Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 09.02.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №348, предметом якого є квартира №101, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Балакірєва, 20. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач за фахом є біоенерготерапевтом та протягом року приїздила до неї на лікування. [PERSON] повідомила [PERSON], що проживає сама та нікому про неї піклуватись, на що відповідач їй запропонувала свої послуги по утриманню та 09.02.2018 року укладено договір довічного утримання. Згідно договору позивач передає у власність квартиру відповідачу, а остання зобов'язується довічної утримувати [PERSON] Після цього сторони бачились 01.03.2018 року, 08.03.2018 року та [PERSON] подарувала позивачу три квітки та коробку цукерок. Відповідач лише іноді дзвонила позивачу, а позивач самостійно піклувалась про свій стан здоров'я, купувала ліки, оплачували комунальні послуги, а відтак [PERSON] не виконуються умови договору довічного утримання. Позивач та надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 29.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, за умовами якого позивач передає відповідачу у власність квартиру №101, яка розташована за адресою: м.Харків, вул.Балакірєва, будинок №20, а відповідач зобов'язується довічно утримувати позивача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру. Згідно ч. 1ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою\~статті 749 ЦК України\~у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами\~статті 751 ЦК України\~матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений,\~у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша\~статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 6 Договору відповідач зобов'язаний довічно утримувати позивача, тобто забезпечувати ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, в тому числі щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру. Проте, позивачем надані квитанції про сплату комунальних послуг, з яких вбачається, що вона самостійно після укладеного вищевказаного договору сплачує всі комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт того, що відповідач по справі не виконує умови договору довічного утримання, а відтак позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved