Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, у якій зазначає, що з квітня 2004 року позивачка постійно проживає в квартирі за адресою [ADDRESS], що на той час належала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. З 2004 по 2008 рік позивачка проживала разом із [PERSON]. Зазначене підтверджується довідкою Дзержинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 березня 2016 року. Квартира, в якій проживали Позивач та [PERSON] складається з двох кімнат, загальною площею 54, 7 кв. м. Всі роботи, повязані із поточним ремонтом, прибиранням квартири та утриманням її у належному стані Позивач та [PERSON] здійснювали спільно. При цьому поточний ремонт квартири виконувався ними самостійно, без залучення сторонніх людей. Кошти на проведення ремонту та підтримання квартири в належному стані витрачались спільно, виходячи із фінансових можливостей кожної. Крім того, між Позивачем та [PERSON] не було розподілу обовязків щодо купівлі продуктів та приготуванні їжі, зазначені обовязки жінки виконували разом. [PERSON], будучи людиною похилого віку, мала проблеми із здоровям, тож Позивач купувала їй ліки та допомагала жінці у догляді за собою. 28 вересня 2008 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] право власності на зазначену квартиру перейшло до відповідачки, про що 09 вересня 2009 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з квартири №35, що знаходиться в м. Харкові, вул. Бакуліна, 9/13, житловою площею 32,0 кв. м., загальною площею 54,7 кв. м. Вище зазначене свідоцтво було зареєстровано КП «Харківським міським бюро технічної інвентаризації» 25 вересня 2009 року, внаслідок чого Відповідач стала власником двокімнатної квартири №35, що знаходиться в м. Харкові, вул. Бакуліна, 9/13. Починаючи з квітня 2004 року та до 28 вересня 2008 року, тобто до дня смерті [PERSON],Позивач доглядала за нею, вони вели спільне господарство,при цьому Позивач самостійно сплачувала комунальні платежі, що було умовою для користування майном. Після смерті [PERSON] та по сьогоднішній день Позивач продовжує проживати в квартирі № 35 в м. Харків, вул. Бакуліна, 9/13, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її. Відповідач після смерті її матері тривалий час не зявлялась за місцем постійного проживання Позивача, а саме в квартирі №35 в м. Харкові, вул. Бакуліна, 9/13, участі у сплаті комунальних послуг та догляді за квартирою не приймала. Жодних заперечень щодо користування Позивачем зазначеною квартирою Відповідачем не висловлювалось. Крім того, Відповідач залишила Позивачу копії документів, що підтверджують її право власності на цю квартиру та копію свого паспорта в якості підтвердження законності проживання Позивача в цій квартирі. У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Заяв про відкладення слухання справи не надійшло. За клопотанням позивачів та у відповідності зі ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає у [INFO]. Відповідач є власником вище зазначеної квартири. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. За час фактичного володіння майном з квітня 2004 року позивачка відкрито, безперервно володіє майном, сплачує комунальні послуги та здійснює капітальний ремонт оселі, тобто дбає про все майно в цілому як про своє власне та несе тягар його утримання. Згідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрию, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваєгься за рішенням суду. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Outcome: approved