Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] та від спільного подружнього життя в них народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом перших двох сумісних років спільного життя відносини з відповідачем не склалися та рішенням суду від 27 червня 2017 року шлюб було розірвано та з того часу відповідач не бачив дитину жодного разу. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач покладених на нього обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Вказане свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позбавити відповідача батьківських прав з підстав, що наведені у позовній заяві. Представник Органу опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Органу опіки та піклування Курахівської міської ради у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Станом на 22 січня 2021 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи за правилами загального позовного провадження був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, кожен окремо та у сукупності, судом встановлено наступне. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2011 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Рішенням суду від 15 червня 2017 року вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням суду від 15 липня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1250 гривень щомісячно, починаючи з 10.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 березня 2012 року підтверджується, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем Грачіковим М.О. встановлено, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] у сукупному розмірі 31847,64 гривень. Як вбачається з довідки Курахівської міської ради за № 934/12-16 від 26.10.2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 29 жовтня 2020 року, що складений депутатом Курахівської міської ради Ткачук Надією Миколаївною за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не мешкає [PERSON] . Як вбачається з характеристики, наданої Курахівським ліцеєм «Престиж» І-ІІІ ступенів Мар`їнської районної ради Донецької області від 28 жовтня 2020 року за вих. № 327 [PERSON] з 2018 року працює у вказаному начальному закладі вихователем групи подовженого дня, за місцем роботи характеризується позитивно. З довідки наданої Курахівського ліцеєю «Престиж» І-ІІІ ступенів Мар`їнської районної ради Донецької області від 29 жовтня 2020 року за вих. № 329 встановлено, що [PERSON] навчається в 3-Б класі Курахівського ліцею «Престиж» у 2020-2021 навчальному році. Як вбачається з характеристики, наданої Курахівським ліцеєм «Престиж» І-ІІІ ступенів Мар`їнської районної ради Донецької області від 28 жовтня 2020 року за вих. № 327 [PERSON] за місцем навчання зарекомендував себе позитивно, про матір відзивається із ніжністю та повагою, батько дитини контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, дитиною не цікавиться. Матір перейшла працювати до ліцею з іншої школи, де працювала багато років, щоб бути поруч із своєю дитиною. В силу положень ч. 4 та 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації від 16 грудня 2020 року за № 01.1-44/1868 орган опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Органом опіки та піклування Курахівської міської ради подано до суду протилежний висновок від 24 грудня 2020 року № 25-15 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Надаючи правову оцінку вказаним висновкам суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування Курахівської міської ради є необґрунтованим та містить протилежні встановленим самим органом опіки та піклування фактичним обставинам справи, що знаходить свій вираз у наступному. Так, з висновку органу опіки та піклування Курахівської міської ради вбачається, що органом опіки та піклування було встановлено, що син проживає разом із матір`ю, батько дитини зареєстрований та проживає окремо від свого сина та [PERSON] , батько із сином не спілкується протягом тривалого часу, від виконання батьківських обов`язків з питань виховання, догляду та утримання ухиляється, з питань спілкування зі своїм сином до органу опіки та піклування батько не звертався. Встановивши, що батько ухиляється від виконання покладених на нього в силу вимог закону батьківських обов`язків орган опіки та піклування приходить до висновку, діаметрально протилежного встановленим самим органом опіки та піклування фактичним обставинам. При цьому будь-яких позитивних рис батька орган опіки та піклування не наводить, задовільна оцінка особистості відповідача та його поведінки у висновку відсутня, аргументів з приводу недоцільності позбавлення батьківських прав вказаний висновок органу опіки та піклування не містить у зв`язку з чим суд визнає вказаний висновок таким, що не містить належного обґрунтування прийнятого органом опіки та піклування рішення та в силу вимог ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з даним висновком. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини. Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. No789-ХІІ) та ч.ч.7 та 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того факту, що відповідач здійснював належним чином свої батьківські обов`язки, турбувався про фізичний та духовний розвиток дитини. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухиляння відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, батько, мати позбавлені батьківських прав, маю право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). На виконання приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі: 840 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 180-183, 243-244 СК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, суд, -

Outcome: approved