Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжі до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про усунення від права на спадкування. В обґрунтування свої позовних вимог зазначила наступне. [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], померлого [INFO]. Останній заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 03.09.1985 року. На отримання спадщини також претендує інший спадкоємець першої черги - донька померлого [PERSON] Однак, [PERSON] з 2011 року хворів на онкологічне захворювання і потребував стороннього догляду, оскільки не міг повноцінно самостійно обслуговувати себе. Позивач піклувалася про сина в останні роки його життя, вела його господарство, оплачувала лікування та похорон. Донька ж померлого [PERSON], достовірно знаючи про стан здоров'я батька, ніякої допомоги не надавала, хоча повинна була і могла це робити, крім того відповідач навіть не з'явилася на похорон батька. З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст. 1224 ЦК України, просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у ньому, наполягали на його задоволенні. Позивач [PERSON] додатково суду пояснила, що [PERSON] був її сином. Після розлучення з матір'ю відповідача, її син постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. Аліменти на утримання доньки виплатив у повному обсязі, заборгованості не мав. У грудні 2012 року у [PERSON] виявили онкологічне захворювання. Відповідач по справі є донькою [PERSON] про хворобу батька знала, однак жодним чином не допомагала йому, тривалий час не спілкувалася з ним, після того, які він сплатив аліменти, не була присутня на поховані. Останні місяці життя [PERSON] потребував допомоги, у зв'язку з чим за ним доглядали сестра, племінник, та вона. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували у повному обсязі, пояснивши суду, що 21.06.2014 року відповідач уклала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]», також зазначили, що позивач не довела обставини, які б свідчили про необхідність допомоги спадкодавцю, а також умисний характер дій відповідача щодо ухилення від допомоги. Крім того, відповідач додатково суду пояснила, що спілкувалася з батьком до 2010 року. Після цього вона намагалася спілкуватися з ним, однак завжди бачила останнього у нетверезому стані, він не виявляв бажання з нею спілкуватися, оскільки завжди її виганяв з подвір'я будинку, де мешкав. Вона неодноразово залишала йому свій номер телефону, проте батько жодного разу не зателефонував. У серпні 2011 року вона переїхала на постійне проживання до Києва. Нову адресу проживанні ані бабусі ані батьку вона не говорила, оскільки вони не питали. Від утримання батька не ухилялась, працездатна, обмежень праці не має, працює приватним підприємцем. Про хворобу батька їй нічого не було відомо, а похорон вона не з'явилася, оскільки її про це не було повідомлено. Про смерть батька вона дізналася лише коли їй на телефон зателефонувала подруга і повідомила про смерть батька. Батько не просив її про допомогу, спілкування з нею припинив за власною ініціативою. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, поясненнями свідків, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ході розгляду справи сторонами були надані докази та за їх клопотаннями допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що є другом дитинства померлого, вони виросли разом. Доньку померлого, відповідача по справі, жодного разу не бачив. Також пояснив, що про хворобу померлого дізнався півтора - два роки назад, допомагав йому, навідував його раз на тиждень. Поруч з ним були його мати та сестра, які постійно йому допомагали. Померлий хотів все своє майно залишити своїй матері, однак не встиг оформити документи. Чи лікувався померлий він не знає, однак знає, що [PERSON] відмовився від операції, оскільки відсутні були кошти. Доньку померлого на похоронах на бачив, причини цього йому ніхто пояснити не міг. Свідок [PERSON] суду пояснила. що позивач по справі [PERSON] є її матір'ю, а померлий був братом. [PERSON] хворів більше 2-х років, помер на її очах. Потребував допомоги протягом року. Доглядали всі по черзі: мати і вона. [PERSON] самостійно не міг пересуватися за пів року до смерті. Обстеження її брат не проходив. Донка, відповідач по справі, жодного разу його не відвідала, хоча знала про те, що її батько хворий, оскільки вони разом з матір'ю за 8 місяців до смерті останнього, побачили [PERSON] на ринку та повідомили їй про хворобу батька. Жодної допомоги [PERSON] батьку не надавала, на похороні не була присутня, особисто вона не повідомляла відповідача про смерть її батька. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач по справі є його тещею, а відповідач - онука позивача. Також пояснив, що померлий [PERSON] тяжко хворів, за рік до смерті йому поставили діагноз - онкологічне захворювання. Померлий потребував стороннього догляду, оскільки з початку літа перестав пересуватися. Його доглядом постійно займалися мати померлого та сестри, іноді допомагали сусіди. Донька померлого його не провідувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її тіткою. Знає також, що [PERSON] надавав матеріальну допомогу своїй доньці, остання жодного разу свого батька не провідала. Доки донька мешкала у м. Запоріжжі, вона підтримувала стосунки з батьком. Чи було відомо відповідачу про хворобу батька вона не знає, оскільки сама їй цього не казала. Також зазначила, що останній час [PERSON] не міг самостійно себе обслуговувати, на лікування в лікарні не перебував, а від операції відмовився. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дуже давно знає померлого та його мати [PERSON] Відповідача по справі - доньку [PERSON] не бачив жодного разу. Також зазначив, що вони працювали разом з померлим, який розповідав про те, що донька йому не допомагає. Коли [PERSON] захворів, то попросив його через юристів зробити договір дарування, оскільки хотів подарувати будинок своїй матері. Померлий не хотів оформлювати свій будинок на доньку. Вони не спілкувалися з донькою, а зі слів померлого йому було відомо, що донька пише йому некоректні смс - повідомлення. Взагалі, [PERSON] розповідав про доньку лише погане. Також зазначив, що стан [PERSON] дуже погіршився, у зв'язку з чим він потребував стороннього догляду і за ним постійно доглядали мати та сестра. Доньку він жодного разу не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] довго хворів, донька до нього взагалі не приходила, також її не було і на похоронах. Знає, що відповідачу та її матері повідомили про похорон, однак хто і коли вона не знає, особисто не повідомляла. Померлий потребував сторонньої допомоги, оскільки перестав навіть пересуватися самостійно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона не знає, однак відповідач [PERSON] є її подругою дитинства. В день смерті [PERSON] їй зателефонувала її мати та повідомила про смерть [PERSON] Просила зателефонувати [PERSON] та повідомити про смерть батька. Вона знайшла номер [PERSON] через соціальні мережі та подзвонила вже у день похорон. Про відносини батька та доньки нічого не знає та пояснити не може. Однак знає, що [PERSON] тяжко хворів, проте вживав спиртні напої, оскільки особисто бачила його декілька раз у стані алкогольного сп'яніння. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач по справі є її донькою. У 1994 році розпався її шлюб з [PERSON], доньці тоді було 5 років. До свого повноліття донька спілкувалася з батьком, а у 2009 році [PERSON] перестала спілкуватися з батьком, оскільки коли вона до нього приходила, він весь час перебував у стані алкогольного сп'яніння, у нього у будинку постійно були якісь незнайомі чоловіки. Коли [PERSON] приходила до нього, то ворота завжди були зачинені на замок, двері ніхто не відчиняв. У 2011 році [PERSON] виїхала на постійне проживання до м. Київ. Коли приїжджала у м. Запоріжжя, то завжди намагалася зустрітися з батьком, однак двері весь час були зачинені. У 2013 році вона з донькою зустріли на ринку позивача та [PERSON], вони поспілкувалися, проте про хворобу [PERSON], вони нічого не говорили. Про смерть колишнього чоловіка вона дізналася від [PERSON] 29 грудня о 9 годині. В цей час [PERSON] намагалася купити квиток для того, щоб приїхати на похорон, проте з'ясувалося, що похорон відбудеться через кілька годин. Вона особисто була присутня на похованні. [PERSON] приїхала вже на 9 днів, тоді вже вони і дізналися про хворобу померлого. За весь час хвороби [PERSON] ніхто не звертався до них за будь - якою допомогою. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі від цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу За змістом частини 5 статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON],, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 27.02.2014 року. серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав померлому на підставі договору дарування від 03.09.1985 року. Померлий не залишив по собі заповіт. Спадкоємцем першої черги є мати померлого - позивач по справі [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та донька померлого - [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. [PERSON] хворів на онкологічне захворювання, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого № 78874, однак на обліку чи стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОК Онкодиспансер» ЗОР не перебував. У своїх позовних вимогах позивач стверджував, що відповідач не піклувалася про батька, не відвідувала його та не надавала йому допомоги, якої той потребував у силу стану здоров'я та неналежного матеріального забезпечення й перебував у безпорадному стані. Як встановлено судом, син позивача та батько відповідача за станом здоров'я потребував стороннього догляду внаслідок тяжкої хвороби. Факт безпорадності підтверджується довідкою МСЕК, медичною картою амбулаторного хворого, поясненнями свідків допитаних у судовому засіданні. Отже, зваживши на вказані докази, суд вважає доведеним факт безпорадного стану спадкодавця. Однак, в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від утримання свого батька - [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти той обставини, що не допомагала батькові, оскільки їй не було відомо про його хворобу та про те, що він перебував у безпорадному стані. Всі свідки, допитані у судовому засіданні, окрім [PERSON], показали, що дійсно [PERSON] не було відомо про стан здоров'я батька. Свідок [PERSON] пояснила, що про смерть батька вона повідомила відповідача в день похорон, дізнавшись її номер мобільного телефону через соціальні мережі в інтернеті. Суд критично ставиться до свідчень [PERSON], оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі. Крім того, значна віддаленість місця проживання відповідача (м. Київ) від місця проживання [PERSON] (м. Запоріжжя) також дає підстави вважати, що доньці не було відомо про безпорадний стан батька, отже відповідач об'єктивно була позбавлена можливості бачити безпомічність батька. Як пояснила відповідач, вона тривалий час не підтримувала відносини з батьком, який не бажав спілкуватись з нею. Про відсутність будь - яких відносин між батьком та донькою, також показали всі свідки, допитані у судовому засіданні. Крім того, померлий особисто говорив про те, що не спілкується з донькою. На думку суду, та обставина, що померлий [PERSON] та відповідач не спілкувались протягом тривалого часу не свідчить про факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги батьку. Винної поведінки відповідача в ненаданні допомоги батьку через необізнаність про його життєвий стан суд не вбачає. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не встановлено наявність умисних дій чи бездіяльності відповідача, спрямованої на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу своєму батьку в період його безпорадного стану, отже така обставина позивачем не доведена належними та допустимими доказами. Доказів про те, що позивач звертався до відповідача із проханням про надання будь-якої допомоги і бажання його отримувати від неї у справі не має. Важливим є і те, що, померлий отримував пенсію. Цей факт не заперечується сторонами у справі. Отже, суд не поділяє думку позивача й про те, що спадкодавець не був матеріально забезпечений. З огляду на встановлені обставини, суд встановив, що спадкодавець не потребував допомоги від [PERSON] у зв'язку з отриманням її від інших осіб. Ураховуючи, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні обставин - це потреба у спадкодавця у допомозі від спадкоємця і матеріальна й фізична змога спадкоємця надавати таку допомогу, і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину, суд приходить до висновку, що в ході вирішення спору факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю не доведений, а відтак відсутні умови для задоволення позовних вимог на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України. На переконання суду, [PERSON] мав можливість позбавити свою дочку спадкових прав шляхом укладання заповіту тощо, однак цього не зробив, в такому разі спадкування повинно здійснюватися за законом, відповідно до ст.ст.1222,1223,1258,1268 ЦК України. Враховуючи викладене, з урахуванням фактичних обставин справи, наданих сторонами доказів, суд вважає, що у задоволенні позовною заяви [PERSON] про усунення від права спадкування, слід відмовити за недоведеністю позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

Outcome: dismissed