Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому (згідно уточнень) просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 4000,00 гривень, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина. Також позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] з України до Чеської Республіки, м.Прага в період часу з 15.12.2017 - 15.02.2018 року, до Чеської Республіки м.Карлові Вари в період часу з 15.03.2018 - 15.04.2018 року, до Туреччини м.Анталія в період часу з 15.07.2017 - 15.08.2017 року, без згоди та супроводу його батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] та/або бабусі [PERSON], надати дозвіл на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та інших, пов'язаних з перетинанням державного кордону України документів для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ухиляється від надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, у зв'язку з чим виникли проблеми з організацією відпочинку дитини, заплановані поїздки зриваються. Позивач вважає, що відповідач, зловживаючи своїми правами, обмежуючи в пересуванні, як батько, перешкоджає їй дбати про фізичний та культурний розвиток дитини, у зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-6, 86-90). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов в частині стягнення аліментів визнала частково, при цьому пояснила, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 500,00 гривень щомісячно, в іншій частині вимог позову просила відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с.41-44). Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 13 липня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2015 року було розірвано (а.с.10, 13-14). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Як було встановлено судом і не заперечувалось сторонами, дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] Батько дитини мешкає окремо. Як стверджує позивач, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] фактично займається підприємницькою діяльністю та, крім офіційного заробітку, його доходи складають понад 20 тисяч гривень, у зв'язку з чим розмір аліментів нею визначаються в розмірі 4000,00 гривень. Суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо отримання відповідачем доходів від зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки будь-яких доказів цього матеріали справи не містять. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом також встановлено, що відповідач з 09 вересня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.45), та згідно медичного свідоцтва №516 від 11.04.2017 року (а.с.95) у них 08 квітня 2017 року народилася спільна дитина. У відповідності зі ст.ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ст.184 ч.1 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою; має на утриманні ще одну малолітню дитину; відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров'я; встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років у розмірі - 1355,00 гривень; згоду позивача сплачувати аліменти в розмірі 500,00 грн., а також те, що утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини з боку відповідача, який проживає окремо від дитини, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів правомірні та основані на законі. Але суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач, завищений, оскільки матеріалами справи не підтверджується спроможність відповідача сплачувати аліменти саме в розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що аліменти на утримання сина необхідно встановити у твердій грошовій сумі у розмірі - 1355,00 гривень, оскільки такий розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати. При цьому, у випадку суттєвих змін щодо матеріального стану платника аліментів, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Щодо вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] з України, без згоди та супроводу його батька [PERSON] суд зазначає наступне. З метою туристичної подорожі, відпочинку та оздоровлення позивач має на меті тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON] з України до Чеської Республіки, Туреччини. Відповідач проти цього заперечує, мотивуючи тим, що дитина може не менш якісно відпочити і на території України. Згідно ст.313 ЦПК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Стаття 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (абз.8 ч. 2 п. 4 Правил). З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду або виготовлення проїзного документу для неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок виїзду дитини за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. З огляду на те, що відпочинок за кордоном сприятиме зміцненню здоров'я дитини, її фізичному та духовному розвитку, а відмова відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кодон суперечить її інтересам, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: partial