Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Вказує, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину є власником вищезазначеного будинку, зареєстрована та проживає в ньому. В будинку також зареєстровані її син [PERSON] та онук [PERSON] . Відповідач в даному будинку не проживає понад один рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Перешкод в користуванні вказаним будинком ні позивач, ні члени її сім`ї відповідачу не чинили. Оскільки відповідач в даному будинку зареєстрований проте не проживає, в позивача виникають проблеми, які порушують її права та створюють перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд, тому вона звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 24 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутність не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся завчасно, належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають позивач [PERSON] та її син [PERSON] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 24.07.2019 та довідкою про склад сім`ї № 632 від 24.07.2019 (а.с. 10,11). Також встановлено ту обставину, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , проте тривалий час за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою № 557 від 26.06.2019 (а.с. 12). Відносини між сторонами регулюються ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем доказів встановити, що дійсно вона є власником вищевказаного житлового будинку неможливо, адже, як вона зазначає в своїй позовній заяві, вона є власником даного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії АВО № 842204, проте спадковим майном на яке видане дане свідоцтво є дві земельні ділянки, розмірами 2,56 га та 0,48 га. Позивачем до позовної заяви також долучено дві копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на дві земельні ділянки. Також надано копію технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] , проте дані документи не можуть слугувати доказами того, що саме позивач є власником будинку та її право власності на нього зареєстроване у встановленому законом порядку. Окрім того позивачем не доведено, що відповідач не проживає в будинку без поважних причин понад один рік, адже згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї він не проживає за місцем реєстрації тривалий час, що не дає можливості встановити чи минув один рік з моменту його відсутності. Оскільки [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи та звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed