Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП [PERSON], про розірвання договору оренди землі, укладеного 12 грудня 2010 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки площею 6,26 га та договору оренди землі, укладеного 12 грудня 2010 року між [PERSON] (її дочкою) матір'ю [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки площею 3,1227 га. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником земельних ділянок площею 6,26 га та площею 3,1227 га, розташованих на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджено державними актами на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.03.2002 року та серії [NUMBER] від 18.06.2010 року. 12 грудня 2010 року між [PERSON] (дочкою позивачки) в інтересах якої діяла [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким передано в оренду належну позивачу на праві власності земельну ділянку площею 3,1227 га. Крім того, 12 грудня 2010 року [PERSON] уклала із ФОП [PERSON] договір оренди землі належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 6,26 га. Посилаючись на те, що в порушення умов договорів оренди землі, з січня 2015 року і по даний час орендовані земельні ділянки обробляються не ФОП [PERSON], а ПП [PERSON], який їй платить орендну плату, а також сплачує податок за землю, що в силу вимог статті 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договорів оренди землі, оскільки орендар не виконує взятих на себе зобов'язань. Окрім того зазначила, що спірний договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 3,1227 га укладений не з орендодавцем, а іншою особою, оскільки вона є власником вказаної земельної ділянки, а не її дочка [PERSON]. 24.11.2017 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та ПП [PERSON], в якому просив усунути перешкоди, які чинять йому [PERSON] та ПП [PERSON] в користуванні земельним ділянками на підставі спірних договорів оренди землі, шляхом звільнення та повернення йому земельних ділянок у користування. Зустрічний позов ФОП [PERSON] обґрунтовує тим, що є орендарем вказаних вище земельних ділянок на підставі договорів оренди землі від 12 грудня 2010 року та до квітня 2015 року він користувався орендованими земельними ділянками та виконував обов'язки орендаря згідно умов договорів оренди. В 2015 році почалися судові спори щодо орендованих земельних ділянок з боку позивача та фізичне перешкоджання обробляти земельні ділянки, тому протягом часу з 2015 року по 2017 рік він не міг виконувати свої обов'язки орендаря. Використовував земельні ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі, своєчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату протягом 2010-2015 років. За 2016 рік орендну плату не виплачував, оскільки у квітні 2015 року орендодавець самовільно передала земельні ділянки [PERSON], позбавивши таким чином його користуватися земельними ділянками. Вважає, що його право орендаря на оренду земельних ділянок було порушено [PERSON] та ПП [PERSON] самовільним зайняттям земельних ділянок всупереч умов спірних договорів, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом, та вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.53-55). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила її задовольнити, додатково пояснивши, що оскільки належні їй земельні ділянки були в занедбаному стані, забур'янені та оброблялися не ФОП [PERSON], а іншою особою фермером [PERSON], якому дозволу на обробіток не надавала, тому за усною домовленістю передала їх у користування [PERSON], який сплачує їй оренду плату. Підтвердила, що орендну плату за спірними договорами оренди землі до 2015 року їй сплачував ФОП [PERSON] Зустрічний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених в ньому та заперечила проти задоволення зустрічного позову. Подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначає про те, що дійсно з січня 2015 року і по даний час належні позивачу земельні ділянки обробляються не ФОП [PERSON], а ПП [PERSON], який сплачує їй орендну плату. Вказані земельні ділянки були передані ПП [PERSON] з тих причин, що землі були забур'янені та не оброблялись ФОП [PERSON] з 2014 року. Окрім того, ФОП [PERSON] з 2015 року по 2017 рік не звертався з вимогами про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, що свідчить про усунення від виконання умов договору. ПП [PERSON] як третя особа за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом, в судовому засіданні пояснив, що за усною домовленістю з [PERSON] з травня 2015 року здійснює обробіток належних їй земельних ділянок за користування якими сплачує останній орендну плату. Земельні ділянки були в занедбаному стані, коли він їх почав обробляти. Позов не визнав. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] зустрічний позов підтримали з підстав, зазначених в ньому, та заперечили проти задоволення первісного позову, додатково пояснивши, що у квітні 2015 року за нарядом ФОП [PERSON] на орендовану земельну ділянку приїхали трактори та почали здійснювати весняний обробіток землі, але незабаром на поле приїхали [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зупинила трактори, при цьому остання кричала, що не підписувала договори оренди та вимагала, щоб трактористи з'їхали з її ділянок. Коли трактористи завели трактори, щоб продовжити обробіток, [PERSON] почала жбурляти по тракторам грудками, забігала наперед та ставала перед тракторами, чим перешкоджала продовжувати роботу. З метою уникнення загострення конфлікту та небезпечних наслідків, трактористи вимушені були залишити роботу та поїхати з поля. На початку травня 2015 року ФОП [PERSON] разом з помічником по господарству [PERSON] та дільничним інспектором [PERSON] приїхали до [PERSON] в с. Рощахівку з метою вирішення питання подальшої оренди землі. Однак мирно урегулювати конфлікт не вдалося та у відповідь на пред'явлений примірник договору оренди землі, [PERSON] вихватила його з рук та розірвала, кричала, що вона цей договір не підписувала, щоб землю не сміли обробляти та що свої земельні ділянки вона віддає [PERSON] 13.05.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області було відкрито провадження у справі №383/476/15-ц за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсними договорів оренди землі. Ухвалою суду від 29 березня 2016 року вказану позовну заяву було залишено без розгляду. Після винесення судом ухвали ФОП [PERSON] звернувся до [PERSON] з приводу оренди її земельних ділянок на що остання заявила, що землі вже оброблені та засіяні [PERSON] та вона не має наміру в подальшому надавати ФОП [PERSON] користуватись земельними ділянками та знову буде звертатися до суду з позовом з приводу того, що вона спірні договори оренди не підписувала. ФОП [PERSON] також зустрівся з [PERSON], який підтвердив, що він обробив землю [PERSON], вклав у неї свої кошти та буде допомагати останній відсуджувати землю. За цей період [PERSON] неодноразово зверталась до поліції із заявами про притягнення [PERSON], [PERSON] за погрози фізичною розправою, погрози скосити посіви на її земельних ділянках, підробку договорів оренди. 22.09.2016 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області відкрито провадження у справі №383/818/16-ц за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсними договорів оренди землі. Згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи від 30.06.2017 року №136 встановлено, що підписи орендодавця в спірних договорах оренди землі виконані [PERSON] На підставі заяви [PERSON] ухвалою суду від 18 серпня 2017 року вказану позовну заяву залишено без розгляду. ФОП [PERSON] до 2017 року не звертався з вимогами про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками, оскільки були судові позови. Також вказали, що відповідач користувався послугами фермера [PERSON] по обробітку земельних ділянок, а не передавав їх у користування. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити повністю, а зустрічний позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 18.06.2010 року Бобринецькою районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,1227 га, яка розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.9). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 29 березня 2002 року Бобринецькою районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,26 га, яка розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.10). 12 грудня 2010 року між [PERSON] від імені [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2011 року за №352088484000173, за яким об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 3,1227 га, яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, належна [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER], що підтверджується копією договору (а.с.7). 12 грудня 2010 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2011 року за №352088484000175, за яким об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 6,26 га, яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, належна [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER], що підтверджується копією договору (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що договори оренди землі від 12 грудня 2010 року є чинними, такими, що відповідають волевиявленню сторін договору, містять усі істотні умови, встановлені Законом України «Про оренду землі», спрямовані на настання наслідків, які в них передбачені, тобто повинні виконуватися сторонами договору. Відповідно до ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької і іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону України «Про оренду землі»). Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до положень статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі та своєчасного й безпосереднього внесення орендної плати. Припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням та залучення до обробітку землі інших юридичних осіб, внесення цими юридичними особами орендної плати, виходить за межі господарської діяльності, яку орендар вправі здійснювати самостійно без згоди орендодавця. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Позивач просила розірвати договори оренди землі з підстав припинення орендарем використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження позовних вимог позивач посилався як на докази на показання свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що орендує земельну ділянку, яка знаходиться поряд із земельною ділянкою [PERSON] та він бачив, що у 2013 році земельна ділянка позивачки в занедбаному стані була засіяна. Припускає, що у 2014 році земельну ділянку обробляв фермер [PERSON], оскільки бачив як його сільськогосподарська техніка здійснювала обробіток землі. Після 2014 року земельна ділянка не засівалася, була залишена під пар, а в кінці вересня 2015 року земельну ділянку засіяв [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що у 2013 році земельні ділянки позивачки були в занедбаному стані, а саме були забур'янені. Урожай на земельній ділянці був зібраний. З 2015 року земельними ділянками позивачки користується [PERSON], хто до цього їх обробляв йому невідомо. На думку суду позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ФОП [PERSON] порушує умови спірних договорів оренди землі щодо безпосереднього використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Тих обставин, на які посилається позивач [PERSON] на обґрунтування своїх позовних вимог, не доводять і пояснення свідків [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] достовірно не повідомив, хто користувався земельною ділянкою позивача у 2014 році, а лише припустив, що обробіток землі здійснював фермер [PERSON], оскільки бачив на полі його сільськогосподарську техніку. Свідок [PERSON] повідомив лише про обставини обробітку землі у 2013 році, вказавши, що вона була засіяна та був зібраний врожай. Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстави позову не доведені належними та допустимими доказами, а тому позов [PERSON] про розірвання договорів оренди землі задоволенню не підлягає. Сам факт не обробітку земельних ділянок ФОП [PERSON] не свідчить про невиконання орендарем умов договору, оскільки ця бездіяльність орендаря була обумовлена діями самого позивача, яка чинила перешкоди шляхом заборони здійснення обробітку безпосередньо на полі та зверталась до суду з позовами про визнання недійсними договорів оренди землі і самовільно, без розірвання договорів оренди, передала земельні ділянки в оренду іншій особі. Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків з боку відповідача. Так, свідок [PERSON] пояснив, що працює у ФОП [PERSON] трактористом та навесні 2015 року приїхав на земельну ділянки [PERSON] для її обробітку під пар. Через деякий час приїхала [PERSON] з іншими особами, яка заборонила працювати на її земельній ділянці. Йому відомо, що з 2013 року по 2014 рік земельні ділянки позивачки обробляв [PERSON], оскільки особисто здійснював їх обробіток. Після 2015 року не здійснював обробіток земельних ділянок позиваяки. Свідок [PERSON], який працює старшим дільничним інспектором Бобринецького відділення поліції, пояснив, що у 2015 році [PERSON] попросив його як дільничного бути присутнім при розмові з [PERSON] з приводу того, що остання чинить перешкоди та не дозволяє йому здійснювати обробіток орендованих земельних ділянок. Під час розмови [PERSON] повідомила, що не надасть ФОП [PERSON] земельні ділянки для обробітку, вказавши що вони вже засіяні іншим орендарем. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями Вказана норма спеціального закону кореспондується із нормою ст.391 ЦК України щодо права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що ФОП [PERSON] як орендар земельних ділянок, належних [PERSON], в силу вимог ст.27 Закону України «Про оренду землі», має право на захист його права на орендовані земельні ділянки нарівні із захистом права власності на земельну ділянку, зокрема, має право на усунення перешкод у користуванні ними, тобто має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, у випадку, якщо такі перешкоди чинить орендодавець. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивачем за первісним позовом [PERSON] з 2015 року по теперішній час чиняться перешкоди ФОП [PERSON] у використанні об'єкту оренди за договорами оренди землі від 12 грудня 2010 року згідно з їх умовами та метою, яка перешкоджає орендарю здійснювати їх обробіток та самовільно, без розірвання договорів оренди землі, передала земельні ділянки у користування ПП [PERSON] Про наявність перешкод у користуванні ФОП [PERSON] орендованими земельними ділянками також свідчать судові позови [PERSON] про визнання недійсними договорів оренди землі (а.с.45-47). Отже, позивачем за зустрічним позовом ФОП [PERSON] доведено факт порушення його прав на орендовані земельні ділянки з боку орендодавця [PERSON] з урахуваннням того, що спірні договори оренди є чинними, підписані сторонами, відповідають їх внутрішній волі та спрямовані на настання наслідків, обумовлених у них. З наведених підстав суд прийшов до висновку, що зустрічний позов ФОП [PERSON] про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками шляхом зобов'язання [PERSON] та ПП [PERSON] звільнити та повернути земельні ділянки у користування ФОП [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON], ПП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] судові витрати по 800 грн. з кожного. Судові витрати за позовом [PERSON] суд покладає на позивача [PERSON]

Outcome: approved