Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Свї позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23 червня 2016р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , позивач просить визначити місце проживання сина разом з нею, через малий вік дитини та створення належних нею умов для розвитку, виховання та проживання. Враховуючи, що відповідач не має постійного доходу зі стабільним розміром, а дохід останнього мінливий та нерегулярний, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. 14.05.2019р. відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому зазначає, що дійсно сімейні відносини між сторонами перестали існувати та подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому підтримує позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього сина, відповідач зазначив, що повністю погоджується з позовними вимогами та вважає, що син повинен проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач зазначив, що підтримує позовну вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 3000 грн. Враховуючи викладені відповідачем [PERSON] обставини відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку про визнання відповідачем позову. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2016р., про що у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1240, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.12). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в позовній заяві позивач не зазначає своєї думки щодо зміни прізвища, суд при винесенні рішення не вирішує питання щодо зміни прізвища позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовної вимоги щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON] , відповідно до ст. 206 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією згідно чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 вересня 2018 року. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позовної вимоги щодо визначення проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, суд вважає за можливе задоволення даної позовної вимоги, враховуючи надані позивачем докази. Відповідно до ч.2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved