overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.09.2012р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1049 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Взаємна любов, повага один до одного, дружба, взаємодопомога відсутні. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовну заяву про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти її задоволення. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гатіятуліна) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2012р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1049, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.10.2016р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №2121 у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що стосунки з відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2016р., про що у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №2121, відповідно до копії свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . відповідно до свідоцтва про народження. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.11.2016р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між сторонами частіше виникають скандали та суперечки, свідком яких є малолітній син, що негативно впливає на його психічний стан, оскільки стає нервовою та погано спить. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та зазначила, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач в судовому засіданні зазначив про необхідність збереження шлюбу, однак не заперечував проти його розірвання. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON]. (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2016р., про що у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №2351, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.6). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не проживають разом біля двох місяців, а збереження шлюбу істотно порушує право позивача через категоричність останньої до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.09.2011р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1153 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що через певний час після укладення шлюбу у сторін почали погіршуватись стосунки та виникати суперечки, а з березня 2016 року сторони припинили ведення спільного господарства та проживати однією сім`єю. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача так і інтересам відповідача. 07 грудня 2018р. позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1153, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER]. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити свою дошлюбне прізвище. Враховучи вимогу [PERSON] щодо відновлення їй прізвища, суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу та змінити прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу на «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.01.2008р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №20 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя сторін не склалось, оскільки постійно виникали непорозуміння. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив слухати справу за його відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2018р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №20, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.09.2009р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1865 у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2009р., про що у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї складено актовий запис №1865, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім'я, а збереження шлюбу істотно порушує права сторін через категоричність до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.09.20125р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1301 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактично сторони проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідач в судовому засіданні визнав позов. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2012р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1301, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Ві шлюбу сторони мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.8,9). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право позивача через категоричність останньої до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON]. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.09.2014р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1424 Відділом державної РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різний погляд на сімейне життя між сторонами, у зв'язку з чим стали частими сварки, конфлікти та непорозуміння. Фактично сім`я припинила своє існування, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за викладеними в позові обставинами та просила задовольнити . Крім того, зазначила, що категорично заперечує проти примирення, оскільки сторони намагались примиритись, однак більше двох тижнів не змогли прожити разом через виникнення постійних сварок. Проти проведення заочного розгляду справи заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про розгляд судом належним чином повідомлявся, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON]. та [PERSON]. (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2014р., про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві складено актовий запис №1424, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не має наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує її права через категоричність до примирення. З пояснень позивача, встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.11.2016р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №350 у Фастівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2016р., про що у Фастівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено актовий запис №350, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13.07.2013р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №761 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013р., про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №761, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім'я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved