Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи з тим, що воона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.06.2020 року, в якій, у тому числі зареєстрована колишній власник [PERSON] . Представник [PERSON] , перед продажем квартири, пояснив, що в квартирі зареєстрована [PERSON] , яка знаходиться за межами України та запевнив її в тому, що відповідач самостійно зніметься з реєстраційного обліку. Проте, до теперішнього часу відповідач зареєстрована у спірному житлі, що порушує права позивача як нового власника житла. У зв`язку з чим, просить визнати відповідача такою, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на неї. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, були належним чином повідомлені про час розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України, останній надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. На підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до договору купівлі-продажу\~квартири від\~02.06.2020\~року,\~ [PERSON] \~є власником\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.7), в якій зареєстрована, у точу числі [PERSON] , [INFO] (а.с.15), яка за вказаною адресою не проживає з червня 2020 р., що підтверджується актом ОСББ «Леваневського, 154» (а.с.25). Статтею 41\~Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статі 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] не є членом сім`ї позивача, а її реєстрація в квартирі за адресою: [ADDRESS] , створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому, вона втратила право на користування вказаним житлом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі\~908 грн.

Outcome: approved