Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], її колишнього чоловіка, та [PERSON], сина, в якому просить винести рішення про визнання їх особами, які втратили право на користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації в будинку її проживання, належному їй на праві приватної власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул.Некрасова, 5, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку разом з нею зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.02.2017 року шлюб з [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили. Колишній чоловік самостійно забрав з будинку свої речі і перейшов проживати до іншого будинку, але зволікає з виконаням її прохання щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою, на повторні звернення ніяк не реагує. В будинку відсутні будьякі речі, приналежні колишньому чоловікові. Будинок належить їй на праві приватної власності і придбавався до укладення шлюбу з [PERSON], тобто він втратив будьяке право на користування житлом у вказаному будинку. Спільно з нею проживає її хвора матір, а також син від попереднього шлюбу та син від шлюбу з [PERSON] [PERSON], який є повнолітнім. Останній веде асоціальний спосіб життя, своєю поведінкою демонструє байдужість до хворої баби та її самої, як до матері. З причини зловживання алкогольними напоями систематично вчиняє сварки вдома, погрожує фізичною розправою у випадках висловлювання зауважень на його поведінку та інші дії, небезпечні для оточуючих його людей. Він умисно трощить меблі в будинку, сокирою пошкодив покриття на підлозі. З причини небезпечної поведінки і неможливості припинити його хуліганські дії в сім`ї, вона змушена була неодноразово звертатися до поліції за захистом від протиправних дій свого сина. Це може бути підтверджено долученими до позову копіями протоколів, які свідчать про багаторазове притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. На її прохання до сина зважувати на поганий стан її здоров`я та її матері також, той ніяким чином не реагує. Її хворобливий стан підтверджується документами з лікарні. Такі стосунки з сином склались давно, і вона більше не має змоги проявляти терпіння до вказаних знущань сина над нею та його недбалістю до майна в будинку. Це вона може підтвердити фотознімками, зробленими всередині будинку. Син на даний час залишив будинок і проживає в м.Києві, оскільки переховується від поліції, ухиляючись від відповідальності за допущені правопорушення. Він припинив спілкування з нею і упродовж останніх кількох місяців вдома не був. Припускає, що він знімає житло в м.Києві, але своєї адреси їй не надає. Оскільки син залишає без належного реагування її прохання охайно відноситись до житла та предметів побуту в будинку, демонструє зухвалу неповагу до співмешканців, на заходи адміністративного впливу не реагує, [PERSON] слід примусово виселити без надання йому іншого приміщення. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідачі, з огляду на положення ст.74 ЦПК України, вважаються повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки позивач надав доказ про звернення через газету з оголошенням про даний позов та про час і місце його розгляду. Згідно з вимогами ст.224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача можливий заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: вул.Некрасова, 5, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку разом з нею зареєстровані [PERSON] колишній чоловік, та [PERSON]- її повнолітній син. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.02.2017 року шлюб з [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили. Колишній чоловік близько року назад самостійно забрав з будинку свої речі і перейшов проживати в інший будинок, але зволікає з виконаням прохання позивача щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою, на повторні звернення ніяк не реагує. В будинку відсутні будьякі речі, приналежні колишньому чоловікові. Будинок належить позивачці на праві приватної власності і придбавався до укладення шлюбу з [PERSON], тобто останній втратив будьяке право на користування житлом у вказаному будинку. Спільно з позивачкою проживає її хвора матір та син від попереднього шлюбу, а також син від шлюбу з [PERSON] [PERSON], який є повнолітнім. Останній веде асоціальний спосіб життя, своєю поведінкою демонструє байдужість до хворої баби та позивача, його матері. З причини зловживання алкогольними напоями [PERSON] систематично вчиняє сварки вдома, погрожує фізичною розправою у випадках висловлювання зауважень на його поведінку та дії, небезпечні для оточуючих його людей. Він умисно трощить меблі в будинку, сокирою пошкодив покриття на підлозі. З причини небезпечної поведінки і неможливості припинити його хуліганські дії в сім`ї, позивачка змушена була неодноразово звертатися до поліції за захистом від протиправних дій свого сина. Зазначені факти підтверджені долученими до позову копіями протоколів, які свідчать про багаторазове притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. На прохання позивача до сина зважувати на поганий стан її здоров`я та її матері також, [PERSON] ніяким чином не реагує. Хворобливий стан позивача підтверджується документами з Борзнянської ЦРЛ. Вказані стосунки з сином склались давно, і позивач більше не має змоги проявляти терпіння до вказаних знущань сина над нею та його недбалістю до майна в будинку. Вказане підтверджено фотознімками, зробленими всередині будинку проживання. Син позивачки на даний час залишив будинок і проживає в м.Києві. Він припинив спілкування з позивачкою і упродовж останніх кількох місяців вдома не був. Позивачка припускає, що син знімає житло в м.Києві. Оскільки син залишає без належного реагування прохання позивачки охайно ставитися до житла та предметів побуту в будинку, демонструє зухвалу неповагу до співмешканців, на заходи адміністративного впливу з боку поліції не реагує, [PERSON] слід примусово виселити без надання йому іншого приміщення. Відповідно до ст.116 ЖКУ, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Ст.41 Конституції, ст.316-321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, як це зазначено у ст. 321 ч.2 ЦК України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними. На підставі викладеного і відповідно до ст.ст. 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України, ст. ст.\~\~212-215,\~224 ЦПК України,\~суд, -

Outcome: approved