Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 46). Позовні вимоги мотивує тим, що 29.03.2003 року помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0147334 від 21.03.1997 року, за № 334, виданого на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації за № 15-р від 16.01.1997 року. Позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті діда [PERSON], оскільки проживала з ним з самого дитинства і до дня його смерті, фактично дід її виховував змалку, оскільки мати позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище Ланова) [PERSON] померла ще 21.10.1993 року. Інші спадкоємці за законом першої та другої черги, та спадкоємці за заповітом відсутні. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивач не має можливості, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений. За даних підстав позивач вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт, що вона дійсно перебувала на утриманні свого діда [PERSON] в період з 1993 року до дня смерті останнього, а також просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, а представник відповідача сільський голова Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області уточнені позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29.03.2003 року в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 349151, виданого повторно 21.04.2016 року (а.с. 4). Спадкодавець на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою № 436, виданою Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області 05.05.2016 року (а.с. 30). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0147334 від 21.03.1997 року, за № 334, виданого на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації за № 15-р від 16.01.1997 року. Той факт, що за життя [PERSON] дійсно набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), підтверджується копією листа Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області за № 29-28-99.3-503/2-16 від 30.05.2016 року (а.с. 12); копією списку членів КСП «Мир», в якому під № 334 значиться [PERSON] (а.с. 20-24); копією акта розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по Степанівській сільській раді, в якому під № 335 значиться [PERSON] (а.с. 14-16); копією витягу з Протоколу № 1 загальних зборів власників сертифікатів земельних часток (паїв) ТОВ СОП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області від 29.01.2000 року (а.с. 17-18); копією витягу з Протоколу № 1 загальних зборів власників сертифікатів земельних часток (паїв) ТОВ СОП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області від 17.03.2001 року (а.с. 19); довідкою № 780, виданою виконкомом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 12.09.2016 року (а.с. 48); довідкою № 812, виданою виконкомом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 23.09.2016 року (а.с. 49). Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті діда [PERSON], оскільки проживала з ним з самого дитинства і до дня його смерті, фактично дід її виховував змалку, оскільки мати позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище Ланова) [PERSON] померла ще 21.10.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 213681, виданого повторно 08.09.2003 року (а.с. 5), а батько [PERSON] після смерті матері в 1993 році переважно перебував на заробітках і не міг повною мірою забезпечити їй допомогу та виховання. Зазначені обставини підтверджуються копією акта, складеного в присутності сусідів, затвердженого 10.06.2016 року Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 26); копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-АМ № 480894 від 18.05.1988 року (а.с. 6); довідкою Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 437 від 05.05.2016 року (а.с. 29) та письмовими заявами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] з самого дитинства і до дня смерті свого діда [PERSON] проживала разом з ним, він здійснював її виховання та утримання як неповнолітньої, оскільки її мати [PERSON] (дошлюбне прізвище Ланова) Г.Я. померла ще 21.10.1993 року, а батько [PERSON] після смерті дружини переважно перебував на заробітках (а.с. 59, 60). Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї частки, яка закликається до спадкоємства. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємицею після смерті діда [PERSON] як непрацездатна особа, яка перебувала на його утриманні більше одного року, а саме: з 1993 року до дня смерті спадкодавця 29.03.2003 року, тому має право на спадкування. Спадкоємці першої та другої черги за законом, та спадкоємці за заповітом відсутні, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 437 від 05.05.2016 року (а.с. 29); копією листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 09.09.2016 року за № 2433/02-17 та копією листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17.09.2016 року за № 2511/01-16 (а.с. 32, 45). Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Юридичний факт, який просить встановити позивач, має для неї юридичне значення, так як від нього залежить виникнення її спадкових прав після смерті діда [PERSON], тому суд вважає дану вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до норм ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті 29.03.2003 року [PERSON] позивач прийняла згідно норм ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), так як напротязі шести місяців з моменту його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: розпорядилася особистими речами померлого, у неї на руках знаходився сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім'я спадкодавця, але який вона в даний час втратила. Цей факт підтверджується копією акта, складеного в присутності сусідів, затвердженого 05.05.2016 року Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 27). Факт втрати оригіналу сертифіката підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 21.04.2016 року за № 17 (а.с. 11), в зв'язку з цим Вінницька районна державна нотаріальна контора не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 09.09.2016 року за № 2433/02-17 (а.с. 32). Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» визначено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку, (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON]\~\~на законних підставах володів та користувалася\~вищезазначеним спадковим майном, а [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті.\~\~ Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити за позивачем судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved