Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], баком якої у свідоцтві про народження зазначено відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені, з 2017 року, через несумісність характерів та різних поглядів на життя. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Дитина залишається жити з позивачем. Просила суд розірвати шлюб, між нею та [PERSON], який зареєстрований 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області та залишити позивачу її дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, до його початку надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала. Просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 13 липня 2018 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON], 26 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 276. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO], про що зроблено відповідний запис за № 55. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову в частині зміни прізвища.

Outcome: approved