Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: - визнати [PERSON] спадкоємцем за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , на недоотримані останньою пенсійні виплати за постановою Сєвєродонецького Луганської області від 02.02.2010, в розмірі 6293,94 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після смерті її матері [PERSON] залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в загальній сумі 6293,94 грн, яка була нарахована їй Управлінням Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку Луганської області за період з 01.07.2007 по 31.10.2011 як підвищення до пенсії особі, яка має правовий статус дитини війни, але не була виплачена. Відповідачем було відмовлено у виплаті вказаної суми пенсії у зв`язку з тим що право спадщини на статус та пільги дітей війни не передбачено. Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. Позивач неодноразово зверталась до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з заявами щодо отримання нею надбавки «дитині війни». Відповідачем було роз`яснено, статус «дитини війни» мала її померла матір [PERSON] , тому позивач не має права отримати за матір надбавку «дитини війни», оскільки Законом України «Про соціальний захист дітей війни» право спадщини на статус та пільги дітей війни не передбачено. Також відповідачем зазначено, що позивачем помилково ототожнено таку категорію, як суму пенсії (як щомісячної постійної виплати), що належали пенсіонеру і залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю та суму пенсії, нараховану на виконання рішення суду (виплату, яку нараховано за певний проміжок часу згідно рішення суду). До складу спадщини входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом до спадщини переходять всі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Виняток становлять ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам, що передбачено п. 4 ч.1 ст. 1219 ЦК України, за приписами якого не входять до складу спадщини права аліменти, пенсію, допомогу та інші виплати, встановлені законом. Відповідач зазначив, що допомога дітям війни, право на виплату якої просить визнати за собою позивач, призначається та виплачується безпосередньо особі, яка має відповідний статус «дитина війни». Статус «дитини війни» мала померла мати позивача. Тому [PERSON] не має права отримати за неї надбавку «дитині війни», оскільки Законом України «Про соціальний захист дітей війни» право спадщини на статус та пільги дітей війни не передбачено. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтували вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.02.2010 у справі №2-а-2606/10, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2014, визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення підвищення до пенсії [PERSON] та її виплати, як дитині війни, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року. Зобов`язано УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області здійснити виплату підвищення до пенсії [PERSON] та її виплатити, як дитині війни, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року з урахуванням фактично виплаченого. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , у віці 76 років, про що 03.11.2017 складено відповідний актовий запис №1798. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.05.2018, виданим Державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., спадкоємцем у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на доплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.07.2007 по 31.10.2011 в загальній сумі 6293,94 грн, яка належала померлій на підставі довідки №1206, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 28.12.2017. 11 липня 2018 року [PERSON] звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про виплату їй належної померлій [PERSON] доплати підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.07.2007 по 31.10.2011 на підставі довідки УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області №1206 від 28.12.2017. Листом УПФУ м.Сєвєродонецька Луганської області від 23.07.2018 №11660/02-21 повідомлено, що статус дитини війни мала матір позивача, а тому позивач не має права отримати за неї надбавку дитини війни. В подальшому позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявою щодо виплати вищевказаної доплати, що увійшла до складу спадщини, проте відповідачем було відмовлено у її виплаті з підстав аналогічних вищезазначеним. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом майна, що належало її померлій матері [PERSON] , а саме суми доплати підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.07.2007 по 31.10.2011 в розмірі 6293,94 грн, яка була недоотримана [PERSON] у зв`язку зі смертю, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. При цьому, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті вказаної суми виплати, з посиланням на те, що статус дитини війни мала померла матір позивача, а не сама позивач. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вищезазначені посилання відповідача, оскільки в даному випадку позивачем не ставиться питання щодо надання їй в порядку спадкування відповідних пільг, що були встановлені для її померлої матері, як вважає відповідач. Фактично, спірним питанням у даній справі є отримання позивачем спадкового майна, що належало її померлій матері, у вигляді недоотриманих грошових коштів в розмірі 6293,94 грн, які увійшли до спадщини. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання права власності позивача на недоотримані її матір`ю виплати підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання її спадкоємцем за законом після смерті її матері є необґрунтованими, оскільки позивача вже було визнано відповідним спадкоємцем за законом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що видано на її ім`я державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору №0.0.1670770804.1 від 08.04.2020 у сумі 840,80 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 420,40 грн.

Outcome: partial