також зазначені обставини можуть підтвердити: [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з вищевикладеним просила суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], таким, що втратили право користуватися житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, однак надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції закріплює у нормі-гарантії, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 319 ЦК України регламентує наступне: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.Держава не втручається у здійснення власником права власності.Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 321 ЦК України призюмує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Згідно з статтею 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Стаття 382 ЦК України дає легальне визначення квартири, тобто квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченому приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] 05 липня 2011 року за реєстром № 73 та зареєстрованому у Лисичанському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» за № 5304 в книзі 22 від 07.07.2011 року (а.с. 5-6). Згідно з домовою книгою на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що знаходиться у власності громадянки [PERSON], у цьому будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7-9). Згідно з довідкою, наданою Головою вуличного комітету від 11.11.2013 року, у будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], ніколи не проживали (а.с.10). З квитанцій, наданих до позовної заяви вбачається, що позивач сплачує комунальні послуги за користування електроенергією та послугу централізованого питного водопостачання та водовідведення у будинку [ADDRESS] (а.с. 11-23). Згідно з довідкою № 9319 від 18.11.2013 року, виданою ЛКП «Паспортна служба», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 27). З письмових пояснень [PERSON] від 27 січня 2014 року вбачається, що вона є головою вуличного комітету та мешкає за адресою неподалік від [PERSON], яка є власником будинку [ADDRESS]. Підтверджує про те, що ані [PERSON], ані [PERSON] не проживають і ніколи не проживали в вищевказаному будинку. Особисто вона їх ніколи не бачила у будинку, що належить [PERSON] З письмових пояснень [PERSON] від 26 січня 2014 року вбачається, що він мешкає по сусідству з [PERSON], яка є власником будинку [ADDRESS]. Підтверджує про те, що ані [PERSON], ані [PERSON] не проживають і ніколи не проживали в вищевказаному будинку. Особисто він їх ніколи не бачив у будинку, що належить [PERSON], а також не знає, хто вони. Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідачів у будинку позивача обмежує її права, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають. Судом також встановлено, що відповідачі не проживали ніколи у вищевказаному будинку. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають у будинку [ADDRESS] понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини їх відсутності, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved