Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт перебування у шлюбі її та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є дружиною [PERSON] , шлюб між ними укладено 30 серпня 1970 року, але в свідоцтві про одруження прізвища подружжя вказано «[PERSON]» та «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть чоловіка « [PERSON] » без апострофа. Однак, внаслідок невірного написання їх прізвищ у зв`язку з недоліками тогочасного перекладу з російської мови на українську вона позбавлена можливості після смерті чоловіка оформити пенсію по втраті годувальника. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що після смерті свого чоловіка [PERSON] вона має намір перейти на його пенсію, яка за розміром була значно більшою від її; правильним написанням її прізвища має бути «[PERSON]», але вона не хоче змінювати наявні у неї документи; до органів РАЦС та ПФУ зверталась лише усно; заінтересованою особою у заяві вона вказала Печівську сільську раду, так як її там добре знають. Печівська сільська рада в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення вимог заявниці. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є односельцями заявниці та її померлого чоловіка [PERSON] , які одружилися в 1970 році й постійно проживали у с. Пам`ятне Борзнянського району Чернігівської області. Як вбачається з копій паспорта та свідоцтва про одруження, заявниця народилась [INFO] , її дошлюбним прізвищем було [PERSON] , а 30 серпня 1970 року вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Печівської сільської ради №266 від 24.06.2019р. [PERSON] постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] до його смерті в [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Водночас, згідно копії актового запису про укладення шлюбу №7 від 30.08.1970р. прізвище заявниці та її чоловіка вказано як « [PERSON] » та « [INFO] », тобто є відмінним від тих записів, що містяться в свідоцтві про одруження (різниця в апострофі). Крім того, відповідно до копії актового запису про народження №1 від 05.01.1951р. прізвище чоловіка заявниці зазначено як « [PERSON] » без апострофа на українській мові. Отже, правильним написанням прізвища заявниці та її чоловіка має бути «[PERSON]», «[PERSON]», оскільки це відповідає прізвищу батьків чоловіка й міститься у першоджерелах (актових записах про народження та одруження). Як вбачається зі змісту даної заяви та пояснень у судовому засіданні, [PERSON] просить встановити факт перебування її у шлюбі з [PERSON] , посилаючись на те, що підтвердити даний факт в іншому порядку вона не має змоги з огляду на наявність розбіжностей в прізвищах її та чоловіка, обмінювати наявні у неї документи шляхом внесення виправлень компетентними органами вона не бажає, тоді як від встановлення даного факту залежить оформлення нею пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка. За змістом положень ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак, обраний заявницею спосіб захисту не відповідає вимогам закону. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Приписами ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи вищевказане, факт від якого залежить виникнення у заявниці прав на пенсійне забезпечення по втраті годувальника за наведених нею обставин, може бути встановлений на інших підставах та за умови, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, проте таких вимог [PERSON] не заявляла й жодних належних та допустимих доказів неможливості внесення органами РАЦС виправлень в свідоцтво про одруження (при наявності відповідних актових записів про народження чоловіка та шлюб), а в подальшому й органами ДМС України в паспортний документ, - не надала. В зв`язку з цим, посилання заявниці на небажання обмінювати наявні у неї документи у компетентних державних органах шляхом внесення відповідних виправлень не може бути підставою для захисту її прав та інтересів у судовому порядку. Посилання заявниці на абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., де зазначено, що суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, є безпідставними, оскільки дане роз`яснення стосується фактів родинних відносин, тоді як заявниця просить встановити інший факт. Натомість, родинні відносини (споріднення) - в теорії права це кровний зв`язок між людьми, а відтак чоловік і дружина не мають між собою родинних стосунків, вони становлять сім`ю, що не є тотожними поняттями. Крім того, суд зважує на ту обставину, що зазначення [PERSON] у своїй заяві в якості заінтересованої особи Печівської сільської ради є безпідставним, оскільки в даному конкретному випадку заінтересованою особою має бути відповідний орган Пенсійного фонду України, який відає питаннями призначенням пенсій, що узгоджується з положеннями абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. Разом з тим, заявниця не надала суду ніяких доказів того, що вона зверталась до компетентного органу ПФУ з приводу одержання пенсії по втраті годувальника після смерті свого чоловіка і їй у цьому було відмовлено внаслідок розбіжності в написанні прізвища в правоустановлюючих документах. Будь-яких інших доводів щодо необхідності встановлення даного факту заявниця суду також не надала. Таким чином, враховуючи викладені обставини, вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту перебування у шлюбі є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed