Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право в користуванні житловим приміщенням, належним їй на праві власності на підставі Витягу з облікової картки по господарського обліку на 2016-2020 роки, а саме житловим будинком з господарськими спорудами, розташованим в с. Ставчани, вул. І.Франка, 49, Кіцманського району Чернівецької області, з підстав, передбачених ст.ст. 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце слухання даної справи. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України\~передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Витягу з облікової картки по господарського обліку на 2016-2020 роки є власником житлового будинку, розташованого в с. Ставчани, вул. Івана Франка, 49, Кіцманського району Чернівецької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у належному позивачу житловому будинку і не проживають в ньому понад один рік, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 25 лютого 2019 року, що перешкоджає останній користуватися та розпоряджатися власністю. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року при розгляді справи № 6-709цс16 висловив наступну правову позицію. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб,\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю на\~ свій\~\~ розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб , які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved