Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого у виконкомі Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 19.10.2008 року (а/з №03) та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні стосунки припинені. Сім'ю відновити неможливо. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулась до суду з позовом та просила суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття, а також судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що на даний час працевлаштована, однак попереджена про звільнення з 16.06.2014 року. Також вказала, що батько відповідача дійсно інвалід 3 групи, однак проживає та знаходиться на утриманні працездатної матері відповідача. Таким чином, відповідач навмисно ухиляється від утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо розірвання шлюбу та сплати мінімальної суми аліментів на утримання дитини передбаченої законодавством, в решті позовних вимог просив відмовити. Суду пояснив, що працює та має задовільний стан здоров'я. Тому не спроможний сплачувати 800 грн. щомісячно на утримання дитини. Крім того на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, інвалід 3 групи. В наступні судові засідання відповідач не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками, про що свідчать розписки про отримання судових повісток (а.с.23,29). Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд, враховуючи думку позивачки, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2008 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, а/з №03 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки №237 від 02.04.2014 року, виданої виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Наказом директора районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №18-к від 11.04.2014 року, [PERSON] попереджена про наступне звільнення з 16.06.2014 року (а.с.25). Відповідач не проживає з позивачкою однією сім'єю, не надає допомоги на утримання дитини. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Встановленим фактичним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Таким чином, твердження відповідача про неможливість у зв'язку з задовільним станом здоров'я сплачувати аліменти, на переконання суду не є обставиною, що звільняє від обов'язку утримувати дитину. Як вбачається з довідки Тростянецької ЦРЛ від 08.04.2014 року, [PERSON] протипоказана робота у холодних, вологих приміщеннях терміном один рік (а.с.19). Зазначене не є перешкодою для працевлаштування за рекомендаціями лікарів та віднайдення способів доходу для утримання дитини. Крім того, відповідач на даний час працевлаштований, має заробіток. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК серії 10ААВ №537267 батьку відповідача [PERSON], [INFO] встановлена третя група інвалідності (а.с.18). Однак, сама по собі вказана довідка не значить, що саме відповідач утримує свого батька. В судовому засіданні з пояснень позивачки та відповідача зокрема, встановлено, що батько проживає з матір'ю відповідача у шлюбі. Мати є працездатною. Відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено, що його батько знаходиться на його утриманні, а не своєї дружини. Крім того, доводи відповідача про перебування на його утриманні батька у зв'язку з інвалідністю, судом також не можуть бути враховані, оскільки чинним законодавством передбачена можливість отримання допомоги по інвалідності. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений в розмірі 1 032,00 грн. починаючи з 1 січня, 1 059 грн. починаючи з 1 липня та 1 102,00 грн. починаючи з 1 жовтня. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 800,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, враховуючи, що відповідач працевлаштований, суд вважає за необхідне стягнути з нього кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно і до досягання сином повноліття. Таким чином, покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 вказаної статті, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позову. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати в сумі судового збору, підтвердженого фінансовим документом в розмірі 243,60 грн. (а.с.1) та судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved