Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з вищезазначеним позовом, у якому просить: визнати ДТП, яка сталась 01.10.2015 року, внаслідок якої загинув [PERSON], страховою подією; стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн. страхового відшкодування, витрати на ритуальну атрибутику 929 грн. та транспортні витрати у сумі 2700 грн., пеню у розмірі 9300 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього 117 929 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 01.10.2015 приблизно о 06 год. 14 хв. громадянин Франції [PERSON], керуючи автомобілем Renault Duster, р.н. [NUMBER], на 15 км + 400 м дороги від Славутича здійснив зіткнення з велосипедом «Десна» під керуванням [PERSON], в результаті якої від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер на місці пригоди. За даним фактом було порушено кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 12015270000000415. На підставі висновків судових автотехнічних експертиз, пояснень свідків та з технічної точки зору, постановою старшого слідчого з ОВС відділу СУ ГУНП у Чернігівській області, 29.04.2016 року кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ «Європейський страховий альянс» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю 500 000 грн. 04.11.2015 року вона звернулась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» щодо виплати їй одноразової компенсації у зв»язку з втратою годувальника та надала необхідні документи. Однак у липні 2016 року отримала відповідь страхової організації, згідно якої їй відмовлено у відшкодуванні шкоди, оскільки у діях [PERSON] відсутній склад злочину, його дії на час ДТП не перебували у причинному зв»язку з настанням події даної пригоди, а відтак даний випадок не є страховим. Тому вважає дії ПрАТ «Європейський страховий альянс» є неправомірними. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що позивач є пенсіонером за віком, а загиблий її чоловік був військовим пенсіонером, у якого була більша пенсія. Діти досягли 18 років та погодились з тим, щоб усю суму страхового відшкодування отримала їх мати та дружина померлого. Інших дітей і близьких родичів позивачка не має. Крім того, після відмови страхової організації у відшкодуванні шкоди, на адресу позивачки надійшов лист ТОВ «Автопоміч», яким було гарантовано відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі до 100 000 грн. Тому, вважають відмову страхової організації незаконною. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала згідно наданого відзиву (а.с.51-53), посилаючись на відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності водія [PERSON], вина якого у ДТП і спричиненні смерті загиблого [PERSON] не встановлена. Крім того, посилався на право інших родичів загиблого вимагати страхове відшкодування у випадку, якщо обов'язок страховика щодо спірних виплат буде доведено. Таким чином, позивач, за певних обставин, може мати право лише на частину страхового відшкодування. Позивачем також не надано доказів факту її перебування на утриманні загиблого чоловіка, що також свідчить про необґрунтованість вимог щодо відшкодування у зв'язку з втратою годувальника. Крім того, вважають необґрунтованими вимоги про стягнення пені з огляду на відсутність жодного розрахунку та підстав її стягнення. Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявними у справі доказами, встановив наступні факти та правовідносини та прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO], місце смерті 15 км дороги Чернігів - КПП Славутич (а.с. 10). Смерть [PERSON] настала за наступних обставин: 01.10.2015 приблизно о 06 год. 14 хв., гр. Франції [PERSON], керуючи автомобілем Renault Duster, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухався по автодорозі зі сторони м. Славутич в напрямку автодороги Чернігів - КПП Славутич, та на 15 км + 400 м даної дороги, скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON], який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, під кутом, зміщуючись в напрямку автодороги Чернігів - КПП Славутич. В результаті ДТП, [PERSON] помер на місці пригоди. По даному факту дорожньо-транспортної пригоди 01.10.2015 було відкрите кримінальне провадження № 12015270000000415 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.7) Під час досудового провадження у діях водія порушень правил дорожнього руху не встановлено, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Renault Duster, р.н. [NUMBER] [PERSON] не вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, його дії не перебувають у причинному зв'язку з настанням події даної ДТП. У зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановою старшого слідчого від 29.04.2016 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 8-9). Відповідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнім засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано належних доказів наявності обставин непереборної сили, що спричинили заподіяння смерті [PERSON] або доказів його умислу щодо такого наслідку ДТП. Превалювання інстинкту самозбереження у поведінці кожної психічно здорової людини є загальновизнаним фактом, що не потребує доказування. Отже, слід визнати, що вина [PERSON] у заподіянні його смерті мала форму необережності, оскільки доказів наявності умислу на вчинення суїциду не встановлено. Виходячи з наведеного, громадянин Франції [PERSON], використовуючи автомобіль Renault Duster, державний реєстраційний номер [NUMBER], повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки незалежно від його вини. 07.10.2014 між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та Компанія «ВІНСІ КОНСТРЮКСЬОН ГРАН ПРОЖЕ» та компанія «БУЙГ ТРАВО ПЮБЛІК» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1043281. Предметом цього Договору є добровільне страхування Страховиком цивільної відповідальності Страхувальника за шкоду, заподіяну транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третіх осіб. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Renault Duster, державний реєстраційний номер [NUMBER], ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну забезпеченим автомобілем встановлений в 500 000 грн. (а.с. 21, 22, 23). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Таким чином, подія дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01 жовтня 2015 року за участю автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER], забезпеченого договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1043281 від 07.10.2014 року, внаслідок якої загинув [PERSON], у відповідності до ст.6 названого Закону є страховим випадком, тому в цієї частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] є дружиною загиблого потерпілого [PERSON] (а.с. 16). 04.11.2015 позивач зверталась до відповідача з письмовою заявою щодо виплати їй одноразової компенсації у зв'язку з втратою годувальника, при цьому діти загиблого відмовились від страхового відшкодування на користь матері [PERSON] (а.с. 17,18). Листом ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 17.06.2016 року позивачці [PERSON] було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування з посиланням на відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] (а.с. 24). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 9 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Статтею 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1043281 від 07.10.2014 року ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну забезпеченим автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER], встановлений в 500 000 грн. (а.с.23). Статтею 27 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено порядок та розміри відшкодування шкоди, пов'язаною із смертю потерпілого. Згідно п. 27.5. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог в частині відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого в розмірі 100000 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно п. 27.4 ст. 27 страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Квитанціями від 03.10.2015 року підтверджуються витрати на ритуальну атрибутику в сумі 929 грн. та транспортні послуги в сумі 2 700 грн., пов'язані із похованням загиблого [PERSON] (а.с. 20) Таким чином, загальна сума витрат позивача на поховання становить 3629 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з вересня 2015 року становила 1378 грн. Зазначений розмір мінімальної заробітної плати слід використовувати для розрахунку страхових виплат у даній справі. Враховуючи встановлене п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмеження, розмір страхової виплати з відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що складає 16536 грн. Оскільки позивачем документально підтверджені витрати на поховання на загальну суму 3629 грн., тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і суд вважає за необхідне задовольнити її позовні вимоги в цій частині. Щодо вимоги про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як встановлено судом, загиблий [PERSON] був чоловіком позивача [PERSON] Оцінити у грошовому виразі моральні страждання людини у зв'язку із загибеллю її чоловіка об'єктивно неможливо. На думку суду, компенсація моральної шкоди в розмірі 5000 грн., яка заявлена позивачем, лише частково компенсує немайнові втрати, пов'язані з загибеллю чоловіка. Дана сума не є максимальним розміром відшкодування моральної шкоди, який може бути покладено на страховика відповідно до Закону. Разом з тим, згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. З урахуванням змісту правовідносин, які склались між сторонами, у порівнянні з втратою, що зазнала позивач, вищезазначений розмір компенсації є мінімальним та не підлягає зменшенню у зв'язку з виною загиблого в завданні шкоди. Щодо посилань відповідача на необхідність визначення частки відшкодування моральної шкоди з урахуванням права всіх родичів загиблої особи, суд зазначає, що відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Судом встановлено коло близьких родичів [PERSON], які мають право на страхове відшкодування, а саме - дружина [PERSON] (позивач) та діти: [PERSON], [PERSON] Оскільки [PERSON] та [PERSON] вимог до страховика не заявляли та відмовились від своїх прав на частку страхового відшкодування на користь позивача, заперечення відповідача у цій частині є необґрунтованими. Загальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь [PERSON] 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 9300 грн., суд зазначає наступне. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Але, оскільки до матеріалів справи позивачем не надано розрахунок пені, що підлягає стягненню, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України, відшкодуванню позивачу підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати по справі (а.с.62, 63), а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Outcome: partial