Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 10.02.2006 по 19.10.2020перебувала у трудових відносинах з відповідачем; 19.10.2020 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України була звільнена за власним бажанням (наказ № 484 від 19.10.2020). На момент її звільнення відповідач не здійснив з позивачем остаточний розрахунок по заробітній платі, який згідно з особовим рахунком по нарахуванню заробітної плати за жовтень 2020 року по якірному цеху підрозділ № 005 табельний номер 06588 заборгованість складає 64 057 грн. 08 коп. Оскільки виплата заборгованості по заробітній платі не виплачена, позивач також просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2020 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що відзив, поданий відповідачем отримала, з ним ознайомлена; не заперечує щодо вказаних в ньому заборгованості по заробітній платі та розрахунку середнього заробітку. Просить задовольнити її позовні вимоги, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 64 057 грн. 08 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з розрахунку середньоденної заробітної плати - 839 грн. 73 коп., починаючи з 20.10.2020 та по день ухвалення рішення та сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. В частині стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн. вона відмовилась. Просить розгляду справи проводити у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення про виклик у судове засідання за місцем знаходження юридичної особи. Через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, з тексту якого вбачається, що відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості підприємства перед [PERSON] на час її звільнення згідно викладеного у відзиві; до відзиву надав довідку про заборгованість по заробітній платі та розрахунок середньоденного заробітку позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем протягом періоду з 10.02.2006 по 19.10.2020, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-5). На підставі Наказу №484 від 19.10.2020 [PERSON] звільнена за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом із трудової книжки (а.с.5). Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно Довідки ДП «Завод «Електроважмаш» № 1011 від 18.11.2020, доданої відповідачем до відзиву, [PERSON] працювала в ДП «завод «Електроважмаш» та займала посаду: ізолювальник 4 розряду; її середньоденна заробітна плата складає 839 грн. 73 коп.; заборгованість по заробітній платі складає 64 057 грн. 08 коп., а саме: за серпень - 8086 грн. 04 коп., за вересень - 13 936 грн. 78 коп., за жовтень - 42 034 грн. 26 коп.(в тому числі вихідна допомога 34 475 грн. 12 коп. та компенсація за невикористану відпустку 3 760 грн. 83 коп.). Відповідно дост. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні позивача з нею не були проведені остаточні розрахунки, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду для захисту свого порушеного права. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд зазначає наступне. Частиною першою 1статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а, отже, працівник може визначати остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Скрутне матеріальне становище, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не звільняють роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Аналогічний правовий висновок зазначений в Постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №337/6455/15-ц, провадження № 61-3683св18. Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, за відсутністю доказів на підтвердження того, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суд доходить висновку, що оформивши звільнення позивача [PERSON] та видавши їй трудову книжку, відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» свій обов`язок із проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави як для стягнення заборгованості із заробітної плати, так і для застосування до відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України. Відповідно до наданої відповідачем довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 839 грн. 73 коп., при цьому,позивач не заперечувала проти обрахованого відповідачем розміру, оскільки він проведений у відповідності до Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 20.10.2020, наступного дня з моменту звільнення, та по день ухвалення судового рішення - 16.02.2021, а саме жовтень 2020 -9 робочих днів, листопад 2020 -21 робочий день, грудень 2020 - 22 робочих дня, січень 2021 - 19 робочих днів, лютий 2021 - 12 робочих днів, а всього 83 днів. Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку на момент розгляду справи складає 83 днів х 839 грн. 73 коп. = 69 697 грн. 59 коп. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів сплати заборгованості позивачу на день розгляд справи суду не надано, не було наведено відповідачем доводів щодо підстав порушення строків виплати заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу). Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті на їх належність, допустимість, достовірність, достатність, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі. Крім того, позивачем було сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку. Вказана сума сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved