Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1139. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-БК №297375, актовий запис № 646). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що на протязі останніх 3 років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що провело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач стверджує, що між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх спільна дитина. Ведення між сторонами спільного господарства припинено та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Крім того, протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від матеріального забезпечення своєї сім'ї, біля трьох років взагалі не надавав коштів для утримання дитини. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його місячного заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Одеса, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття. Також, позивач просить визначити місце проживання спільної дитини [PERSON] [INFO], з матірю [PERSON] за адресою: Озерська сільська рада Бородянського району Київської області, садове товариство «Райдуга», вул.. Польова 15, буд. 3. У судовому засідання сторони не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце та час розгляду справи були сповіщені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий сбір» від сплати судового збору звільняється позивачі у справах про стягнення аліментів.

Outcome: partial