Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, по котрому просила суд визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65.6 кв.м. та житловою площею 41.1 кв.м., що була придбана за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 14244 від 13 травня 1996 року, посвідченого на Одеській товарній біржі. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13 травня 1996 року позивачем - придбано квартиру [ADDRESS] в на підставі договору купівлі-продажу № 14244, зареєстрованому на Одеській товарній біржі. Згідно вищевказаного договору [PERSON] продав вказану квартиру, яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,00 кв.м., житловою площею 39.6 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, кладової, за 984 963 000.00 крб., які сплачено [PERSON] відповідачу в повному обсязі. При укладенні договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі. В договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Під час укладення договору позивачу не було відомо, що зазначена угода має бути нотаріально посвідчена. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 06 лютого 2020 року. 06 лютого 2020 року від адвоката позивача надійшла заява про розгляд справи без особистої участі позивача. У судове засідання 06 лютого 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились. Задля повторного належного сповіщення учасників справи у судовому засіданні оголошено перерву на 13 квітня 2020 року. 13 квітня 2020 року від адвоката позивача надійшло клопотання про відкладення розглядом справу. У судове засідання 13 квітня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились. Задля повторного належного сповіщення учасників справи у судовому засіданні оголошено перерву на 09 червня 2020 року. У судове засідання 09 червня 2020 року з`явились два представники позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився, у зв`язку з чим судом проголошено перерву на 04 серпня 2020 року. У судове засідання 04 серпня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без особистої участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 13 травня 1996 року позивачем [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 14244 від 13 травня 1996 року, посвідченого на Одеській товарній біржі, що підтверджується копією вказаного договору. Згідно вищевказаного договору [PERSON] продав вказану квартиру, яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,00 кв.м., житловою площею 39.6 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, кладової, за. Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав, а відповідач прийняв грошову суму у розмірі 984 963 000.00 крб. за продаж вищевказаної квартири. Договір було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за реєстровим № 2245, 56 доп. стр. 144 р. про що на договорі зроблено відмітку. До теперішнього часу [PERSON] мешкає у вказаній квартирі, сплачує комунальні платежі та несе інші витрати, пов`язані з утриманням квартири. Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з втратою та відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 14244 від 13 травня 1996 року, посвідченого на Одеській товарній біржі. Договір був підписаний сторонами 13 травня 1996 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний співвласник, що порушує його права. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак посилання позивача з приводу того, що на даний час площа квартири була збільшена внаслідок проведення інвентаризації з 62 кв. м. загальної площі, 39.6 кв. м. житлової площі на 65.60 кв. м. загальної площі та 41.1 кв. м. житлової площі, не знаходять свого підтвердження матеріалами справ та у цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог та визнає право власності за позивачем відповідно до площі квартири на момент укладення договору. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: partial