Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 15.01.2009 року, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.07.2015 року шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, однак, вона сама не взмозі його утримувати, оскільки рівень його матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, хоча останній і офіційно не працевлаштований, але має достатній рівень доходів, оскільки часто виїжджає за кордон на заробітки. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дитини, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 15.02.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15.03.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 28 лютого 2019 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, у позовній заяві вказала, що просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву вказав, що просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. З рішення Ковельського міськрайонного суду від 23.07.2015 року убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво\~про народження\~серії І-ЕГ\~№279606\~від 03.01.2019\~року),\~-\~що підтверджує\~той факт,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітньої дитини,\~а позивачка\~-\~ матірю.\~ Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №130638 від 17.04.2018 року убачається, що позивачка 17.04.2018 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «Ідрісова». Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.01.2019 року 2027 гривень (50%-1013,50 грн). Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає і дитина перебуває повністю на її утриманні. Дана обставина заперечується відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву де він зазначає, що постійно приділяє увагу сину, і коли позивач йому повідомляє, що необхідні гроші на дитину він завжди їх надає, а також він постійно надає кошти на одяг та на розвиток дитини. Окрім цього, у відзиві відповідач вказує, що він створив нову сім»ю та 18.04.2018 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №130650 від 18.04.2018 року), і його дружина на даний час перебуває на лікарняному по вагітності та пологах, однак доказів на підтвердження зазначеної обставини не надав. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, окрім цього, зазначена обставина заперечується і самим відповідачем. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також\~із урахуванням\~середньостатистичних доходів\~громадян по\~Волинській області\~та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1100 гривень щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial