Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що з 12 серпня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивач та відповідач є батьками малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, позивач в добровільному порядкуматеріальної допомоги не надає, участі у додаткових витратах не приймає. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому останній не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити. Зазначив, що з листопада 2020 року добровільно на картку позивача щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини, а також здійснює в повному обсязі оплату за отримані комунальні послуги у квартирі, в якій зареєстрована позивач. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю. Надала суду копію рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2021 року, яке набрало законної сили 23 лютого 2021 року, яким шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач у судовому засіданні пзаявлені позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на утримання дитини; в задоволенні заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити. Заслухавшипозивача та відпвоідача, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2021 року у справі № 712/10797/20 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12 серпня 2017 року у Соснівському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 219, - розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 14 серпня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 14 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис за №1647. Згідно довідки №3028017, виданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради 10 листопада 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачем в позовній заяві зазначено, що донька - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні; відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі в додаткових витратах на її утримання не приймає. В судовому засіданні позивач пояснила, що позивач разом з дитиною не проживають за адресою реєстрації. Вказаний факт не заперечувався відповідачемв судовому засіданні. Враховуючи викладене, надані відповідачем квитанції про здійснення останнім оплату за отримані ним особисто комунальні послуги не є належними доказами надання матеріальної допомоги позивачу в добровільному порядку та здійснення відповідачем витрат на утримання позивача. Доказів проживання доньки разом з відповідачем, перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять і відповідачем суду не надано. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя і всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно довідки про доходи від 12 травня 201 року № 112-Д, відповідач офіційно працевлаштований, працює на посаді «керуючий магазином» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АЛЛО». Доказів проживання доньки разом з відповідачем, перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять і відповідачем суду не надано. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за спільною позивача з відповідачем дитиною - [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст.75, 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved