Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловому будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS], на праві приватної власності в цілому належить [PERSON] . На цей час в належному позивачу будинку за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , онука позивача - [PERSON] , [INFO] , та її дальня родичка - відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] фактично не проживає в належному позивачу будинку з січня 2014року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 10.12.1988 року, виданого Виконавчим комітетом Харківського районного ради народних депутатів, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що також підтверджується копію технічного паспорту на вказане домоволодіння, а також будинковою книгою. Згідно з довідкою, що видана виконавчим комітетом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 25.03.2019 вих.№223, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , онука позивача - [PERSON] , [INFO] , та її дальня родичка - відповідач [PERSON] , [INFO] . До позовної заяви долучено акт депутата Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 23.03.2019 року, відповідно до якого, [PERSON] фактично не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 01.01.2014 року. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ,тривалий час, а саме з 01.01.2014 року, покинув спірне житло добровільно, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Згідно з положеннями ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному будинку з 01.01.2014 року, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що ускладнює реалізацію прав позивачки, крім того, в судове засідання [PERSON] не з`явилась і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved