Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 14 по вул.Костомарова м.Сарни Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 8 лютого 1996 року. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги, подані у позові підтримали повністю. Позивач пояснила, що вона із чоловіком спірне будинковолодіння побудували, однак, чоловік, якого вона вважає власником зазначеного будинковолодіння, так як на його імя було виписано будинкову книгу, не зареєстрував право власності, через що позивач в позасудовому порядку не може реалізувати свої спадкові права. Представник позивача пояснив, що будинковолодіння було набуто спадкодавцем на законних підставах, так як [PERSON] за життя побудував спірне будинковолодіння, набувши таким чином право власності на вказане майно. Представник відповідача Сарненської міської ради, у судове засідання не зявився, повідомлений про час розгляду справи відповідно до закону. Відповідач [PERSON] також повідомлений про час проведення судового засідання відповідно до закону, однак, в судове засідання не зявився. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнали, заперечень щодо визнання за [PERSON] права власності на вказане будинковолодіння не мають. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги не підлягають до задоволення. Із наданих позивачем доказів, а саме : копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], встановлено, що позивач є дружиною [PERSON] [PERSON] помер 8 лютого 1996 року, що встановлено із наданої позивачем копії свідоцтва про смерть. Таким чином, позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті чоловіка, відповідно до ст.1261 ЦК України. Інші спадкоємці за законом після смерті батька : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не претендують на прийняття спадщини після смерті батька, що встановлено із пояснень відповідачів, даних ними в судовому засіданні. Позивач є такою, що, відповідно до вимог ст.549 ЦК 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на момент смерті останнього проживала із спадкодавцем, а тому вступила в управління спадком, що підтверджується копією довідки № 20617 від 17 жовтня 2016 року, наданою до справи позивачем. Із копії технічного паспорту, дослідженого судом, вбачається, що станом на 7 грудня 2015 року по вул.Костомарова,14 м.Сарни Рівненської області, дійсно розташовано будинковолодіння 1978 року забудови, яке складається із житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до поданої позивачем копії повідомлення КП «Рівненське ОБТІ» від 7 грудня 2015 року станом на вказане число право власності на будинковолодіння, розташоване по вул.Костомарова,14 м.Сарни Рівненської області не зареєстровано. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на ті обставини, що чинне на момент будівництва спірного будинку законодавство не передбачало обовязку власника цього будинку реєструвати своє право власності, було достатньо лише отримати земельну ділянку для будівництва. Однак, в цьому випадку позивач має довести, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, ті обставини, що будівництво здійснювалось саме спадкодавцем на земельній ділянці, відведеній останньому для цієї мети. В судовому засіданні позивач пояснила, що жодних документів ними для зведення житлового будинку не отримувалось. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене, враховуючи той факт, що позивачем не доведено факт належності на праві власності спадкодавцеві на момент смерті житлового будинку по вул.Костомарова,14 м.Сарни Рівненської області та не підтверджено факт набуття вказаного будинковолодіння спадкодавцем на законних підставах - позов [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 1218, 1220, 1222, 1261 ЦК України,

Outcome: dismissed