Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що власницею решти ? частки житлового будинку № 24 що знаходиться по вулиці Студентській в місті Запоріжжя, з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,1000 га, кадастровий номер 2310100000:07:014:0130 загальною площею приміщення 69,2 квадратних метра., згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видано 08 грудня 2009 року та зареєстровано за № 2/876 (спадкова справа № 386-2008 рік) державним нотаріусом П'ятої Запорізької держаної нотаріальної контори [PERSON] є Вітер (дівоче прізвище Ісламова) [PERSON]. Решта ? частка житлового будинку № 24 що знаходиться по вулиці Студентській в місті Запоріжжя, належала [PERSON], на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 15 квітня 2005 року за реєстрованого за № 734. 24 грудня 2014 року між [PERSON], що діяла за довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 03 липня 2012 року за реєстровим № 3298, від імені [PERSON] та позивачкою, було укладено договір дарування, що посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано за № 2912. Відповідно до договору дарування [PERSON] передала, а позивачка прийняла у власність ? частку житлового будинку № 24 що знаходиться по вулиці Студентській в місті Запоріжжя, з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,1000 га, кадастровий номер 2310100000:07:014:0130 загальною площею приміщення 69,2 квадратних метра. Згідно до пункту 3 Договору дар було оцінено у 128\~300 (сто двадцять вісім тисяч триста) гривень. Згідно до пункту 8 Договору, право власності у позивачки, як обдаровуваної виникає в момент прийняття в дар зазначеної частки житлового будинку, про що свідчить прийняття нею технічного паспорту, платіжних документів, ключів від будинку. Що фактично і сталось в приміщенні нотаріальної контори безпосередньо після укладення договору дарування. На даний час постало питання про зняття з реєстрації [PERSON] з належного позивачці та [PERSON] майна. В розмові [PERSON] повідомив, що наміру зніматись з реєстрації він не має та збирається продовжувати мешкати в належному їй та [PERSON] будинку. На праві власності зазначений житловий будинок відповідачу не належить. Відповідач за даним позовом не є членом сімї позивачки, і не входить в коло осіб, які житловим законодавством визначені членами родини власника (наймача) житлового приміщення, спільного господарства вони не ведуть і ніколи не вели. Будь-яких угод між нею та відповідачем з приводу користування належним їй житловим будинком не укладалося. У звязку з зазначеним, реалізувати своє право, як власника, а саме проживати в належній частці будинку позивачка не має змоги. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю житловим будинком № 24 що знаходиться по вулиці Студентській в місті Запоріжжя та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 24 що знаходиться по вулиці Студентській в місті Запоріжжя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини зазначені в позові, та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений за останнім відомим місцем своєї реєстрації та шляхом надання оголошення у пресі про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Третя особа в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку № 24, що знаходиться по вул. Студентська в м. Запоріжжя, що підтверджується копією договору дарування частки будинку від 24.12.2014 року (а.с.8-9), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10). Інша ? частина вказаного житлового будинку належить третій особі по справі [PERSON], що також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6), свідоцтвом про шлюб (а.с.7), з якого вбачається зміна прізвища останньої у звязку з укладенням шлюбу. Відповідно до домової книги (а.с.11-12), у спірному будинку також зареєстрований відповідач по справі, який не є членом їх сімей, та реєстрація останнього становить перешкоди позивачці та третій особі у користуванні, володінні та розпорядженні їх власністю. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідач у зазначеному будинку не мешкає з дня її продажу, тобто з грудня 2014 р., домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житлом не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved