Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради щодо вилучення та надання земельної ділянки, визнання недійним Державного акту на право приватної власності на землю, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, будучи спадкоємцем своєї тітки [PERSON], яка померла [INFO] року, успадкувала після смерті останньої житловий будинок [ADDRESS], а земельну ділянку площею 0,1175 га за цією ж адресою, приватизувала вже як власник згаданого будинку. Вказує, що під час приватизації землі дізналась в селищній раді про те, що тітка за рік до смерті відмовилась від 0,02 га земельної ділянки, якою вона користувалась, давши згоду на вилучення землі на користь сусіда [PERSON], у зв»язку з чим площа землі, що залишалась в користуванні [PERSON] була зменшена. Прийнявши спадщину та приватизувавши земельну ділянку площею 0,1175 га, позивач 03.12.2012 року уклала договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, власником якого стала і є на даний час [PERSON]. Позивач вважає, що [PERSON] в силу свого віку та стану здоров»я не повністю усвідомлювала яку заяву вона підписує і не мала наміру в дійсності відмовлятись від 0,02 га земельної ділянки, що перебувала в її користуванні, а відповідач - Голобська селищна рада, - приймаючи рішення 29.10.2010 року про припинення права користування [PERSON] 0,02 га земельної ділянки і того ж дня рішення про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на вказану земельну ділянку, порушила права [PERSON] як користувача вказаної земельної ділянки та права позивача, як спадкоємця [PERSON], на майнові права після смерті останньої. Крім того, із урахуванням наведеного, вважає незаконним і рішення відповідача від 17.01.2012 року про передачу згаданої земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, а, відтак, і Державний акт, отриманий останнім 15.05.2012 року про право власності на дану земельну ділянку рахує виданим неправомірно. Також позивач вказує, що оспорюючи рішення відповідача та правомірність видачі [PERSON] Державного акту, мотивує свої вимоги і тим, що Голобська селищна рада грубо порушила вимоги земельного законодавства, а саме - ст.ст.118,122 ЗК України, ст.ст. 50,55,56 ЗУ «Про землеустрій», які регулюють порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам. Із урахуванням викладеного просить визнати незаконними та скасувати рішення Голобської селищної ради №49/8 та № 49/17 від 29.10.2010 року, якими, відповідно, було припинено право користування [PERSON] земельною ділянкою площею 0,02 га по [ADDRESS] та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на вказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, також просить скасувати рішення відповідача № 16/8 від 17.01.2012 року про передачу у власність [PERSON] згаданої земельної ділянки та просить визнати не дійсним Державний акт ЯМ №527152 на право приватної власності [PERSON] на цю ж земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подавши до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності(а.с.22). Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила суду, що вона придбала за договором купівлі-продажу земельну ділянку з будинком у [PERSON] у грудні 2012 року, при цьому, площа придбаної земельної ділянки становила 0,1175 га, тоді як у користування [PERSON] за життя було 0,14 га землі і 0,02 га землі були незаконно вилучені з користування останньої, в зв»язку з чим просить задовольнити заявлені вимоги. Представник позивача - [PERSON] також підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги та пояснила суду, що оспорювані рішення відповідача вважає не законними і такими, що порушують права позивача, як спадкоємця [PERSON], на отримання в користування та в подальшому у власність 0,02 га земельної ділянки, які, на думку представника були не правомірно вилучені з користування [PERSON] у 2010 році. Пояснила також, що вилучення вказаної земельної ділянки у [PERSON] та передачу цієї землі [PERSON] для подальшої приватизації Голобська сільська рада провела з порушеннями вимог земельного законодавства, зокрема, ст.118 ЗК України, чим порушила права [PERSON], як спадкоємця, отримати в порядку спадкування в користування земельну ділянку в межах та розмірах, що були в користуванні спадкодавця за життя останньої. Вважає, що рішення відповідача від 29.10.2010 року № 49/8 та № 49/17 з цих підстав підлягають скасуванню, а рішення відповідача від 17.01.2012 року та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підлягають скасуванню також і по причині не узгодження меж земельної ділянки [PERSON] з суміжними землекористувачами. Просить задовольнити позов у повному об»ємі. Представник відповідача - Голобської селищної ради Ковельського району - у судове засідання не з»вився, однак, у ході судового розгляду справи позов не визнав з мотивів його безпідставності та прохав відмовити у його задоволенні. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірною земельною ділянкою тривалий час користувалась їх сім»я і за його зверненням сільська рада прийняла рішення про передачу вказаної ділянки йому у власність, при цьому, ще у 2010 році за заявою [PERSON] згадана земельна ділянка площею 0,02 га була вилучена з користування останньої і йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на землю. Вважає, що будь-яких порушень прав позивача з його боку, чи з боку відповідача допущено не було та заявлені [PERSON] позовні вимоги є безпідставними. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є власником 0,02 га земельної ділянки по [ADDRESS] і 15.05.2012 року отримав Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, тоді як [PERSON] стала власником житлового будинку по [ADDRESS] лише 01.06.2012 року, успадкувавши його після смерті [PERSON] і 05.09.2012 року приватизувала 0,1175 га земельної ділянки для обслуговування згаданого будинку, отримавши в сільській раді Державний акт на право власності на вказану ділянку, після чого 03.12.2012 року [PERSON] за договором купівлі-продажу вчинила відчудження цієї ж земельної ділянки разом з будинком [PERSON], яка в даній справі і представляє інтереси позивача. Пояснив також, що стороною позивача не вказано, які ж саме права [PERSON] були порушені сільською радою при вилученні з користування у [PERSON] 0,02 га землі та передачі їх третій особі. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана дровести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] в обґрунтування заявлених нею вимог вказує про порушення відповідачем її майнових прав, як спадкоємця померлої [PERSON], в частині спадкування майна, яке було в користуванні спадкодавця, а саме - права отримати в користування і в подальшому у власність на всю земельну ділянку площею 0,14 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та перебувала в користуванні [PERSON], оскільки, як вважає позивач, спадкодавець незаконно була позбавлена права користування 0,02 га вказаної земельної ділянки ще за життя. Із урахуванням наведеного судом досліджено та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і, згідно зі ст.1217 цього ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Порядок спадкування права на земельну ділянку регулюється ст.1225 ЦК України. Як убачається з заяви [PERSON] від 25.10.2010 року остання ще за життя звернулась до Голобської селищної ради з проханням про надання згоди на вилучення у неї з користування земельної ділянки площею 0,02 га по [ADDRESS] в користь [PERSON] (а.с.10) і, згідно рішення Голобської селищної ради від 29.10.2010 року № 49/8 було припинено право користування [PERSON] вище згаданою земельною ділянкою (а.с.9), та, згідно рішення відповідача №49/17 від того ж числа було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а.с.10). Факт приналежності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,02 га по [ADDRESS] підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.05.2012 року серії ЯМ №527152(а.с.11). Сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не оспорюється той факт, що дана земельна ділянка є тією, яка була вилучена у [PERSON] 29.10.2010 року і, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6), а, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.06.2012 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином, на час оформлення позивачем свого спадкового права спірна земельна ділянка вже перебувала у власності [PERSON] і будь-якого спору з останнім щодо такої ділянки позивач не мала. Крім того, як убачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.12.2012 року, позивач продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1175 га за призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] і така ділянка на момент укладення правочину належала продавцю - [PERSON] - на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 495869, виданого 13.11.2012 року Голобською селищною радою на підставі рішення цього ж органу від 05.09.2012 року №23/20 (а.с.7-8). Таким чином, судом установлено, що [PERSON], як спадкоємець [PERSON] за заповітом, не лише реалізувала своє право на спадкування, прийнявши спадщину, відповідно до ст.1268 ЦК України та вчинивши дії, передбачені ст.1269 ЦК України у строки, визначені ст.1270 цього ж Кодексу, а й оформила своє право на спадщину, відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України та отримала свідоцтво про право на спадщину. При цьому, будь-якого спору чи сумнівів щодо об»єму спадкового майна, зокрема, меж та розміру земельної ділянки, що перебувала в користуванні спадкодавця, у позивача не виникло і остання, звернувшись до відповідача, отримала 13.11.2012 року Державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] саме площею 0,1175 га, яку в подальшому і відчуджувала за договором купівлі-продажу [PERSON] (а.с.7). Отже, на час звернення до суду з даним позовом [PERSON] уже не являлась ні спадкоємцем [PERSON], - оскільки таке своє право на спадкування вона вже реалізувала, здійснивши та оформивши спадкування, - ні власником вище згаданої земельної ділянки, оскільки продала дану ділянку з успадкованим житловим будинком [PERSON] ще 03.12.2012 року. Із урахуванням наведеного, покликання позивача на порушення діями відповідача внаслідок прийняття оспорюваних рішень Голобської селищної ради та видачі оскаржуваного Державного акту її прав як спадкоємця на отримання у власність 0,02 га спірної земельної ділянки є безпідставними. Крім того, позивачем не доведено суду того факту, що [PERSON], звертаючись до Голобської селищної ради з заявою про вилучення у неї з користування частини земельної ділянки діяла під примусом, погрозою, чи не усвідомлювала значення своїх дій, або ж такі її дії були наслідком обману, обіцянок чи інших неправомірних дій, а наявність у [PERSON] за життя ряду захворювань, про які зазначено в довідці Голобської районної лікарні від 16.07.2013 року № 118 (а.с.27) не свідчать про наявність в останньої психічних розладів, які б істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або ж фізичного стану, який позбавляв би її можливості вчиняти таку заяву. Та обставина, що в користуванні [PERSON] знаходилось 0,14 га земельної ділянки по [ADDRESS], з яких 0,02 га були вилучені з користування останньої 29.10.2010 року за її ж заявою підтверджено і довідкою Голобської селищної ради від 21.10.2013 року №755 (а.с.98,99). Також, допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила суду той факт, що у 2010 році в її присутності, як депутата селищної ради, [PERSON], маючи в користуванні 0,14 га земельної ділянки, добровільно відмовилась від 0,02 га земельної ділянки на користь [PERSON], який на її прохання і написав відповідну заяву в приміщенні селищної ради, а [PERSON] її підписала. Показала, що будь-якого примусу, погроз, обману чи інших неправомірних дій по відношенню до [PERSON] ніхто не вчиняв, остання добре усвідомлювала свої дії і селищна рада в межах своїх повноважень прийняла рішення щодо вилучення 0,02 га земельної ділянки, яка належала громаді села, з користування [PERSON] та передачі такої ділянки іншій особі. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для скасування рішення Голобської селищної ради від 29.10.2010 року №49/8 про припинення права користування [PERSON] 0,02 га земельної ділянки по [ADDRESS] у даній цивільній справі відсутні. У ході судового розгляду справи було встановлено, що надання відповідачем - Голобською селищною радою - [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] суперечило вимогам ст.118 ЗК України, згідно якої відповідач повинен був прийняти рішення про можливість надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки(а.с.10,12), тоді як таке рішення Голобською селищною радою не приймалось, що, згідно письмової довідки від 18.05.2013 року № 31/3.19 не оспорюється і самим відповідачем (а.с.12). Однак, таке порушення вимог земельного законодавства не порушує,саме по собі, особистих прав, свобод чи інтересів позивача [PERSON], а, відтак, не може розглядатись як підстава для задоволення її вимог в частині скасування рішення відповідача від 29.10.2010 року № 49/17 у даній справі. З цих же підстав не підлягають до задоволення і вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування рішення Голобської селищної ради від 17.01.2012 року № 16/8, яким [PERSON] було надано у власність земельну ділянку площею 0,02 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства (а.с.9) та в частині визнання недійсним Державного акту серії ЯМ №527152 на право власності [PERSON] на вище згадану земельну ділянку (а.с.11), оскільки такими рішенням та актом також не порушено особистих прав, свобод чи інтересів позивача. Таким чином, суд, всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed