Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 липня 1990 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, на протязі тривалого часу не могли знайти спільної мови щодо взаємних стосунків мають різні погляди на сімейні відносини, шлюб та сім`ю, внаслідок чого виникали сварки. В 2016 році вона поїхала на тимчасові заробітки за кордон. З того часу відносини між ними, як подружжям припинилися, спільного господарства та бюджету не ведуть. Вважає, що між ними остаточно втрачені почуття любові один до одного, шлюб існує формально, тому примирення його та збереження неможливе, просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 липня 1990 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №11. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 24 грудня 2019 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони з 2018 року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дітей. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved