Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить суд визнати за нею [PERSON], [INFO], як добросовісним набувачем, право власності на будинок, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.\~Олексіївка, вул. Ушакова, б.133. В обґрунтування позову зазначає, що вона придбала у [PERSON] будинок по вул.Ушакова, 133, в с.Олексіївка Кіровоградський район Кіровоградська область за 25000 грн., на підтвердження чого [PERSON] (відповідач-2) власноручно у присутності свідків [PERSON], [PERSON] складено розписку про продаж, а нею про купівлю вказаного будинку. Нотаріально посвідчити договір вони мали намір пізніше. При продажі вказаного будинку [PERSON] повідомив їй, що спірний будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу, який укладений між ним та власницею будинку [PERSON]. Позивач постійно пропонувала відповідачу-2 посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку, але [PERSON] постійно відмовлявся з невідомих для неї причин, тобто ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Пізніше позивач все ж таки дізналась, що між [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладено не було, а будинок був придбаний також шляхом укладення розписки та фактичної передачі коштів. Маючи намір документально оформити реєстрацію права власності на будинок позивач звернулась до [PERSON] (відповідач-1), проте дізналась, що на теперішній час будинок № 133 по вул. Ушакова, в с. Олексіївка Кіровоградський район Кіровоградська область, зареєстрований за [PERSON], яка померла 05 листопада 2006 року. Вказаний будинок належав їй на підставі свідоцтва про право власності №165 від 02.12.2002, що було видано на підставі рішення Олексіївської сільської ради №14 від 21.10.2002. Уся технічна документація записана на померлу [PERSON]. Після її смерті ніхто зі спадкоємців право власності в порядку спадкування на вищевказаний будинок не набув, в тому числі і єдиний спадкоємець першої черги за законом, її рідна дочка [PERSON], яка не являючись в дійсності власником будинку, в січні 2014 року продала його [PERSON]. Отже, придбане нею нерухоме майно було відчужено особою, яка не мала на це право. Починаючи з березня 2015 року і до теперішнього часу позивач зареєстрована та проживає у спірному житловому будинку. Весь цей час відкрито ним володіє як господар, використовує для проживання, проводить косметичні ремонти, сплачує комунальні послуги, сплачує орендні внески до Олексіївської сільської ради за земельну ділянку біля будинку, вирощує овочеві культури на присадибній земельній ділянці, тощо. Враховуючи вищевикладене позивач вважає себе добросовісним набувачем і бажає визнати за собою право власності на спірний будинок. Позивач та її представник в судове засідання зявились, надали пояснення по суті справи, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. Від відповідача [PERSON] 10.11.2015 надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову (а.с. 84). Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності виданого Олексіївською сільською радою Кіровоградського району 02 грудня 2002 року за №165, яке видано на підставі рішення Олексіївської сільської ради №14 від 21.10.2002, цілий житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в селі Олексіївка по вул.\~Ушакова, 133, дійсно належить [PERSON] (а.с.8). Згідно із реєстраційним написом на документі про право особистої власності від 26 грудня 2002 року, домоволодіння №133 по вул. Ушакова в селі Олексіївка, ціле, зареєстровано в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за [PERSON], записано в реєстрову книгу за №88/1 (а.с.8 на звороті). Також факт належності [PERSON] житлового будинку, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Олексіївка, вул. Ушакова, б.133, підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.10-12). 05 листопада 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції 06 листопада 2006 року (а.с.9). В розписці від 13.01.2014, копія якої міститься в матеріалах справи, зазначено, що [PERSON] продала будинок, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Олексіївка, вул. Ушакова, б.133, [PERSON] у присутності свідків за тисяча пятсот гривень ( а.с.15). В копії розписки від 25.03.2015 зазначено, що [PERSON] продав будинок по вул. Ушакова, №133, в с. Олексіївка Якушевій [PERSON] в присутності свідків за 25 (двадцять пять тисяч гривень) (а.с.13). В копії розписки від 25.03.2015 зазначено, що [PERSON] купила будинок в с. Олексіївка по вул. Ушакова, №133, у [PERSON] в присутності свідків за 25 (двадцять пять тисяч гривень) (а.с.14). Факт користування [PERSON] спірним житловим будинком підтверджується копією договору про користування електричною енергією №1807067 від 07.04.2015(а.с.17-20, 16) та копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.06.2015, відповідно до якого [PERSON] сплатила земельний податок за 2015 рік в сумі 114 грн. 33 к. до Олексівської сільської ради (а.с.21). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно із ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частини 3,4 ст. 334 ЦК України встановлюють, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Стаття 657 ЦК України вказує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ч. 1 ст. 220 ЦК України зазначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктами 24, 25 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача. Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що правочини, які укладалися між [PERSON] та [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] є нікчемними, оскільки не дотримані вимоги щодо форми цих правочинів, а тому не породжують правових наслідків щодо зміни власника спірного будинку. Відповідно позивач [PERSON] не є добросовісним набувачем житлового будинку який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Олексіївка, вул. Ушакова, б.133, оскільки вона не вжила усіх розумних заходів для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна, а також не уклала договір купівлі-продажу у письмовій формі із нотаріальним посвідченням, тому позов не підлягає задоволенню. З копії звіту про оцінку, ринкова (оціночна) вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Олексіївка, вул. Ушакова, б.133, становить 9488 грн. без урахування ПДВ (а.с.22-23). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 330, 334, 388,

Outcome: dismissed