Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про індексацію та збільшення розміру відшкодування шкоди, зазначивши в позові наступне: 04.12.2001 вироком Пологівського місцевого суду Запорізької області по кримінальній справі №1-389 [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Рішенням Бердянського міського суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 було стягнуто з [PERSON] на мою користь відшкодування шкоди на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , по 41,49 грн. щомісячно, починаючи з 20.11.2001 по 31.12.2002, а з 01.01.2003 по 46,25 грн. (1/4 мінімальної заробітної плати) до його повноліття, а якщо він буде продовжувати навчання - до 23 років. [PERSON] є дитиною, яка народилася після смерті батька, померлого внаслідок ДТП, винуватцем якого, як вже зазначено, є відповідач - [PERSON] Зазначені вище судові рішення набрали законної сили. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 було встановлено зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди, яке є грошовим, тривалим у часі зобов`язанням. Протягом всього періоду часу, з моменту винесення судового рішення по справі №2-1904/2003 та по теперішній час відповідач сплачує на мою користь суму, яка дорівнює 46,25 грн. Вказаний розмір відшкодування жодного разу у судовому порядку не переглядався та не змінювався. На сьогодні сума 46,25 грн., яка сплачується відповідачем, є вкрай недостатньою, не відповідає рівню життя та не забезпечує і не забезпечувала мінімальних потреб дитини. [PERSON] звертається до суду з даною позовною заявою з вимогами про індексацію розміру відшкодування шкоди, а також збільшення його розміру у порядку ст. 1208 ЦК України. З моменту ухвалення судового рішення про відшкодування шкоди значно підвищилась вартість життя, про що свідчить тривале зростання рівня цін на споживчі товари та послуги, інфляційні процеси в Україні. У зв`язку із зростанням рівня цін на споживчі товари та послуги протягом часу нарахування відшкодування значно змінювалась мінімальна заробітна плата. Кошти, що призначені до сплати за рішенням суду (46,25 грн.), як періодичні виплати, не забезпечують реального розміру 1/4 мінімальної заробітної плати. Під поняттям «мінімальна заробітна плата» законодавець розуміє встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законом прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати переглядається від зростання індексу цін на споживчі товари і тарифів послуги. Отже, підвищення вартості життя враховується при встановленні мінімальної заробітної плати. Згідно п.8 ч.1 ст.40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. Розмір мінімальної заробітної плати за спірний період (з 01.12.2003 по 31.12.2018) постійно змінювався, зростав. Цей показник використовується також для оцінки рівня життя населення. Зростання мінімальної заробітної плати свідчить, в тому числі, про підвищення вартості життя. Окрім цього, рівень життя визначається також встановленим у державі мінімальним споживчим рівнем. Вказані вище обставини свідчать, що сума 46.25 грн.. яка сплачується відповідачем, не відповідає реальному розміру 1/4 мінімальної заробітної плати, як наслідок вона є вкрай недостатньою, не відповідає сьогоднішньому рівню життя, не забезпечує і не забезпечувала мінімальних потреб дитини. Необхідно звернути увагу на те, що у Рішенні Бердянського міського суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 нормативне обгрунтування підстав для задоволення позову було здійснено на підставі діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР. Вирішуючи питання про застосування норм права при розгляді даного спору вважаємо за необхідне виходити з наступного. Стаття 5 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України встановлює загальні правила дії актів цивільного законодавства у часі. Відповідно до вимог частини 3 статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки збільшення розміру мінімальної заробітної плати відбувалось вже у період дії нового ЦК України, спірні правовідносини мають вирішуватись на підставі положень саме статті 1208 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному\~збільшенню на\~підставі рішення суду. У випадку ч.1 ст.1208 ЦК України при встановленні судом факту підвищення вартості життя - розмір відшкодування шкоди у цей період може бути індексований. А у випадку ч.2 ст.1208 ЦК України у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати - розмір відшкодування шкоди може бути збільшений. В обох цих випадках питання збільшення розміру відшкодування шкоди вирішується судом на підставі заяви потерпілого. Необхідно звернути увагу на те, що суд, вирішуючи питання про збільшення розміру відшкодування шкоди відповідно до ст. 1208 ЦК України, повинен встановити як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-42520св13 від 25.12.2013. З рішення Бердянського міського суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 можна встановити, що щомісячний розмір відшкодування шкоди встановлений судом у розмірі 1/4 мінімальної заробітної плати. Розрахунок суми індексації, яка підлягає стягненню (доданий до позову), здійснений виходячи саме з розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням її збільшення. При цьому сама частка не змінювалась та складає 1/4 як така, що вже раніше була визначена судовим рішенням, що набрало законної сили. Як вже зазначено, згідно ч.1 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Позивач вважає, що індексація розміру відшкодування шкоди має бути здійснена з 01.12.2003, оскільки саме з цієї дати відбулось підвищення розміру мінімальної заробітної плати так, що 1/4 її частина перестала відповідати сумі 46,25 грн. Закінчення періоду, за який необхідна індексація - 31.05.2019 - закінчення календарного місяця, після спливу якого вже подається дана позовна заява. Статтею 268 ЦК України передбачено перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. Серед іншого, позовна давність\~не поширюється\~на вимогу\~про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. При визначенні вимог, за якими позовна давність не поширюється, законодавець, вочевидь, виходив зі специфіки певних правовідносин, оскільки предметом захисту та інтересу, в даному випадку, є право чи інтерес, який не обмежений у часі. Таким чином, захист інтересу позивача за ст.1208 ЦК України щодо збільшення розміру відшкодування шкоди, який також є необмеженим у часі, оскільки залежить від виникнення певних обставин у майбутньому (зміни розміру мінімальної заробітної плати чи підвищення вартості життя), є похідним від захисту вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю і до таких вимог позовна давність також не поширюється відповідно до п.4 ст.268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] має право на індексацію раніше визначеного розміру відшкодування шкоди за період з 01.12.2003 по 31.05.2019. При цьому, розмір індексації, який підлягає стягненню з відповідача складає 54587,40 грн. Детальний розрахунок додається до позовної заяви. Згідно ч.2 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII, розмір мінімальної заробітної плати встановлюється у сумі 4173,00 грн. Період дії - з 01.01.2019. Враховуючи, що розмір відшкодування шкоди дорівнює 1/4 мінімальної заробітної плати, сума збільшення має складати 1/4 від 4173,00 - 1043,25 грн. Ціна позову розрахована наступним чином: сума індексації дорівнює 54587,40 грн. (п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується...). Сума збільшення дорівнює 1043,25-46,25=997,00 грн. помножена на кількість періодів (з 01.06.2019 по 20.11.2019=6) разом 5982,00 грн. (п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України: у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік). Таким чином, ціна позову дорівнює 54587,40+5982,00=60569,40 грн. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, направив суду відзив, в якому зазначив: в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , до [PERSON] про індексацію та збільшення розміру відшкодуванню шкоди. Із позовними вимогами не згоден у повному обсязі, виходячи з наступного. Рішенням місцевого Бердянського міського суду Запорізької області від 27.08.2003, (далі по тексту рішення суду) з мене на користь позивача стягнуто у відшкодування шкоди на утримання її сина [PERSON] по 41 гривні 49 копійок щомісячно, починаючи з 20 листопада 2001 року по 31 грудня 2002 року, а з 01 січня 2003 року по 46 гривень 25 коп. (1/4 мінімальної заробітної плати) до його повноліття, а якщо він буде продовжувати навчання - до 23 років. Відповідно до дублікату виконавчого листа по справі №2-1904/2003, виданого 25 січня 2010 року Бердянським міським судом, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] у відшкодування збитку на утримання її сина [PERSON] , [INFO] , по 41 грн. 49 коп. щомісячно, починаючи з 20.11.2001 по 31.12.2002, а з 01.01.2003 по 46 грн. 25 коп. (1/4 мінімальної заробітної плати) до його повноліття, а якщо він буде продовжувати навчання - до 23 років. Відповідно до зазначеного виконавчого листа у примусовому порядку з [PERSON] Пологівським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області стягуються кошти у сумі, зазначеній у виконавчому листі, а саме по 46 грн. 25 коп. З розрахунку заборгованості за виконавчим листом від 25.02.2019, виданого Пологівським РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, станом на 31.03.2019 вбачається, що заборгованість перед стягувачем відсутня. Крім того, розрахунки про заборгованість, в яких зазначено про те, що станом на 30.04.2018, 30.11.2018, 31.12.2018 у [PERSON] відсутня була заборгованість за даним виконавчим листом. Ніякої іншої заборгованості ВДВС не встановлено. Відсутність заборгованості вказує на добросовісність сплати коштів відповідно до рішення суду. Щодо незгоди з позовними вимогами в частині індексації розміру відшкодування шкоди. У своїй позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідача суму індексації розміру відшкодування шкоди одноразово у розмірі 54587,40 грн. за період з 01.12.2003 по 31.12.2018. Відповідач вважає, що дана позовна вимога є необґрунтованою через те, що з 01.12.2003 з нього стягувалися грошові кошти у розмірі, визначеному рішенням суду та відображеному у виконавчому листі. Заборгованість за виконавчим документом відсутня і вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач раніше із вимогами про проведення індексації не зверталась, а зараз просить стягнути суму індексації за всі роки. Таким чином позивач навмисно не зверталась з приводу індексації розміру шкоди для того, щоб в подальшому просити суд стягнути одноразово велику суму. Такі дії позивача є зловживанням її правами. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач просить стягнути індексацію розміру шкоди за минулий період, тобто з 01.12.2003. Вказана вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що сплив строк позовної давності. У своєму позові [PERSON] зазначає про те, що до цих вимог не може бути застосована позовна давність відповідно до ст. 268 ЦК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. На думку позивача, поняття позовних вимог щодо індексації розміру стягнення шкоди є похідними від відшкодування шкоди, тому на них не розповсюджуються вимоги щодо позовної давності, при цьому у позові є посилання на п.4 ст.268 ЦК України, який виключено на підставі Закону №4176-VI від 20.12.2011. Такі твердження є безпідставними через те, що позовні вимоги полягають не у стягненні грошових коштів як відшкодування шкоди, а стягнення індексації до вже стягнутої суми відшкодування. Таким чином до вимоги про індексацію розміру відшкодування шкоди також застосовуються вимоги загальної позовної давності через те, що поняття відшкодування шкоди та індексацію розміру відшкодування шкоди не є тотожними поняттями. Підстави незастосування позовної давності до вимог про індексацію розміру відшкодування шкоди закон не містить. Таким чином до вимог про індексацію розміру відшкодування шкоди також застосовується позовна давність, у зв`язку із чим відповідач просить суд застосувати до вимог про індексацію розміру відшкодування шкоди позовну давність. Згідно ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо незгоди з позовними вимогами в частині збільшення розміру відшкодування. У своєму позові [PERSON] просить суд збільшити розмір відшкодування шкоди, який встановлено та зобов`язано сплачувати на її користь грошові кошти у розмірі 1/4 від мінімальної заробітної плати. Вказані позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими у зв`язку із тим, що рішенням суду чітко визначена фіксована сума стягнення грошових коштів у якості відшкодування шкоди, тому підстави для її зміни ним не вбачаються. Позивач на відзив відповідача направила до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач жодним чином не спростовує позовних вимог та жодним чином не спростовує наступні важливі обставини, які зазначені в позовній заяві. Аргументи відповідача зводяться до того, що «індексація розміру відшкодування шкоди» не є тотожним поняттю «розмір відшкодуванню шкоди». Наслідком цього є висновок про необхідність застосування загального строку позовної давності - три роки. Вирішуючи вказане питання вважаємо за необхідне звернути увагу суду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином, загальним правилом є те, що сума розміру відшкодування шкоди може підвищуватись внаслідок підвищення вартості життя, зміни розміру заробітної плати. При цьому очевидним є те, що мова йде про один і той же об`єкт - відшкодування шкоди. Правова природа цих коштів є однаковою, як до так і після індексації. Статтею 268 ЦК України передбачено перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. Серед іншого, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. При визначенні вимог, за якими позовна давність не поширюється, законодавець, вочевидь, виходив зі специфіки певних правовідносин, оскільки предметом захисту та інтересу, в даному випадку, є право чи інтерес, який не обмежений у часі. Таким чином, захист інтересу позивача за ст.1208 ЦК України щодо збільшення розміру відшкодування шкоди, який також є необмеженим у часі, оскільки залежить від виникнення певних обставин у майбутньому (зміни розміру мінімальної заробітної плати чи підвищення вартості життя), є похідним від захисту вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю і до таких вимог позовна давність також не поширюється відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України. Слід зазначити, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить численні рішення, в яких суди різних інстанцій при вирішенні подібних спорів вважають, що позовна давність до індексації розміру відшкодування шкоди не повинна застосовуватись. Окремо наголошує, що вимога про індексацію розміру відшкодування шкоди охоплює в тому числі і період за останні 3 роки, тобто в межах загальної позовної давності. Натомість відповідач без жодних на це обґрунтувань просить відмовити в позові не частково, а повністю. Щодо «незмінності» розміру відшкодування шкоди. Вбачається, що одним із аргументів відповідача є те, що розмір відшкодування шкоди є фіксованим, а тому підстав для його змін немає. Така позиція є хибною. Стаття 1208 ЦК України надає право особі як на індексацію розміру відшкодування шкоди так і на збільшення її розміру, про що детально зазначено у позовній заяві. Враховуючи викладене позивач та її представник вважають, що наведені у відзиві доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та у відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали просили у задоволені позову відмовити з наступних підстав: У позовній заяві [PERSON] просить стягнути з позивача суму індексації у розмірі 54587,40 грн. У якості правового обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ч.1 ст.1208 ЦК України, де встановлено, що розмір шкоди підлягає індексації на підставі рішення суду. Вказана норма закону передбачає індексацію твердої суми, яка підлягає індексації у разі підвищення вартості життя та інфляції. Таким чином визначена рішенням суду сума 46,25 грн. на місяць підлягає індексації відповідно до розміру інфляції за певний період, а індексувати мінімальний розмір заробітної плати не можливо. У своїх же позовних вимогах, [PERSON] фактично просить здійснити перерахунок розміру відшкодування за весь період з прив`язкою до мінімального розміру заробітної плати, а не індексацію. Вказаний перерахунок не передбачений чинним законодавством і це ніяк не можна назвати індексацією і тим більше не можливо застосувати вимоги ч.1 ст.1208 ЦК України. [PERSON] просить збільшити розмір шкоди, яка буде стягуватися в подальшому (на майбутнє) і, при цьому просить застосувати цей розмір за минулий час, і стягнути їх за минулий період, що є неприпустимо. Таким чином, позивач просить стягнути не індексацію, як вона\~зазначає у\~позові, а заборгованість з виплати розміру шкоди, яка на її думку має місце. Про це також свідчить розрахунок, поданий представником позивача 12.08.2019 разом з клопотанням до Бердянського міськрайонного суду. Розрахунок суми відшкодування за 3 роки на суму 30786,50 грн. базується на розрахунку заборгованості за 1 місяць (1/4 мінімальної зарплати «-»(мінус) призначена судом сума до сплати 46,25 грн.) помноженої на кількість місяців у періоді. Але заборгованість у [PERSON] перед [PERSON] відсутня. Крім того, в поданому розрахунку суми 30786,50 грн. присутня помилка в грудні 2016 року на суму 3891,25 грн., оскільки заборгованість за 1 місяць помножена замість 1 періоду на 12. На підтвердження того, що розмір шкоди за виконавчим листом стягувався правильно та того, що заборгованість відсутня, вказує рішення Бердянського міськрайонного суду по справі №310/10813/18 (2/310/920/19) від 02 травня 2019 року. Зазначеним рішенням суд відмовив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за відшкодування шкоди у повному обсязі. Суд зауважив, що позивачка вибрала невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки збільшення розміру стягнення у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати повинно відбуватись у судовому порядку, а до суду [PERSON] не зверталася. Рішення не було оскаржено в апеляційному порядку. Таким чином, 02.05.2019 суд визнав, що до сплати була встановлена сума 46,25 грн., починаючи з 01.12.2003. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Згідно ст.1200 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. На момент призначення суми відшкодування середньомісячний заробіток потерпілого відповідав мінімальному розміру оплати праці, тобто він (середньомісячний заробіток) міг відповідати іншому середньомісячному доходу. Тобто, це не означає, що сума відшкодування повинна відповідати частці саме від мінімальної зарплати. Це доводить те, що при збільшенні мінімальної заробітної плати розмір відшкодування не збільшується автоматично. Аналогічно з вимогою про нарахування індексації позивачка до суду також не зверталася. Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін (п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р.). Це означає, що індексація нараховується в поточному періоді разом з нарахуванням грошового доходу. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коди величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р.). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р.). Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені в Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р.). Тобто те, що позивачка хоче\~стягнути індексацію\~за минулі\~періоди,\~повинно бути\~названо компенсацією\~індексації.\~Але компенсація\~може бути\~призначена у\~випадку затримання\~виплати доходів,\~тобто при\~наявності заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості Пологівською державною виконавчою службою, заборгованість у [PERSON] перед [PERSON] відсутня. В даному\~випадку індексація\~не була\~призначена судом\~через відсутність\~заяви позивачки\~до суду\~і відповідного\~рішення суду,\~не нарахована,\~тому і\~не могла\~бути виплачена\~своєчасно (в\~період коли\~виплачувалися суми\~відшкодування). При цьому суми відшкодування шкоди виплачувалися в строк, оскільки відсутня заборгованість за виконавчим листом №2-1904, тому підстав для призначення компенсації індексації немає. В переліку об`єктів компенсації, вказаних у п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001, не вказано суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. Слід звернути увагу на те, що згідно п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Це ще раз підтверджує, що сума компенсації може бути призначена тільки у випадку наявності заборгованості грошових доходів. Також п.6 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р., говорить про те, що своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. В користуванні відповідача є надані самою позивачкою запити до Пологівської виконавчої служби щодо наявності заборгованості за виконавчим листом №2-1904 для звернення до суду з метою збільшення розміру відшкодування від 07.12.2013, 24.03.2018. Розрахунками заборгованості Пологівської виконавчої служби за виконавчим листом підтверджується відсутність заборгованості у [PERSON] перед [PERSON] . Таким чином, [PERSON] отримувала відповіді про те, що все сплачувалося вірно у сумі 46,25 грн. згідно виконавчого листа №2-1904 від 25.01.2010. Але до суду із заявою про проведення індексації та збільшення розміру відшкодування позивачка не зверталася. Це свідчить про навмисне затягування, звернення до суду з метою отримати велику суму, тоді як збоку відповідача не було вчинено навмисних дій, виплати проводилися у відповідності з вимогами виконавчого листа №2-1904 від 25.01.2010. Щодо твердження позивачки про відсутність коштів для звернення до суду, в позовній заяві самої позивачки вказано, що згідно п.2.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, смертю фізичної особи, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях. Таким чином, індексацію та збільшення розміру відшкодування шкоди за період з грудня 2013 року по травень 2019 року позивачка не отримала з власної вини. Отже немає підстав для нарахування індексації чи компенсації індексації в теперішньому часі за минулий період (п.6 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001). Щодо розрахунків індексації суми відшкодування шкоди. Позивачка у своїй позовній заяві про індексацію та збільшення розміру суми відшкодування, вказує, що сума індексації, була розрахована нею, виходячи з розміру мінімальної зарплати з урахуванням її збільшення. Таким чином у даному позові [PERSON] до [PERSON] розуміння поняття індексації не є вірним з боку позивачки, оскільки вона знову хоче стягнути заборгованість за минулі роки, розраховану власноруч, називаючи це індексацією. Тобто принцип її розрахунку той самий, що і в минулому позові про стягнення заборгованості, за яким їй відмовлено Бердянським міськрайонним судом 02.05.2019. Оскільки початковий розрахунок на суму 54587,40 грн. за даним позовом не був наданий відповідачу, а позивачем заявлено, що розрахунок виконаний у вигляді різниці між мінімальною зарплатою, що змінювалася, починаючи з грудня 2003 р. і встановленою сумою до сплати 46,25 грн., виходячи з розрахунку, слід зауважити про помилки у розрахунку (див. грудень 2011 р. (+2251,70 грн.), з 01.01.2012 по 31.03.2012 (+1998 грн.), грудень 2016 (+3891,25 грн.)). Разом сума не обґрунтованого завищення позову складає 8140,95 грн. на користь [PERSON] Слід зазначити, що з\~06.12.2016 змінилося визначення мінімальної зарплати у ст.3 Закону України «Про оплату праці». Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. А це означає, що мінімальна заробітна\~плата відтепер\~не прив`язана\~до прожиткового мінімуму, про що свідчать зміни, внесені 06.12.2016 до статті 10 Порядку встановлення і перегляду розміру мінімальної заробітної плати, Закону України «Про оплату праці». Отже мінімальна заробітна плата має свою відміну від прожиткового мінімуму динаміку зростання. Так за останні 3 роки, починаючи з червня 2016 року мінімальна зарплата зросла у 2,88 рази з 1450 грн. (черв.\~2016) до 4173 грн. (травень 2019 р.), тоді як прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років за цей же період зріс на 32,4% з 1531 грн. (червень 2019 р.) до 2027 грн. (травень 2019 р.). Тенденція мінімальної зарплати в Україні така, що навіть висококваліфікований працівник може отримувати зарплату на рівні мінімальної. Індексація і підвищення розміру відшкодування у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної зарплати - це дві принципово різні речі. Вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо індексації у сумі 54587,40 грн. не відповідають сутті індексації. Ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р., чітко визначають формулу розрахунку розміру індексації, як результату множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. До грошового доходу відносяться також суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078). Таким чином, при своєчасній подачі заяви до суду і через ухвалення рішення суду, індексація могла бути розрахована від суми 46,25 грн., та могла бути виплачена у разі нарахування одночасно з сумою відшкодування шкоди. Щодо порядку фінансування здійснення індексації грошових доходів населення, згідно ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються (п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р.). Щодо позовних вимог в частині збільшення розміру відшкодування. В тексті позовної заяви присутні неточності. Так, вперше вказано, що сума збільшення складає 1043,25 грн., але далі по тексту вказано, що сума збільшення розраховується як різниця між 1/4 мінімальної зарплати встановленою на 31.05.2019 у сумі 4173 грн. та призначеною сумою до сплати 46,25 грн., тобто 1043,25 грн. - 46,25 грн. = 997 грн. Виходячи з такого розрахунку [PERSON] просить суд збільшити розмір відшкодування шкоди, встановлений рішенням Бердянського міського суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 до 1043,25 грн., таким чином ще раз визнаючи, встановлений розмір відшкодування у сумі 46,25 грн. До того ж [PERSON] знову просить стягувати фіксовану суму, таким чином визнаючи, що перерахунок суми відшкодування не відбувається автоматично. Отже вимоги щодо індексації у розмірі 54587,40 грн. є безпідставними. Також незрозуміло, чому зроблений розрахунок включає суми майбутніх періодів (1043,25 грн. - 46,25 грн.) * 6 = 5982 грн. Тут знову позивач визнає суму 46,25 грн. як щомісячний платіж суми відшкодування шкоди. Таким чином, відповідач вважає безпідставним позов про індексацію за минулий час, оскільки це був вибір потерпілої не звертатися до суду з заявою про індексацію для прийняття відповідного рішення, та враховуючи перекручування поняття індексації і, як наслідок, неправильно проведені розрахунки. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до нього про індексацію та збільшення розміру відшкодуванню шкоди відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, тільки в частині збільшення розміру відшкодування шкоди з дати набрання рішенням чинності, виходячи з наступного. 04.12.2001 вироком Пологівського місцевого суду Запорізької області по кримінальній справі №1-389 [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Рішенням Бердянського міського суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , по 41,49 грн. щомісячно, починаючи з 20.11.2001 по 31.12.2002, а з 01.01.2003 по 46,25 грн. (1/4 мінімальної заробітної плати) до його повноліття, а якщо він буде продовжувати навчання - до 23 років. [PERSON] є дитиною, яка народилася після смерті батька, померлого внаслідок ДТП, винуватцем якого, як вже зазначено, є відповідач - [PERSON] Зазначені вище судові рішення набрали законної сили. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №2-1904/2003 від 27.08.2003 було встановлено зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди, яке є грошовим, тривалим у часі зобов`язанням. Протягом всього періоду часу, з моменту винесення судового рішення по справі №2-1904/2003 та по теперішній час відповідач сплачував на користь [PERSON] суму, яка дорівнює 46,25 грн. Вказаний розмір відшкодування жодного разу у судовому порядку не переглядався та не змінювався. На сьогодні сума 46,25 грн., яка сплачується відповідачем, є вкрай недостатньою, не відповідає рівню життя та не забезпечує і не забезпечувала мінімальних потреб дитини. [PERSON] \~звертається до\~суду з\~даною позовною\~заявою з\~вимогами про\~індексацію розміру\~відшкодування шкоди,\~а також\~збільшення його\~розміру у\~порядку ст.\~1208\~ЦК України,\~з огляду\~на те,\~що з моменту ухвалення судового рішення про відшкодування шкоди значно підвищилась вартість життя, про що свідчить тривале зростання рівня цін на споживчі товари та послуги, інфляційні процеси в Україні. У зв`язку із зростанням рівня цін на споживчі товари та послуги протягом часу нарахування відшкодування значно змінювалась мінімальна заробітна плата. Кошти, що призначені до сплати за рішенням суду (46,25 грн.), як періодичні виплати, не забезпечують реального розміру 1/4 мінімальної заробітної плати. У позовній заяві [PERSON] також просить стягнути з позивача суму індексації у розмірі 54587,40 грн. У якості правового обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ч.1 ст.1208 ЦК України, де встановлено, що розмір шкоди підлягає індексації на підставі рішення суду. Вказана норма закону передбачає індексацію твердої суми, яка підлягає індексації у разі підвищення вартості життя та інфляції. Таким чином визначена рішенням суду сума 46,25 грн. на місяць підлягає індексації відповідно до розміру інфляції за певний період, а індексувати мінімальний розмір заробітної плати не можливо. У своїх же позовних вимогах, [PERSON] фактично просить здійснити перерахунок розміру відшкодування за весь період з прив`язкою до мінімального розміру заробітної плати, з моменту стягнення суми 46, 25 грн. Вказаний перерахунок не передбачений чинним законодавством і це ніяк не можна назвати індексацією і тим більше неможливо застосувати вимоги ч.1 ст.1208 ЦК України. [PERSON] просить збільшити розмір шкоди, яка буде стягуватися в подальшому (на майбутнє) і, при цьому просить застосувати цей розмір за минулий час, і стягнути їх за минулий період, що є неприпустимо. Суд погоджується з думкою відповідача, що позивач просить стягнути не індексацію, як вона\~зазначає у\~позові, а заборгованість з виплати розміру шкоди, яка на її думку має місце. Про це також свідчить розрахунок, поданий представником позивача 12.08.2019 разом з клопотанням до Бердянського міськрайонного суду. Розрахунок суми відшкодування за 3 роки на суму 30786,50 грн. базується на розрахунку заборгованості за 1 місяць (1/4 мінімальної зарплати «-»(мінус) призначена судом сума до сплати 46,25 грн.) помноженої на кількість місяців у періоді. Але заборгованість у [PERSON] перед [PERSON] відсутня. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до ч.2 ст.1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Статтею 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином, відповідно до ст.1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: 1) підвищення вартості життя; 2) збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити, у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю, а саме: чи у зв`язку зі збільшення вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Позивач просить змінити (збільшити) розмір відшкодування шкоди саме у зв`язку з підвищенням вартості життя. У контексті ч.1 ст.1208 ЦК України наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. За змістом ст.\~1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність. Посилання відповідача під час заперечень по суті позову на такі обставини, як: невеликий дохід родини відповідача та відсутність постійного доходу у самого відповідача, судом до уваги не приймаються, оскільки останнім не надано контррозрахунку позовних вимог із зазначенням суми, яку він може сплачувати позивачці. Вказані відповідачем обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial