Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 29.07.1994 року і видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Шлюб між сторонами є формальним і не може бути збережений. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, а тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Провадження у справі відкрито 20.05.202 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги про розірвання шлюбу, не стягувати удові витрати з відповідача. [PERSON] також просив розглянути заявлені вимоги на його відсутністю. Вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити - шлюб розірвати. Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 29 липня 1994 року Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1426, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження, копії яких містяться у матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначила [PERSON] у позові спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, шлюб існує формально. Подальше шлюбне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Дані обставини визнаються відповідачем, який не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, або інтересам дітей. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач фактично визнає позов, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] зазначила у позові, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане при його укладенні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 142 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved