Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору\~Органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на теперішній час їй складно одноосібно утримувати дитину. Дитина росте, витрати позивачки на їжу, одяг, розвиток дитини та її дозвілля постійно зростають. До того ж помешкання позивачкою орендується, що в свою чергу створює додаткове фінансове навантаження на сімейний бюджет Стягнення аліментів за рішенням суду в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно не може в дійсності забезпечити і половини нагальних потреб дитини, що створює суттєвий дисбаланс обов`язків батьків. Крім того, сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 25 березня 2021 року. Судове засідання 25 березня 2021 року відкладено на 06 травня 2021 року з підстав неявки відповідача. У судове засідання 06 травня 2021 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Суд, з урахуванням наявності заяви від представника позивача про розгляд справи без особистої участі, у зв`язку з нез`явленням належним чином сповіщеного відповідача до суду, проходить до висновку про доцільність розгляду справи за наявними матеріалами. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 14.10.2013р. по справі №125/2308/13-ц шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу, [INFO] у сторін по справі, народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.03.2016р. по справі №125/479/16-ц з відповідача були стягнуті аліменти в розмірі 1000,00 грн. Позивачка разом з дитиною проживає в орендованій трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Також, відповідно до вказаної норми СК України саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому обов`язок батьків дитини по утриманню дитини є спільним, на чому в сімейному законодавстві робиться акцент. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки, згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок по утриманню дитини лежить як на батькові, так і на матері, отже забезпечення спільної дитини повинно покладатися на обох. Частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, наголошує: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України та 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, позовні вимоги про зміну способу стягнення з твердої суми на1/4 від доходу відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved