Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приазовського районного суду Запорізької області із позовом про стягнення аліментів на час навчання. З урахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, її батьки - [PERSON] та [PERSON] з 28 жовтня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у вересні 2002 року. Вона постійно проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Після досягнення повноліття батько припинив сплачувати аліменти на її утримання. З 01 вересня 2014 року вона є студенткою І курсу денної форми навчання, на контрактній основі Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» у м. Мелітополі Запорізької області. Загальна вартість освітньої послуги за весь курс навчання становить 30000 гривень з по семестровою сплатою по 3750 гривень. У зв'язку з навчанням на денній формі, як зазначає позивач, вона не має можливості працювати, стипендію не отримує, та потребує матеріальної допомоги на придбання продуктів харчування, проїзд до місця навчання, придбання канцтоварів, одягу, взуття, тощо. Доходи матері не дозволяють покрити всі витрати, а відповідач добровільно участі у витратах на навчання не приймає. [PERSON], посилаючись на вимоги ст. ст. 141, 199, 200 СК України, просить її позов задовольнити. Позивач в підготовчому судовому засіданні подала заяву про зміну (зменшення) позовних вимог, а відповідач їх повністю визнає. Сторони просять вирішити справу в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнає змінені позивачем позовні вимоги, зазначивши, що він пенсіонер МВД, отримує пенсію та крім повнолітньої доньки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його дружина працює, має домашнє господарство, вказаний розмір аліментів (1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму) має змогу сплачувати повнолітній доньці на період її навчання. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч.4ст.130, ч.4ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.1997 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 8). За довідкою Економіко-гуманітарного факультету державного навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти і науки України у м.Мелітополі Запорізької області № 288 від 12.09.2014 року [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання зазначеного навчального закладу (а.с. 9). Відповідно з договором № 013 від 18.08.2014 року між навчальним закладом та матір'ю позивача - [PERSON], загальна вартість освітньої послуги за роки навчання 2014-1018 складає 30000 гривень. За умовами договору замовник вносить по-семестрово плату у розмірі 3750 гривень (а.с. 10). Згідно довідок виконавчого комітету Беседівської сільської ради № 18, № 19 від 09 лютого 2015 року [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON], 1970 року народження, зареєстрована та проживає [ADDRESS] (а.с. 11-12). До матеріалів справи позивачем додані копії квитанцій про оплату І курсу навчання на загальну суму 5625 гривень, товарні чеки на підтвердження придбання канцелярських товарів, та квитанція на підтвердження вартості проїзду з Мелітополя до Ганно-Опанлинки (а.с. 13-19), які підтверджують, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Відповідач в судовому засіданні визнає вказані обставини та те, що він може надавати матеріальну допомогу доньці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, згідно ч.1 ст.61 ЦПК. На підставі викладеного, суд вважає необхідним позов, визнаний відповідачем, задовольнити, так як його визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved