Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача на обґрунтування вказавши, що з серпня 2000 року вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Електротермометрія». З листопада 2017 року і по день звернення з позовом до суду відповідач не виплачує їй заробітну плату. У відповідь на запит її адвоката, ПАТ «Електротермометрія» було надано накази про встановлення неробочих днів, табелі обліку робочого часу та довідку про доходи (усі за період з листопада 2017 року по червень 2018 року). У наказах про встановлення неробочих днів за вказаний період зазначено, що на підприємстві складне фінансове становище та значне скорочення обсягів виробництва. Тобто фактично на підприємстві простій. Святкові та неробочі дні чітко визначені ст. 73 КзПП. Відповідно до табелів обліку робочого часу за період з листопада 2017 року по червень 2018 року навпроти її прізвище проставлені умовні позначення «АІ» та «С». Відповідно до чинного законодавства «С» масові невиходи на роботу (страйки), а зазначення «АІ» взагалі відсутні у відповідному переліку. На підставі викладеного, просить суд стягнути з позивача на її користь заробітну плату за час простою не з вини працівника з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу за весь час прострочення. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.208 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті ухвалено проводити без повідомлення (виклику) сторін. 26.10.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який вмотивований тим, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Так, Вимога про стягнення коштів за час простою не підлягає до задоволення, оскільки простою на підприємстві не було. Позивачка з 01.11.2017 року по 31.06.2018 року взагалі фактично була відсутня на підприємстві, хоча під час простою працівник зобовязаний перебувати на своєму робочому місці. На підприємстві вже значний час запроваджений неповний (триденний) робочий тиждень, встановлені інші неробочі дні. За вищевказаний період позивачка перебувала на підприємстві лише коли приносила заяви, отримувала довідки. Жодного наказу про запровадження неробочих днів [PERSON] не оскаржувала. Вважає, що відсутні будь-які підстави для стягнення з товариства заробітної плати за час, коли позивачка не працювала, використовуючи неробочі дні, не виробляючи продукції. 29.10.2018 року відповідачем також подано додаткове пояснення, в якому він зазначив, що законодавством передбачена можливість застосування підприємствами при необхідності й іншої форми табелю обліку робочого часу, а тому, в даному випадку, позначення «АІ» означає «інші неробочі дні». \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у трудових правовідносинах з серпня 2000 року по час розгляду справи судом - [PERSON] працює в ПАТ «Електротермометрія» слюсарем механоскладальних робіт (а.с. 9). Згідно з ст. 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначила, що з листопада 2017 року по день звернення до суду з позовом їй не виплачується ПАТ «Електротермометрія» заробітна плата, у звязку з простоєм на виробництві. На підтвердження вказаної обставини [PERSON] було надано довідку про доходи № 04/168 від 13.08.2018 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Згідно ч. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Як простій можуть бути кваліфіковані лише ті випадки, коли працівник приходить на роботу, але не працює з причин відсутності матеріально-технічного забезпечення виробництва, незабезпечення технологічною документацією, несправності устаткування, простою з інших причин, не пов'язаних з виною працівника. Якщо працівник через простій самовільно не приходить на роботу чи іде з роботи, він не має права вимагати оплати відповідного часу простою з підстав, передбачених ст. 113 КЗпП України. Наказами ПАТ «Електротермометрія» про встановлення неробочих днів від 26.10.2017 року № 82, від 14.11.2017 року № 84, від 26.12.2017 року № 88, від 31.01.2018 року № 5, від 22.02.2018 року № 7, від 20.03.2018 року № 14 та від 27.04.2018 року № 18, у звязку із складним фінансовим станом на підприємстві та значним скороченням обсягів виробництва, певні робочі дні в період з 01.11.2017 року по 31.07.2018 року, працівникам товариства були встановлені неробочими днями (а.с. 4-8). Наказом ПАТ «Електротермометрія» про встановлення триденного робочого тижня від 06.12.2016 року № 90, у звязку з непередбаченим, значним скороченням обсягів виробництва, працівникам товариства на 2017 рік встановлено триденний робочий тиждень (робочі дні: вівторок, середа, четвер) (а.с. 4-зворот). Наказом ПАТ «Електротермометрія» про встановлення триденного робочого тижня від 26.12.2017 року № 87, у звязку із складним фінансовим станом на підприємстві та значним скороченням обсягів виробництва, працівникам товариства на 2018 рік встановлено триденний робочий тиждень (робочі дні: вівторок, середа, четвер) (а.с. 5). Відповідно до Положення про документальне оформлення та оплату простою на виробництві, затвердженого на ПАТ «Електротермометрія» від 14.05.2014 року, на час простою працівники підрозділу (цеху, відділу дільниці), де виник простій, повинні знаходитись на робочих місцях, дотримуючись часу приходу на роботу та уходу з роботи, встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 8 Положення). Разом з тим, як вбачається з Табелю обліку використання робочого часу ПАТ «Електротермометрія», зокрема, за грудень 2017 року, січень 2018 року та березень-червень 2018 року у графах відміток про явки та неявки на роботу [PERSON] вказані позначки «АІ» та «С» (а.с. 10-18). Як встановлено судом, у вищевказаних табелях обліку використання робочого часу, позначення «АІ» означає «інші неробочі дні», «С» - масові невиходи на роботу. Крім того, відповідачем до свого відзиву на позовну заяву було долучено витяг «Звіт по подіях» (часу приходу на роботу та уходу з роботи) з якого вбачається, що в період з 17.11.2017 року по 17.01.2018 року [PERSON] перебувала на підприємстві: 17.11.2017 року - 20 хв.; 06.12.2017 року - 27 хв.; 07.12.2017 року 6 хв.; 21.12.2017 року 20 хв.; 17.01.2018 року 50 хв. (а.с. 34). Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] в період з листопада 2017 року по червень 2018 року фактично була відсутня на своєму робочому місці. Доказів іншого позивачкою суду надано не було. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п. п. 5, 6 Положення про документальне оформлення та оплату простою на виробництві, затвердженого на ПАТ «Електротермометрія» від 14.05.2014 року, про початок простою працівник повинен завчасно попередити особу, якій він безпосередньо підпорядковується. На час простою оформлюється акт простою, в якому фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи, орієнтовний час простою. Позивачкою не було надано належних та допустимих доказів того, що на ПАТ «Електротермометрія» в період з листопада 2017 року по день подачі позову до суду був простій не з вини працівника, а також те, що на час простою вона перебувала на робочому місці. Отже, обставини, які є предметом розгляду справи, не можна кваліфікувати як простій, який відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України повинен бути оплачений не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), тому, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, а також у звязку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати по розгляду справи компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed