Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON], звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що шлюб між нею та відповідачем за рішенням суду було розірвано 14.05.2012 року. На даний час відносини вони не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, хоча може, так як інших непрацездатних утриманців у нього немає і він працездатний. На даний момент відповідач офіційно не працевлаштований, його заробіток мінливий та нестабільний, а тому просила стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак 02.11.2017 подала через канцелярію клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила справу розглянути за її відсутності. (а.с.12) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак 15.11.2017 року через канцелярію суду подав заяву в якій позов визнав в повному обсязі. Просив справу розглянути за його відсутності (а.с.16). Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.05.2012 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 032875, (а.с.3) та [PERSON], 25.06.2009 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 100068.(а.с. 4). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області № 2902 від 18.10.2017 року, вбачається, що на утриманні позивачки [PERSON] дійсно знаходяться двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1777 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182,183,\~184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved