Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] з 28.09.1975 року, який зареєстрований в виконкомі Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за актовим записом № 45. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 серпня 2013 року шлюб між ними розірваний. Угоду про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними набуто таке майно: автомобіль ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску, колір сіро-блакитний. Даний автомобіль являється об'єктом права спільної сумісної власності так як придбався ними ще у шлюбі, але зареєстрований на ім'я її колишнього чоловіка. Придбаний ними під час шлюбу вищевказаний автомобіль відповідач привласнив собі та самостійно ним користується, забрав ключі від автомобіля і документи собі, і не дає їй можливості користуватися даним автомобілем. В зв'язку з викладеними вище обставинами позивач звернулась до суду з даною позовною заявою та просить визначити ідеальні частки подружжя, а саме її та відповідача в майні - автомобіль ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску, колір сіро-блакитний без його реального поділу; залишити даний автомобіль у їх спільній частковій власності; установити режим користування автомобілем по дням: їй - у парні дні, відповідачу - у непарні дні; зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні даним автомобілем. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.08.2013 року по справі №128/3628/13-ц шлюб сторонами по справі, який зареєстрований 28.09.1975 року в виконкомі Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 45, - розірвано. Дане рішення суду набуло чинності 19.08.2013 року. За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску, колір сіро-голубий, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], легковий седан, що не заперечується сторонами, тому дана обставина в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.09.1996 року (а.с.12) відповідач [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску, колір сіро-голубий, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], легковий седан. Положеннями ЦК та СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку успадкування; 3) майно, набуте нею, ним, за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, автомобіль марки ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску, колір сіро-голубий, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], легковий седан є спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст.68 цього ж Кодексу). Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається, за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, визнання відповідачем позову не суперечить Закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позов в частині визначення ідеальних часток подружжя без реального поділу автомобіля, залишення автомобіля у спільній частковій власності та установлення режиму користування автомобілем підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні спірним автомобілем задоволенню не підлягають, так як вказані обставини не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, в позовній заяві відсутній виклад обставин, в чому саме виявилося вчинення відповідачем перешкод в користуванні автомобілем та якими доказами це підтверджується. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial