overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 04.01.2012 року накладено арешт та заборону на відчуження на належний позивачу на праві власності автомобіль [NUMBER]. Вказаний арешт накладений під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа Малиновського районного суду міста Одеси № 2-1652/2011 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Одеська ТЕЦ» заборгованості в сумі 1009,41 гривень. Оскільки позивач не є боржником за виконавчим листом Малиновського районного суду міста Одеси № 2-1652/2011, до зміни дошлюбного прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» мала однакове прізвище з боржником, вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, справу просить розглянути в її відсутність. Представник Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 04.01.2012 року накладено арешт та заборону на відчуження на автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], [INFO]. Вказана постанова винесена, під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа Малиновського районного суду міста Одеси № 2-1652/2011 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Одеська ТЕЦ» заборгованості в сумі 1009,41 гривень. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач по справі, [PERSON], [INFO], не є боржником за виконавчим листом Малиновського районного суду міста Одеси № 2-1652/2011, до зміни дошлюбного прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» мала однакове прізвище, ім'я, по-батькові з боржником, що є підставою для звільнення з-під арешту належного їй автомобілю [NUMBER]. Відповідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції № В-15/357 від 24 квітня 2009 року відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2009 року та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] в межах суми 6616,75 доларів США; в тому числі на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та автомобіль DAEWOO, модель SESN, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER]. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2009 року заходи забезпечення позову вжиті ухвало Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2009 року у відношенні [PERSON] скасовані. Оскільки на теперішній час арешт накладений постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції № В-15/357 від 24 квітня 2009 року не скасований, через знищення за терміном зберігання матеріалів виконавчого провадження, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, справу просить розглянути в порядку письмового провадження. Представник Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції № В-15/357 від 24 квітня 2009 року відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2009 року та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] в межах суми 6616,75 доларів США; в тому числі на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та автомобіль DAEWOO, модель SESN, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER]. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2009 року заходи забезпечення позову вжиті ухвало Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2009 року у відношенні [PERSON] скасовані. На теперішній час арешт накладений постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції № В-15/357 від 24 квітня 2009 року не скасований, через знищення за терміном зберігання матеріалів виконавчого провадження. Відповідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд вважає можливим звільнити з-під арешту майно, що належить [PERSON] в межах суми 6 616,75 доларів США; а також нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також автомобіль DAEWOO, модель SESN, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дубівської селищної ради, де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що її матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 травня 2009 року, при житті належала 1\\2 частина домоволодіння , що розташована в [ADDRESS] 20 січня 2016 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все свої майно їй, позивачці по справі [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. В установлений ч. 3 ст. 1268 ЦК України строк вона звернулася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини , однак за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - 1\\2 частини житлового будинку з надвірними спорудами , що розташований в [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Представники Дубівської селищної ради та Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, так як згідно поданих письмових заяв просили розглянути справу у їх відсутності , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що мати позивачки [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 травня 2009 року, при житті була власником 1\\2 частини домоволодіння , що розташоване в [ADDRESS] 20 січня 2016 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все свої майно своїй доньці позивачці по справі [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі 1\\2 частини домоволодіння , що розташоване в [ADDRESS] Позивачка як як спадкоємець за заповітом у встановленому порядку прийняла спадщину, подавши в установлений строк в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини , однак відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно перешкоджає їй в оформленні спадщини за заповітом в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222 , 1223, 1268 ЦК України, суд вважає , що невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Судові витрати слід покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ЖБК «Центральний-7» про визнання права власності, посилаючись на те, що вона як член ЖБК «Центральний-7» сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS], внаслідок чого набула право власності на неї. На підтвердження вказаного відповідач видав на імя позивача довідку № 64 від 18.09.1992 року, на підставі якої 07.10.1992 року КП «ОМБТІ та РОН» зареєстровано право власності на вказану квартиру за позивачем. Оскільки на теперішній час оригінал довідки № 64 від 18.09.1992 року позивачем втрачено, вона позбавлена права розпорядження належною їй квартирою, у звязку з чим за захистом своїх прав вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав суду заяву в який позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача, надав суду заяву в який не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є членом ЖБК «Центральний-7» та сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. В судовому засіданні також встановлено, що на підтвердження сплати пайового внеску та отримання у власність квартири [ADDRESS], ЖБК «Центральний-7» видав на імя позивача довідку № 64 від 18.09.1992 року. 07.10.1992 року на підставі довідки ЖБК «Центральний-7» № 64 від 18.09.1992 року КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвало за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS], на підтвердження чого видало відповідне реєстраційне посвідчення. На час розгляду справи оригінал довідки ЖБК «Центральний-7» № 64 від 18.09.1992 року втрачений. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Житомирської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS], з тих підстав, що вона відповідно до договору купівлі- продажу від 17.12.2003 року придбала у [PERSON] вказану частину житлового будинку, яка по договору дарування від 22.03.2010 року та рішення Корольовського районного суду від 22.06.2010 року, які в подальшому були скасовані належала [PERSON], однак право власності за нею [PERSON] не поновлено. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю із викладених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач -Житомирська міська рада подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлась, про час і місце слухання справи повідомлялась, про причини суду не повідомила. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності представника позивача та відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2003 року [PERSON] по договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS]. На підставі рішення Корольовського районного суду від 22.06.2010 року відповідно до договору дарування від 22.03.2010 року за [PERSON] було визнано право власності на 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25.02.2014 року було скасовано рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22.06.2010 року та було відмовлено [PERSON] у визнанні договору дарування 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS], дійсним та визнанні права власності на вказану частину житлового будинку і було підтверджено право приватної власності [PERSON] на 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS] . Вказане рішення вступило в законну силу. Відповідно до ст.391 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Отже з урахуванням викладеного право [PERSON] на 66/100 частину житлового будинку [ADDRESS], м.Житомира є обгрунтованим і підлягає до задоволення не зважаючи, що реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області відмовилась в поновленні [PERSON] права приватної власності на вказану частину житлового будинку. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON], оскільки фактично оспорюється її право на спірну частину житлового будинку, на користь [PERSON] 1200 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Житомирської міської ради, [PERSON] про визнання право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], як за спадкоємцем першої черги після смерті її сина [PERSON], що помер [INFO], оскільки вона на момент відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем та прийняла спадщину, однак нотаріальна контора м.Житомира відмовила їй в оформлені спадщини, так як відсутній реєстр права власності на спадкове майно. Позивачка також подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю із викладених у ньому підстав та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву в якій позов визнав повністю із викладених у позові підстав та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач Житомирська міська рада в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності позивача та відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється рідною матір'ю [PERSON], що помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останнього. [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом № 45641 про право власності на житло від 13.01.2004 року. [PERSON] [INFO] помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] з 10.09.1980 року по даний час. Згідно спадкової справи [PERSON] за № 20/1011, спадщину після смерті останнього прийняла тільки [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст.1261,1268 ЦК України, позивачка як спадкоємець по закону першої черги, що прийняла спадщину, має право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Житомирської міської ради, ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» про визнання право на житло - квартиру [ADDRESS], оскільки вона як дружина та член сім'ї наймача в 1976 році вселилась у вказану квартиру, яка була надана її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року. У вказаній квартирі вона проживає по даний час, сплачує квартирну плату та інші комунальні послуги, здійснює ремонт даного житла, однак відповідачі відмовляються переоформити на неї особовий рахунок, який був відкритий на померлого чоловіка. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю із викладених у ньому підстав. Представник відповідача - Житомирської міської ради в судовому засіданні позов не визнав повністю, оскільки спірне житло не перебуває у комунальній власності. Відповідач ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області позов не визнав повністю з тих підстав, що спірне житло знаходиться на території пожежної частини їх управління, однак доказів що воно перебуває на їх балансі не надав. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності відповідача ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Згідно ст.ст.64,65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які вселилися зі згоди наймачів в жиле приміщення та проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки пов'язані з договором найму та набувають рівного право користування даним жилим приміщенням. Судом встановлено, що в 1976 році [PERSON], як начальник ППЧ-49 м.Житомира, отримав на сім'ю, включаючи дружину - позивачку по справі, квартиру [ADDRESS] та 15.11.1976 року зареєструвався у вказаній квартирі разом з дружиною. Факт реєстрації [PERSON] в спірному житловому приміщенні стверджується копією паспорта останньої серії [NUMBER]. Наймач спірної квартири [PERSON] помер [INFO] року. З дня вселення та по даний час позивачка проживає у вказаній квартирі та користується комунальними послугами і проводить їх оплату, що стверджується довідкою ЖЕД ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» від 11.11.2013 року (а.с.11), копіями квитанцій про сплату комунальних платежів (а.с.-37), здійснює ремонт даного житла . Спірна квартира належить ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» і до житлового фонду Житомирської міської ради та житлового фонду Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області не передавалась. Обслуговування вказаної квартири займається ЖЕД ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», яким і виставляються рахунки по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене за позивачем має бути визнано право на - квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.2009 року померла її батько [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Миру, 10, с. Забороль, Луцький район, Волинська область. Позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно, після смерті батька [PERSON], який помер 12.01.2009 року. Сторони в судове засідання не зявились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З витягу з погосподарської книги № 2 за 2005 рік Заборольської сільської ради Луцького району вбачається, що по особовому рахунку № 178 будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Миру, 10, с. Забороль, Луцький район, Волинська область належить [PERSON] (а.с. 12). 11.01.2009 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 072812 від 12.01.2009 року (а.с. 5). З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] являється батьком позивача (а.с. 7, 8). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Позивач [PERSON] являється дочкою [PERSON] та належить до першої черги спадкоємців за законом і в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті батька, оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інші спадкоємці, не претендують на спадкове майно, що підтверджується повідомленнями державних нотаріальних контор. (а.с. ) Враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Миру, 10, с. Забороль, Луцький район, Волинська область, після смерті батька [PERSON], який помер 12.01.2009 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Задвір»янської сільської ради Буського району Львівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок в с.Полоничі Буського району Львівської області по вул.Польова,15, який належав її матері [PERSON], померлій 11.10.2014 року. Правовстановлюючі документи на будинок за померлою відсутні, а тому вона не може оформити свої спадкові права. Просить про задоволення позовних вимог, оскільки її брат та син померлої [PERSON] відмовився від оформлення спадщини, інших спадкоємців немає. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, слухати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій справу просив слухати у його відсутності, заперечень проти визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем немає. За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач є спадкоємцем згідно заповіту посвідченого 21.02.1994 року Задвір»янською сільською Радою Буського району Львівської області від імені [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON] Крім неї спадкоємцями до даної спадщини згідно закону є її брат та син померлої [PERSON], який відмовився від оформлення спадщини, про що подав відповідну заяву 30.11.2016 р. Відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вищезазначений житловий будинок. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на будинок не має, що стверджується повідомленням Буської державної нотаріальної контори Львівської області від 12.06.2017 р. № 564/01-16, із змісту якого вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 11 жовтня 2014 року спадкова справа не заводилась. Факт належності [PERSON] житлового будинку № 15 по вул.Польова в с.Полониці Буського району Львівської області стверджується довідкою Задвір»янської сільської Ради Буського району Львівської області від 01.03.2017 р. № 472. Як видно з технічного паспорта виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 03.01.2017 р. даний житловий будинок побудований в 1977 році, відповідає діючим нормам і правилам забудови та придатний для проживання.

Outcome: approved