Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати свого сина - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є власницею житлового приміщення - квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована вона та її син - [PERSON], хоча фактично з 04.07.2014 року та по даний час у квартирі не проживав, його особисті речі у приміщенні відсутні, а його реєстрація перешкоджає позивачу розпоряджатися власністю на свій розсуд. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сніжко П.В. надав заяву відповідно до якої підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі, проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшла заява [PERSON], в якій він підтверджує, що не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 04.07.2014 року. Справу просив розглядати без його участі. Представник третьої особи - Орджонікідзевського районного відділу у м. Харкові Державної міграційної служби України у Харківській області у судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав… Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 липня 1993 року № 8978, право власності зареєстрованого КП «ХМБТІ» 15.07.1993 року (а.с. 11). Згідно довідки дільниці № 51 КП «Жилкомсервіс» від 24.07.2015 за № 70 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (власник), та [PERSON] [INFO] (син) (а.с. 14). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Цивільний кодекс України містить норму, яка визначає підстави для втрати особою права користування житловим приміщенням в разі відсутності цієї особи без поважних причин. Так. відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідач підтверджує, що не мешкає у спірному приміщенні з 04.07.2014 року, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved