Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17.04.2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею і знаходиться на її утримання після припинення подружніх стосунків. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, будучи працездатним, маючи постійний заробіток, оскільки працює в Чернівецькому економіко-правовому коледжі, тому просила стягнути аліменти у частці від його доходу, по 1/3 частині щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття. Вказує також, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за сином до досягнення ним трьох річного віку, і сама потребує матеріальної допомоги, тому просила стягнути з відповідача на своє утримання по 1 / 5 частині всіх видів його заробітку до 10.09.2021 року, тобто до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав частково та у відзиві на позовну заяву вказував, що з часу погіршення стосунків із позивачкою всіляко допомагав у вихованні та утриманні сина, він працює викладачем у Чернівецькому економіко-правовому коледжі, коштами, які заробляє, окрім забезпечення сина змушений допомагати батькам, які потребують матеріальної допомоги за станом здоров`я, а заявлені позивачкою вимоги не відповідають його матеріальному положенню та поставлять його у скрутне становище, тому просив стягнути аліменти на утримання сина у розмірі по 1/5 частині всіх видій його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, та на утримання позивачки у розмірі по 1/6 частині всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 17.04.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачкою. Як передбачено частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019р. - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ст.8 цього Закону у 2019 році встановлено розмір мінімальної заробітної плати у 4173 гривні. Враховуючи викладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дитини відповідно до її віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, а також з урахуванням тієї обставини, що відповідач має сталий дохід, розмір аліментів слід визначити у частці від його доходу, що на одну дитину має бути 1/4 частина і такий розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. ?Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач працює та має сталий заробіток (дохід), на користь позивача на її утримання належить стягнути по 1/6 частині від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною віку трьох років, тобто до [INFO] . Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial