Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської ради від 21.02.2000 року. В даній квартирі зареєстрована позивач та відповідачі, але фактично не проживають з 2004 року, так як виїхали до Німеччини для постійного місця проживання. Просила суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, на адресу суду надійшли заяви про розгляд даної справи у їх відсутність, позов визнають, не заперечують проти його задоволення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], є співвласником квартири [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.02.2000 року № 226-к/9ІІ4. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Новокаховського міського управління юстиції та виданого завідуючим відділом запису актів громадянського стану [PERSON] від 30.08.2001 року, серії [NUMBER] громадянка [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до довідки відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області від 31.05.2018 року № 04-06/5622, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки про не проживання особи за місцем від 06.09.2018 року № 18 затвердженої головою правління ОСББ « Наш дім 34» Слободничиковою В.П. [PERSON] та [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2004 року , вони втратили право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved