Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнень просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], та на яку накладено арешт на підставі повідомлення ДВС Комінтернівського району м. Харкова, № 2754 від 21.02.2006 року, держ. викон. Зимогляд В.В. (реєстр обтяження № 2929960, зареєстрований 02.03.2006 року 13:15:10 реєстратором Перша харківська державна нотаріальна контора). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 05.04.2004 року належить квартира [ADDRESS]. У липні 2015 року їй стало відомо про те, що у 2006 році на її квартиру накладено арешт Комінтернівським ДВС. При цьому згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості власником нерухомого майна, на яке накладено арешт, значиться [PERSON] Зазначена обставина порушує права позивача щодо розпорядження власністю. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач - Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання представника не направив. До матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами. Третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності третьої особи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.08.2004 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири, у відповідності до умов якого [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано у КП «Харківське МБТІ» 09.08.2004 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. При цьому, з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 22.07.2015 року вбачається, що квартира [ADDRESS] 09.08.2004 року зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON], однак 02.03.2006 року Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 2754, 21.02.2006 року ДВС Комінтернівського району м. Харкова зареєстровано обтяження (арешт) квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ст.391 ЦК України). Статтею 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 15.05.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS] позивач набула у 2004 році, тобто до реєстрації обтяження (арешту) вказаного нерухомого майна, що належало [PERSON]. Враховуючи, що накладення на підставі повідомлення ДВС Комінтернівського району м. Харкова, 2754 від 21.02.2006 року, арешту на квартиру [ADDRESS] порушує законні права її власника на розпорядження майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved