Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2016 року у цивільній справі № 523/15699/15-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначає, що мати дитини - [PERSON] померла [INFO] та розпорядженням Суворовської районної адміністрації від 04.07.2016 року [PERSON] влаштована під опіку [PERSON] . На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 3 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому через канцелярію суду подала заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі, в якій зазначила, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.18). Відповідач, [PERSON] у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації. Заяв від відповідача про слухання справи за його відсутність, відкладення слухання справи або відзиву на позов до суду не надходило, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 30 листопада 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження видане Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 762, свідоцтво видане Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.07.2016 року № 529р. малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також, як зазначено в розпорядженні, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2016 року (справа № 523/15699/15-ц) [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки, малолітня [PERSON] , влаштована під опіку [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Позивачем зазначено, що вона є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її повному утриманні, відповідач кошти на утримання своєї доньки не надає. Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано, про їх витребування питання перед судом не порушувалось. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина відповідача, становить: з 1 січня - 2218 гривень, з липня - 2318 гривень, з грудня - 2395 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 000 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з 17.08.2020 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved