Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 04 жовтня 1997 року одружилася з відповідачем, [PERSON]. Перебуваючи у шлюбі вони придбали автомобіль Citroen Berlingo пасажирський, білого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був оформлений на імя відповідача. На початку липня 2015 року, через погіршення сімейних відносин, позивач пішла проживати окремо у винайнятій квартирі в м. Черкаси. На початку жовтня 2015 року вона звернулася до Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області із заявою про заборону відчуження спільного автомобіля без її згоди. Проте, в усній формі дізналася, що її чоловік, відповідач по справі, 28 липня 2015 року без її згоди продав автомобіль [PERSON]. З огляду на викладене позивач вважає, що її права порушені, оскільки відповідач, [PERSON], як співвласник спірного автомобіля, не мав права відчужувати спірний автомобіль без письмової згоди позивача. Тому позивач була змушена звернутися до суду та просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Citroen Berlingo, що був укладений між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, та пояснили що [PERSON] взяв у [PERSON] гроші в борг, про що написав розписку, згідно якої мав повернути кошти, а в разі їх не повернення мав переоформити на неї автомобіль. В звязку з тим, що гроші він не повернув, тому переоформив на [PERSON] автомобіль. Розписка про те що [PERSON] брав гроші в борг у [PERSON] на час розгляду справи не зберігалась. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-СР № 121025 від 15.10.2015 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.10.1997 року, та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Сторони в період шлюбу разом та за спільні кошти придбали автомобіль Citroen Berlingo пасажирський, білого кольору, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем [PERSON] Відповідно до довідки-рахунку серії ААЕ № 173995 від 28.06.2015 року виданої Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля Citroen Berlingo пасажирський, білого кольору, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] не надавала письмової згоди на укладання договору купівлі-продажу автомобіля. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється дочкою позивача та відповідача [PERSON], суду пояснила, що влітку 2015 року їй батько говорив, що можливо продасть автомобіль, та будуть кошти їй на навчання. Чи знала мати про намір батька щодо продажу автомобіля їй не відомо. Відповідно до \~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу \~є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки для продажу спільної сумісної власності подружжя та укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово, а позивач такої згоди не надавала. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved