Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 07 вересня 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 січня 2017 року було розірвано. Позивач зазначає, що в період шлюбу ними за спільні кошти були придбано наступне майно: житловий будинок, з господарськими будівлями [ADDRESS], вартістю 112 808 грн.; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2500 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 29 900 грн.; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1701 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 17 350 грн. Зазначає, що 2/3 частини вказаних земельних ділянок та житлового будинку оформлено на відповідача [PERSON], а 1/3 частини - на їхнього сина [PERSON], [INFO]. Придбання вищевказаного майна підтверджується договорами купівлі-продажу від 20.09.2011 року, посвідченими приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудиком В.В. та зареєстрованими в реєстрі за № 6260 та № 6257. Право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 20.10.2011 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Земельні ділянки відповідач у встановлену законом порядку не зареєстрував. Позивач вважає, що таким чином відповідач намагається ухилитись від поділу їхнього спільного майна. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно подружжя, виділивши їй 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], та виділити їй і визнати за нею право власності на 1/3 частини зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями. Також просить визнати за нею право власності на: 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1701 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали на підставах та за обставин викладених в позові. За заявою просили закінчити розгляд справи у їх відсутність, позов задоволити. Відповідач [PERSON] з'явився в судове засідання 27.02.2018р. та попросив у суду час на підготовку заперечень. Справу було відкладено на 29.03.2018р. В подальшому з'явився у судове засідання 16.05.2018р. та просив оголосити перерву для укладення угоди з адвокатом. 06.08.2018р. відповідач знову просив суд оголосити перерву, невизнавши позов, для укладення угоди з адвокатом. В подальшому припинив з'являтися до суду, не зазначивши поважності причин неявки до суду на судові засідання 05.10.2018р. та 27.11.2018р. Судом ухвалено слухання справи проводити у відсутність сторони відповідача, за заявою позивача у відсутність представника позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] з 07 вересня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.01.2017 року по справі № 128/3697/16-ц було розірвано. Рішення набрало законної сили 23.01.2017 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 12-13). В шлюбі в сторін по справі [INFO] року народився син [PERSON]. 20 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв за письмовою згодою дружини [PERSON], [PERSON], від імені якого діяла його мати [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] купив 2/3 частки, а [PERSON] - 1/3 частку житлового будинку з господарськими [ADDRESS] загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м, який знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 6257, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 14-15). Також 20 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв за письмовою згодою дружини [PERSON], [PERSON], від імені якого діяла його мати [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] купив 2/3 частки, а [PERSON] - 1/3 земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спорудта земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1701 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS].Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 6260, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 16-17). Житловий будинок за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької областібуло зареєстровано в КП «ВООБТІ», що підтверджується ксерокопією витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 18). Частиною 3 статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною 1 статті 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає встановленим, що спірне майно було набуто сторонами під час перебування у шлюбі. У відповідності до вимог ст.ст.61,63,71 СК України майно належить подружжю в рівних частках по 1/2 частці, якщо суду не доведено інше. Судом не здобуто доказів того, що вказане майно у вигляді: 2/3 частки житлового будинку з господарськими [ADDRESS] загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м, який знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спорудта 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1701 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] належать сторонами на праві особистої власності чи в іншому розмірі частки, а отже, суд вважає встановленим, що кожному з подружжя належить 1/2 частка від 2/3 частки вказаного майна. Загальна частка у повному об'єкті даної нерухомості для кожного з подружжя таким чином складає по 1/3 частці. Оскільки кожен з подружжя, як співвласник має право вимагати виділу належної йому частка майна (у даному випадку ідеальної долі), суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є суду доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги позову позивачем в судовому засіданні доведено належними, допустимими та достатніми доказами. З відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати за оплату судового збору в сумі 1920 грн.

Outcome: approved