Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків, в якому зазначила, що відповідач являється її єдиним сином. Згідно рішення Тростянецького районного суду від 15.04.2010 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 150грн. В подальшому рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.03.2014 року розмір аліментів був збільшений та складав 300грн. на утримання позивача та 300грн. на утримання батька відповідача. Батько [PERSON] помер 04.05.2014 року. На даний час відповідач має постійне місце роботи, отримує високу заробітну плату, однак добровільно взагалі не надає допомоги своїй матері, та не піклується про неї. [PERSON] являється інвалідом третьої групи, майже не ходить, пересувається за допомогою двох палиць. Їй допомагають сусіди. Територіальний центр обслуговування одиноких громадян відмовився в наданні допомоги, оскільки у неї є працездатний син. Її пенсії не вистачає на оплату комунальних послуг та проживання, придбання ліків, продуктів харчування. Присуджені аліменти в сумі 300грн. щомісячно на сьогоднішній день значно нижче прожиткового мінімуму для працездатної особи, її сукупний дохід не досягає прожиткового мінімуму. Відповідач добровільно не надає допомоги, тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів, та стягувати з відповідача на її користь 1500грн., до її смерті, та стягнути судові витрати на її користь. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON], до діє на підставі довіреності, не з`явились, представником позивача надано на адресу суду заяву, в якій він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений(а.с.23,26). Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не надіслав. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно рішення Тростянецького районного суду від 15.04.2010 року по справі №2-233/2010 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання своїх батьків [PERSON] та [PERSON] розміром по 150грн. на кожного, щомісячно, до дня смерті, починаючи з 16.03.2010 року.(а.с.4,5). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.03.2014 року по справі №147/198/14-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання матері в розмірі 300грн. щомісячно до дня її смерті(а.с.6,7). Судом встановлено, що батьками відповідача [PERSON] дійсно являються батько [PERSON], який помер 04.05.2014 року(свідоцтво про смерть серії І-АМ №286065 від 07.05.2014 року) та мати [PERSON] Згідно копії посвідчення серії ААА №706556, виданого 20.01.2003 року [PERSON] являється пенсіонером та інвалідом ІІІ групи загального захворювання.(а.с.9), що також підтверджується довідкою МСЕК серії 2-18 АВ №085073, виданої [PERSON] безтерміново(а.с.9). Відповідно до ст.202 ч.1 СК України, повнолітня дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Ч.1 ст.205 СК України вказує, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, з інших випадків, передбачених законом. Відповідач зобов`язаний утримувати свою матір згідно рішення суду в сумі 300грн. щомісячно, що є вкрай малою часткою від усіх витрат, що несе позивач, однак добровільно інших коштів відповідач не надає. Судом встановлено, що матеріальний стан відповідача не погіршився. Стан здоров`я останнього задовільний. Тому суд вважає, що необхідно збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн. щомісячно, до дня її смерті. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст.202, 205,192 СК України. Ухвалою суду від 22.02.2017 року позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10, якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved