Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] року померла рідна сестра позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Спадкоємці по закону першої черги відсутні, спадкоємці по закону другої черги є позивач [PERSON] (рідна сестра по матері) та [PERSON] (рідний брат по матері). В травні 2013 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого все майно, яке буде належить спадкодавці на момент смерті заповідається [PERSON], 1942 року народження. [PERSON] заяву в прийнятті спадщини не подавав, інші спадкоємці за законом або заповітом відсутні. Смерть [PERSON] була пов'язана з трагічним насильством, а саме померла вона в результаті вбивства, скоєного рідним племінником. Після смерті сестри, декілька місяців велось досудове розслідування та судовий розгляд, де позивач вимушена була приймати участь як свідок. З 12.05.2014 року по 05.06.2014 рік [PERSON] перебувала у лікарні. 05.06.2014 року позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва, але у такій видачі їй було відмовлено, через пропуск строку для прийняття спадщини на 2 дні. У зв'язку з чим просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON], яка померла [INFO] року, строком два місяці. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує, просить суд їх задовольнити. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2014 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України. [PERSON] заповіла все майно, яке на день смерті буде належати їй - [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 2812 від 11.01.1994 року та технічним паспортом реєстровий номер 227/36063 Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 38039634 від 04.08.2014 року, виданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] встановлено, що спадкова справа не заводилась. [PERSON] в період з 12.05.2014 року по 05.06.2014 рік перебувала на лікуванні, що підтверджується довідкою № 382 виданою КУ «Міською клінічною лікарнею екстреної та швидкої медичної допомоги». Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частина 5 статті 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Сукупність досліджених доказів свідчить про можливість визнання пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки зазначені нею докази не спростовуються матеріалами справи, що є підставою для визначення їй, як спадкоємиці за заповітом, додаткового строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри - [PERSON], померлої [INFO] року, тому її позов підлягає задоволенню. Спадкоємець після визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши його в два місяці, оскільки такий строк буде достатнім для реалізації позивачем свого права на подачу заяви про прийняття спадщини у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved