Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] В належному позивачці будинку зареєстрований відповідач, який є сином позивачки, але за місцем реєстрації не проживає з 2004 року по теперішній час. У зв`язку із реєстрацією відповідача у будинку, позивачка позбавлена права володіння та розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи попереджалась своєчасно та належним шляхом, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, однак судові повістки за місцем реєстрації не отримував. Згідно ст. 131 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або знаходиться. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило, в установленому судом строку, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ст. 277 ч. 4 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу заочно, у спрощеному позовному провадженні, за відсутністю сторін, за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обгрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності позивачки на спірний житловий будинок підтверджується Договором дарування від 27.09.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], за реєстровим №7079. Крім того, право власності позивачки на вищезазначений житловий будинок також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16168524 від 04.10.2007 року, виданого Орендним підприємством ЗМБТІ та технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в якому власником зазначена [PERSON] Відповідно до довідки №08-20/0214 від 26.02.2019 року, виданої секретарем сільської ради [PERSON] позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою також зареєстрований син позивачки відповідач [PERSON] але не проживає з 2004 року. Крім того, згідно Акту про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації від 25.02.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований але не проживає з 2004 року відповідач [PERSON] Згідно ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 283 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тому за таких підстав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved