Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] за участю Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, визнання дитини такою, що позбавлена батьківського піклування та встановлення опіки відносно дитини. Позов мотивований тим, що вона є бабою зазначеної дитини [PERSON]. Її батьки про дитину не піклуються. Дитина проживає з позивачем. Через те, що дитина проживає постійно з нею, але без батьків, хоча для належного захисту їх прав та інтересів вона повинна мати законного представника, тому просила встановити опіку над дитиною. Позивач вважає, що відповідачів належить позбавити батьківських прав відносно дочки, оскільки вони відмовилися від виконання своїх батьківських обов»язків. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просили суд задовольнити позов, вказуючи, що дитина позбавлена батьківського піклування і ніхто, крім позивача, не доглядає та не утримує дитину, натомість необхідно встановити опіку над онукою для представлення її прав та інтересів, в тому числі і для навчання у школі, оформлення документів тощо. Позивач пояснила, що протягом двох років опікується малолітньою [PERSON]. За цей час відповідачі не цікавилась дитиною, не відвідували її, не проявляли батьківського піклування та турботи. Належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі до судового засідання не з'явилися. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходила. [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу у його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], та висновок про можливість громадянки [PERSON] бути опікуном малолітньої дитини [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей. [PERSON] народилася [INFO] у м. Вінниці. Батьками дитини є : [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області серії [NUMBER]. Син позивача [PERSON] (Відповідач-1) перебував у шлюбі із [PERSON] (Відповідач-2) та після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір'ю [PERSON] Мати дитини не заперечувала, щоб її дочка з грудня 2016 року проживала з бабусею - [PERSON] - позивачем у справі, про що вона надала пояснення від 23.12.2016 року на ім'я начальника Служби у справах дітей Вінницької міської ради та згідно з нотаріально посвідченою заявою від 13.05.2018 року, засвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. та зареєстрованою в реєстрі № 622, визнає, що з того часу участі у вихованні дитини не приймає, догляд та її утримання не здійснює. З грудня 2016 р. дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 30.03.2018 №1336 . 29.03.2018 року сусідами позивача - [PERSON] та [PERSON] був складений акт, посвідчений керівником управлінської компанії ПП «Бокуд» Олєшко Ю.М. про те, що по [ADDRESS] проживає [PERSON], батьки з нею не спілкуються, участі у вихованні не приймають, матеріальну допомогу не надають. Батько [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2010 року. [PERSON] знаходиться на утриманні бабусі [PERSON]. Батько дитини у заяві від 24.09.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. та зареєстрованої в реєстрі № 1107 стверджує про те, що у вихованні дитини участі не приймає, догляд за дитиною та її утримання не здійснює та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки, а також щодо проживання дитини з бабусею [PERSON] Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено про те, що позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок від 01.10.2018 року № 01-00-011-45489 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з цим висновком з грудня 2016 року мати дитини [PERSON] проживала окремо від дочки, близько двох років не підтримувала родинних відносин з нею, не цікавилася її життям та розвитком, не надавала матеріального утримання. Батько дитини [PERSON] не проживав з дочкою з 2010 року. Протягом майже восьми років не цікавився життям, розвитком та навчанням дитини, не надавав їй матеріального утримання. Питання надання висновку щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дитини [PERSON], баби дитини [PERSON] Дитина повідомила, що одяг, продукти харчування їй купує бабуся, а батьки коштів не надають, вона не спілкується зі своїм батьком протягом багатьох років, а з мамою вона зустрічалася лише декілька разів, коли бабуся приводила її на зустріч. На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочки [PERSON], її навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки не спілкуються з дочкою, не виявляють турботи та інтересу до її життя, внутрішнього світу, не надають підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку батьків суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками з виховання дитини, байдужість до її долі. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно дочки [PERSON], [INFO]. В той же час, дитина позбавлена батьківського піклування та потребує юридичного захисту своїх прав, які позивач не може забезпечити, оскільки не має для цього відповідних правових підстав, так як є бабою, а батьки дитини не позбавлені батьківських прав. Відповідно до пункту 2.2 статті Наказу № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року Про затвердження правил опіки та піклування, якщо батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи що є підтвердженим фактом і також є підставою для звернення до суду для захисту прав дітей. Зволікання з оформленням опікунства суперечить загальним засадам Закону України «Про охорону дитинства», оскільки з метою забезпечення реалізації прав дітей на життя, охорону здоров'я, освіту та соціальній захист їм потрібен призначений судом або органом опіки та піклування опікун (піклувальник). Статтею 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» визначено, що: - дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; - діти, позбавлені батьківського піклування - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місце знаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. Як зазначено у частинах 3 та 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Статтею 62 цього ж Кодексу визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Частиною першою статті 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Згідно з ч. 3 статті 63 цього ж Кодексу суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною третьою ст. 243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним. Згідно з пунктами 3, 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, органами опіки та піклування є районні держадміністрації. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. На запит суду наданий висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 25.01.2019 №31-00-011-3978 про можливість громадянки [PERSON] бути опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При складанні цього висновку взято до уваги те, що [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON] та бажання дитини проживати у її сім'ї. Служба у справах дітей Вінницької міської ради вважає, що позивач може бути опікуном малолітньої онуки [PERSON], [INFO], якщо судом при розгляді справи буде встановлено, що малолітня [PERSON] є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Вказаний висновок мотивований тим, що у сім'ї [PERSON] проживає малолітня [PERSON], [INFO], яка є її онукою. Працівниками відділу опіки та піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради та відділу опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування було проведено обстеження умов проживання позивача та її сім'ї, за результатами якого з'ясовано, що сім'я проживає за адресою: [ADDRESS], загальною площею 17,1 кв.м, яка належить на праві власності [PERSON] та є придатною для проживання в ній малолітньої дитини. Між [PERSON] та дитиною склалися теплі родинні відносини. Дитина хоче проживати у її сім'ї. Громадянку [PERSON] ознайомлено з правами та обов'язками опікуна. Відповідно до ст.167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Судом встановлено, що також визнається органом опіки та піклування, що дитина проживає з позивачем з грудня 2016 року в [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. У вказаному житловому приміщенні, дитина ніколи не проживала з батьками. Батько дитини не проживає за місцем реєстрації свого місця проживання з 2010 року, що підтверджується актом з місця проживання від 29.03.2018 №396 та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 01.10.2018 №01-00-011-45489. Позивач в своїх поясненнях повідомила суд паро те, що найближчим часом вона звернеться до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Судом враховано положення п. 38 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року про те, що діти, позбавлені батьківського піклування, не можуть бути влаштовані в сім'ї осіб, які позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені. Суд достеменно встановив, що [PERSON], хоча і залишається зареєстрованим за адресою : [ADDRESS], але в цьому житловому приміщенні не мешкає з 2010 року і не є членом сім»ї позивача [PERSON] Виходячи із зазначених норм права, що регулюють виниклі правовідносини, і враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов до переконання про те, що дитина [PERSON] позбавлена батьківського піклування як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦК України, і вважає доцільним встановити опіку над нею та призначити їй опікуна в особі її баби - позивача [PERSON], яка виявила таке бажання. Обмеження для опікуна, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно неї відсутні. Дитина проживає разом з позивачем, яка забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню у відшкодування витрат за сплачений судовий збір 1409, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved