Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], жительки м. Городенка Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі до 06.03.2007 р., хоча шлюбні відносини були припинені одразу після народження дитини, тобто з весни 1999 р. З того часу сторони проживають окремо. Протягом 10 років відповідач не виконує батьківських обов'язків: не приймає участі ніякої участі в житті дитини, не піклується про неї, не спілкується з дочкою. З дитиною батько розмовляв востаннє, коли їй було 6 років. При випадкових зустрічах відповідач навіть не говорить до дочки, що негативно впливає на її психоемоційний стан. Батько ухиляється від виконання обов'язків по утриманню дочки: не дбає про її здоров'я, не сприяє нормальному самоусвідомленню дочки, ігнорує обов'язки, визначені ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У позивачки, як матері, з дочкою хороші, довірливі стосунки. Позивачка має житло, сталий заробіток, дитині забезпечені належні умови проживання. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з зазначених в позові підстав. Суду пояснила, що в даний час вона перебуває в шлюбі, разом з чоловіком виховують і утримують двох дітей: її дочку від першого шлюбу - [PERSON], якій 16 років, та спільного сина. Дочка ходить в школу, в 11 клас, саме за її проханням позивачка звернулась в суд з даним позовом. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання якого згідно інформації Городенківського районного сектору Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, - [ADDRESS], - в судове засідання не з'явився повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Представник служби у справах дітей в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його дочки [PERSON], так як [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків: не приймає участі в вихованні дочки, не піклується про неї. З бесіди з дитиною, проведеної працівником служби в справах дітей, встановлено, що батька [PERSON] знає тільки на вигляд, при випадкових зустрічах батько з дочкою навіть не розмовляє. Одночасно представник пояснила, що відповідач проігнорував засідання комісії з питань захисту прав дитини, чим підтвердив свою байдужість до долі дитини. Представник вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO],що стверджено її свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Соколівською с/радою Зміївського району Харківської області. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 06.03.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, стверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 20.02.2008 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, свідчить про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. У відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 16 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не спілкується з дочкою, не займається її вихованням, не піклується про здоров'я та навчання. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає з матір'ю. На звороті її свідоцтва про народження є відмітка про зареєстроване місце проживання - [ADDRESS]. З характеристики [PERSON], учениці 10 класу, виданої дирекцією ЗОШ № 1 м. Городенка, встановлено, що вона в цій школі навчається з першого класу, позитивно характеризується, скромна, весела, товариська, має багато друзів; також зазначено, що батько не приділяв уваги вихованню дочки. Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком позивачки, шлюб зареєстрований в 2008 році. Вони проживають разом з позивачкою, її дочкою від першого шлюбу та спільним сином, [INFO]. Дочка позивачки [PERSON] називає його татом, а свого батька [PERSON] [PERSON] не знає, так як батько їх покинув після її народження. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 17.06.2015 року № 01-29/471 стверджено, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації 16.06.2015 р., яка вважає доцільним позбавити його батьківських прав стосовно дочки [PERSON], [INFO]. Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідач має реальну можливість виконання юридичного обов'язку виховання дитини, але не вчиняє таких дій, не спілкується з дочкою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про неї без поважних причин. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 150, 164-166,171,180 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved