Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила визнати [PERSON], [INFO] таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №33 в буд. №26, корпус 1 по вул. Волкова у місті Кіровограді та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири №33 в буд. №26, корпус 1 по вул. Волкова у місті Кіровограді. Відповідач по справі зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає в квартирі та не зявляється за місцем реєстрації з дня проведення реєстрації. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює їй перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає у такий спосіб їй вільно користуватися та розпоряджатися власним нерухомим майном, тому вважає, що її право повинно бути захищеним, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.06.2015 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав в ній викладених. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом оголошення у пресі (газета «Народне слово» від 11.06.2015 року №24 (3202), а. 11). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи зазначені обставини суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, третіх осіб [PERSON], [PERSON], допитавши свідка, суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1993 року квартира №33 в буд. №26, корпус 1 по вул. Волкова у місті Кіровограді належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 3). Довідкою № 844, виданою Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №3» 03 квітня 2015 року, підтверджується, що у квартирі також зареєстровані племінниця [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 5). Згідно акту від 08 квітня 2015 року складеного [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2013 року, його особистих речей у квартирі не виявлено, його місцезнаходження невідоме (а.с. 11). Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON]. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено не проживання відповідача понад один рік в квартирі №33 в буд. №26, корпус 1 по вул. Волкова у місті Кіровограді, в якій він був прописаний як член сімї позивача, відтак є всі законодавчо-визначені підстави до задоволення позову з підстав визначених частиною 2 статті 405 ЦК України. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Між цим, вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки згідно статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial