Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, житловим будинком, розташованим за адресою: вулиця Мирна, 14, село Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, посилаючись на наступне. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Удобне, вулиця Мирна (колишня назва Жовтнева), 14, який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між позивачем та відповідачем. У звязку з тим, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просив визнати право власності за позивачем на вищезазначений житловий будинок. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2012 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок № 14, по вул. Мирній (колишня назва - Жовтнева), в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Після ухвалення рішення позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогою про добровільне зняття останнього з реєстрації місця проживання, у звязку з втратою права користування вищевказаним житловим будинком. Однак відповідач постійно запевняв, що обовязково зареєструє місце проживання за іншою адресою, проте так цього і не зробив. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином шляхом направлення судової повістки про час, дату та місце судового розгляду та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2012 року визнано договір купівлі-продажу житлового будинку № 14, по вулиці Жовтневій, село Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок № 14, по вулиці Жовтневій, село Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2018 року № 136538435 житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Мирна (вулиця Жовтнева), 14, село Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, належить [PERSON], реєстраційний номер об'єкта нерухомості 1636106751208, зареєстрованого 30.08.2018 року № 27764588 (а.с. 7). З довідки Маяківської сільської ради від 14.08.2018 року № 676 вбачається, що за адресою: вулиця Мирна, 14, село Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, проживають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] (позивач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки, виданої Маяківською сільською радою Біляївського району, Одеської області, від 20.08.2018 року № 683 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично за даною адресою не проживає (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту обстеження про фактичне не проживання особи за адресою реєстрації місця проживання від 08.01.2019 року № 11 в результаті обстеження виявлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [INFO], починаючи з 24.11.2011 року, що підтверджують свідки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18.10.2018 року відповідач [PERSON] зареєстрований з 16.12.2009 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ст. 319 ЦК України \~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. П.п.33,35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором і що діями відповідача, не повязаними із правом володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до абз. 2 п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, що виникають між власником та попереднім власникам житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Належність зазначеного способу захисту права обставинам справи, тобто спрямованість на безпосереднє відновлення порушеного права позивача, підтверджується судовою практикою розгляду аналогічних спорів. Так, Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс1 виклав наступну правову позицію: вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові від 26 липня 2014 року по справі №6-23979св14 дійшов висновку про те, що у звязку з втратою відповідачем підстав для проживання у житловому приміщенні, відсутністю у останнього статусу члена сімї власника квартири, наявні правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідач не є членом сімї власника майна та не проживає за вказаною адресою. Житловим кодексом України передбачено право членів сімї власника жилого будинку на користування жилим примиренням нарівні з власником будинку (квартири), лише у випадку спільного проживання разом з ним у будинку (квартирі) (ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР). При цьому обмежено встановлює коло членів сімї. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР, до членів сімї власника належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже у зазначених нормах обовязковою підставою для їх застосування є спільне проживання власника житла та членів сімї власника житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не входить до кола членів сімї позивача (власника) та не проживає з позивачем. В той же час будь-яких угод щодо користування відповідачем належним позивачу житловим будинком між сторонами спору не укладалось. Враховуючи відсутність у відповідача статусу члена сімї власника будинку, наявні правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним будинком, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved