Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Московського суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання добросовісним набувачем квартири, визнання втратившими право користування жилим приміщенням, виселення та скасування реєстрації. В ході судового розгляду позовні вимоги були уточнені, в обґрунтування вказане наступне. 18.03.2011 р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер №646 набула право власності на квартиру [ADDRESS]. При укладанні Договору з боку продавця за довіреністю від власника квартири [PERSON] діяв [PERSON]; право власності у встановленому порядку було зареєстровано в міськБТІ м.Харкова. Цей правочин був здійснений у відповідності до положень ЦК України, тому, позивачка є добросовісним набувачем майна, що і просять визнати судом. Разом з тим, [PERSON], [PERSON] залишаються зареєстрованими в цієї квартири, чим порушуються права позивачки як власника майна, вона не може користуватись своєю власністю; отже, просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселити з квартири осіб, які втратили право власності та право користування нею та зняти їх з реєстрації. Представник відповідача позов не визнав, вказавши, що Договір купівли-продажу квартири укладений з порушенням чинного законодавства України, у зв*язку з чим, був оскаржений в суді; відповідачі були зареєстровані та проживають в квартири на законних підставах. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. 18.03.2011 р. [PERSON], від імені якої діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] 05.02.2011 р. та зареєстрованої в реєстрі №464- [PERSON] продала, а [PERSON] придбала у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] (т.1, аркш.8). Власність зареєстрована в міськБТІ м.Харкова за [PERSON], що підтверджується листом БТІ від 10.06.2011 р. (т.1, аркш.19) Відповідно до ст.328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Дійсно, Договір купівли- продажу від 18.03.2011 р. був оскаржений в Московському суді м. Харкова [PERSON] (спадкоємцем померлої [PERSON].) та рішенням цього суду від 19.09.2013 р. визнаний недійсним. Але, рішенням апеляційного суду Харківської області від 24.12.2013 р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності і договору купівли-продажу квартири недійсними та повернення майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Рішення суду на час розгляду справи набуло чинності та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов*язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, підлягає виконанню на всій території України. Беручи до уваги вище приведене та той факт, що право власності на майно засвідчується відповідними правовстановлюючими документами, в позові про визнання позивачки добросовісним набувачем майна суд відмовляє, оскільки, цей факт прямо впливає з Закону, є презумпцією правомірності правочинів та протилежного в суді не було доведено. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] р. (т.1, аркш.232). Тому, в позовних вимогах до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації суд відмовляє, оскільки, ці правовідносини не допускають правонаступництва. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як вбачається з матеріалів справи в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] в якості племінниці (дочка брата). Позивачка просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняти її з реєстрації, стверджуючи, що остання там не проживає, своїх речей не має, не є членом її сім*ї; зберігання реєстрації відповідачки за цією адресою порушує її права власника. Згідно ст. 60 ЦПК України «кожна сторона зобов*язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях». Доводів позивачки наявними в справі письмовими доказами не спростовані; [PERSON] не є членом сім*ї [PERSON], тому, суд має підстави для задоволення позову в цієї частині. Одночасно, доказів того, хто фактично проживає в квартирі суду не надано, внаслідок чого, позов в частині виселення теж не підлягає задоволенню.

Outcome: partial