Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 21 січня 2009 року, сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Довгий час сторони жили добре, виховували дитину, дбали один про одного. Навесні 2014 року відповідач покинув сімю і почав проживати з іншою жінкою. Дитина залишається жити з позивачем. На примирення не згодна. Спір про поділ майна буде вирішено окремо. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути судові витрати на свою користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, однак надала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши подані сторонами документи та інші письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 161174, виданого 21 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 21 січня 2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 27/а.с.3/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який залишається жити з позивачкою. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примирятися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при поданні позову, було сплачено судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується квитанцією на а.с.1. Тому на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved