Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить провести поділ спільного майна придбаного за час шлюбу із [PERSON], а саме : визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1262 га., розташованої по вул.Севастопольській,1 м.Сарни Рівненської області. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що під час шлюбу із відповідачем на підставі договору купівлі-продажу була придбана земельна ділянка по вул.Севастопольській,1 м.Сарни, про що позивачу стало відомо під час бесіди із нотаріусом, який розяснив право позивача на частину цієї земельної ділянки. Відповідач та представник відповідача у суді позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю. В обгрутнування заперечень представник відповідача пояснив, що спірна земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була набута відповідачем в порядку приватизації. Крім цього, представник відповідача посилається на недоведеність позивачем заявлених нею вимог. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із копії рішення Сарненського районного суду від 15 липня 2016 року встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] з 23 липня 1994 року по 15 липня 2016 року. Відповідно до ст.60 СК України дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте подружжям за час шлюбу. Згідно із змістом ст.69 СК України сторони дійсно мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Копія повідомлення за підписом начальника Управління Держгеокадастру у Сарненському районі доводить, що по вул.Севастопольській,1 м.Сарни Рівненської області дійсно знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,1262 га. (цільове призначення 0,1000 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, 0,0262 га. для ведення садівництва). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В ході судового слідства позивач пояснила, що не може документально підтвердити факт купівлі-продажу вказаної вище земельної ділянки, так як документи від неї приховувались відповідачем. З огляду на наведене, позивачем, в порушення вимог ст.60 ЦПК України не доведено заявлені вимоги. Крім цього, із пояснень представника відповідача встановлено, що спірна земельна ділянка дійсно була набута відповідачем під час перебування у шлюбі із позивачем, однак, не на підставі договору купівлі-продажу, а в порядку приватизації. На підтвердження вказаних обставин стороною відповідача надані Державні акти серії ЯЖ №278983 та серії ЯЖ №278984 від 30 березня 2009 року, які підтверджують право власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,1000 га. та 0,0262 га., розташовані по вул.Севастопольській,1 м.Сарни Рівненської області. Підстава для виникнення права власності рішення Сарненської міської ради № 824 від 26 лютого 2008 року. Із змісту п.5 ч.1 ст.57 СК України вбачається, що земельна ділянка, набута ним, нею за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Враховуючи наведені сторонами обставини та досліджені судом докази, суд вважає вимоги [PERSON] безпідставними, а тому такими, що не підлягають до задоволення. Враховуючи безпідставність заявлених позивачем вимог, не підлягає до задоволення, відповідно до ст.88 ЦПК України, вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст.60, 61, 70 СК України,

Outcome: dismissed