Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власницею житлового приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі прописаний її онук, [PERSON], [INFO]. У 2011 році її онук виїхав у інше місто і з того часу жодних відомостей про себе він не повідомляв. Ніякого зв'язку з ним вона не підтримує, в квартирі його майно відсутнє, проте вже тривалий час її онук не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає у іншому місті вже три роки та не бажає добровільно знятися з реєстрації. Останній зв'язок між нею та [PERSON] був у 2013 році, він зателефонував і пояснив, що живе і працює у Російській федерації, у місті Тольятті. З того часу між нею та відповідачем зв'язку не має. [PERSON] не проживає з нею, комунальні послуги по утриманню квартири вона сплачую самостійно, ніякої участі по утриманню квартири [PERSON] не приймає та нею не користується, добровільно знятися з реєстрації не бажає і таким чином перешкоджає користуватися та розпоряджатися приватним майном, що є причиною звернення до суду з даною позовною заявою. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], міста Першотравенська та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20 березня 2001 року посвідченого керівником промислово-товарної біржі міста Першотравенська Дніпропетровської області Барановою О.В. та зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації 23 березня 2001 року. Відповідач по справі [PERSON] є онуком позивача. [PERSON] прописаний у спірній квартирі на правах члена сім'ї, що підтверджується довідкою виданою ПП «Комунальщик-3» від 08 жовтня 2014 року. У 2011 році відповідач добровільно виїхав зі спірної квартири на постійне місце проживання у інше місто. Відповідно до акту виданого Приватним підприємством «Комунальщик-3» №295 від 02 грудня 2014 року, [PERSON] прописаний, але з липня 2011 року не проживає за адресою [ADDRESS]. Оскільки відповідач добровільно виїхав у 2011 році зі спірної квартири, відсутній без поважної причини в зазначеній квартирі понад один рік, не виявляє наміру та бажання вселитися у спірну квартиру, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] а що стосується позовних вимог [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; статті 405 ЦК України). Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: partial