Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем по справі [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них 21 вересня 2000 року народилась дочка [PERSON]. В даний час дочка навчається у коледжі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю 081 «право» на бюджетній основі без отримання стипендії, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року. В звязку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що вона матеріально утримує дочку, однак всіх потреб дочки забезпечити не може, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки на період її навчання не надає, хоча має таку можливість. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою корись аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала на підставах, викладених в ньому та просила його задовольнити в повному обсязі. Судовий розгляд просила закінчувати без її участі, про що подала до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. Такий розмір аліментів обгрунтовує тим, що в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу та батьки пенсійного віку. Також просив судовий розгляд закінчувати без його участі, про що подав до суду письмову заяву. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі в них 21 вересня 2000 року народилась дочка [PERSON], батьком якої в свідоцтві про її народження серії І-АМ № 123529 від 24.11.2000 року записаний відповідач по справі [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження. Повнолітня дочка сторін по справі [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON], що підтверджується довідкою № 270, виданою виконкомом Великокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.09.2018 року. З довідки № 667-78 від 01.10.2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно є студенткою коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». Навчається на бюджетній основі без отримання стипендії. 03 серпня 2007 року відповідач по справі [PERSON] зареєстрував шлюб з гр. [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу «Романюк») [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 040095 від 03.08.2007 року. В шлюбі з гр. [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу «Романюк») [PERSON] у відповідача 14 липня 2008 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії 1-АМ № 112976 від 21.07.2008 року, а 13 лютого 2012 року народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії І-АМ № 214880 від 16.02.2012 року. Діти: дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають разом з матірю та батьком, що підтверджується довідкою № 2509, виданою Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартального комітету/комітету мікрорайону від 27.12.2018 року. З довідки № 2509, виданої 27.12.2018 року Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартального комітету/комітету мікрорайону, вбачається, що з відповідачем [PERSON] за однією адресою також проживають його батьки пенсійного віку: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Так, судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на період її навчання. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті\~199\~СК України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов'язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу.\~ Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, суд вважає позов частково обґрунтованим. Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дочки сторін по справі [PERSON], 21 вересня 2000, яка продовжує навчання, суд вважає необхідним визначити їх в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно. Визначаючи розмір стягуваних аліментів саме в такій частці, суд виходить з того, що у відповідача на утриманні знаходяться двоє його малолітніх дітей від другого шлюбу. Суд не бере до уваги перебування на утриманні відповідача його батьків пенсійного віку, оскільки згідно чинного законодавства України вони є соціально захищеними і мають право на пенсію. За вказаних обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати в розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, а на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial