Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 лютого 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що Виконкомом Сергіївської сільської ради Словянського району Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2015 року поступово сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в літку 2016 року. Вказує, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Між ними зникли почуття взаємної поваги, любові, взаємодопомоги. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати формальні сімейні відносини або надавати додатковий час для примирення не має. Спору про місце проживання спільних дітей, як і майнового на теперішній час між ними не існує. Вказує, що починаючи з 2013 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 31 жовтня 2013 року вона із сином почали проживати окремо від відповідача. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме їх законним інтересам. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Просить суд, шлюб, зареєстрований 08 лютого 2013 року Виконкомом Сергіївської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 1, між нею та відповідачем, розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Ургачова», Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, 13 березня 2018 року надала суду Заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявися, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 13 березня 2018 року надав суду Заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що сторони 08 лютого 2013 року уклали шлюб, про що Виконкомом Сергіївської сільської ради Словянського району Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 1 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії І-НО № 745589 видане 18 серпня 2017 року Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5 (а.с.5); [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії І-НО № 531465 видане 14 травня 2013 року Виконкомом Сергіївської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 5 (а.с.6). Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим. Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Ургачова». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. Відповідно до п.3 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у сумі 704,80 гривень (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved