Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 червня 2019 року по день ухвалення рішення судом. В обґрунтування вимог вказала, що 12.08.2016 вона була призначена на посаду директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області. Трудовий договір був укладений між позивачем і відповідачем у формі контракту. 30.01.2019 начальником відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської РДА виданий наказ № 15 «Про звільнення [PERSON] », яким її звільнено з 06 лютого 2019 року з посади директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП, та припинено дію укладеного трудового контракту. Наказ і трудова книжна отримані позивачем поштою 11.02.2019. вважає звільнення незаконним. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року її позов задоволено, скасовано як незаконний наказ про звільнення, поновлено її на посаді директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу до 20.06.2019 включно. В рішенні суду визначений розмір середньоденної заробітної плати - 342,86 гривень. До тепер рішення суду в частині поновлення на роботі не виконане, тобто має місце вимушений прогул з вини відповідача. За період з 21.06.2019 по 27.04.2020 розмір середнього заробітку складає 72686,32 гривень за 212 днів. Просить стягнути середній заробіток по день ухвалення рішення. Ухвалою судді від 29.04.2020 відкрито спрощене провадження у справі з викликом учасників справи. В судове засідання позивач не з`явилась, в позові зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, начальник відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації Кірпік О.І. у відзиві просила відмовити в задоволенні позову та справу розглядати без її участі. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відзиві на позов, що надійшов до суду 19.05.2020, зазначено, що комунальний заклад «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради реорганізована у правонаступника - в комунальний заклад «Приазовська бібліотека», який згідно рішення Приазовської районної ради № 24 від 05 квітня 2019 року , ліквідовано 27 червня 2019 року, що підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Тому, вважають, що на цей час факт вимушеного прогулу з вини відповідача не підтверджено. До відзиву доданий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого 25.03.2020 відбулася зміна повного найменування юридичної особи з кодом ЄДРПОУ 02228121- з Відділу культури туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації на Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації. Тому, суд зазначає назву відповідача, згідно наведеного Витягу - Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації, а не як зазначено позивачем - Відділ культури туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року, яке набрало законної сили 08 жовтня 2019 року, позов [PERSON] до Відділу культури туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації задоволено. Вирішено: скасувати як незаконний наказ № 15 «Про звільнення [PERSON] » виданий 30 січня 2019 року Відділом культури туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації; поновити [PERSON] на посаді директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система»; стягнути із Відділу культури туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31200,26 гривень, без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Відповідач даних про поновлення працівника на роботі не надав, підтвердивши те, що рішення суду в частині поновлення на роботі не виконане. Заперечуючи позовні вимоги відповідач помилково вважає, що припинення 27.06.2019 (після ухвалення рішення про поновлення на роботі, яке підлягало негайному виконанню в цій частині) правонаступника комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» - комунального закладу «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області є підставою для відмови у позові. Не приймаючи доводи відповідача суд керується принципом обов`язковості судового рішення, що є однією із основних засад судочинства, та судове рішення є обов`язковим для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, що закріплено в ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, ч.3 ст.2, ст.18 ЦПК України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Судом при вирішенні справи про поновлення [PERSON] на роботі було встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 342,86 грн. без врахування податків, зборів та обов`язкових платежів (рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20.06.2019 у справі № 325/323/19). Враховуючи, що наведеним рішенням суду стягнуто заробітну плату по 20.06.2019 (включно), а позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судом рішення, суд розраховує розмір середнього заробітку з 21 червня 2019 року по 28 травня 2020 року (включно), а саме за 235 робочих днів, в тому числі: червень 2019 року (з 21 числа) - 5 днів, липень 2019 року - 23 дні, серпень 2019 року - 21 день, вересень 2019 року - 21 день, жовтень 2019 року - 22 дні, листопад 2019 року - 21 день, грудень 2019 року - 21 день, січень 2020 року - 21 день, лютий 2020 року - 20 днів, березень 2020 року - 21 день, квітень 2020 року - 21 день, травень 2020 року (по 28 число) - 18 днів) з розрахунку вказаної середньоденної заробітної плати без врахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню складає 80572,10 гривень і розраховується судом наступним чином: 342,86 грн. х 235 робочих днів = 80572,10 грн. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено повністю, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, за результатами розгляду справи, виходячи з встановлених ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставок судового збору за подання до суду позовних заяв фізичною особою, враховуючи що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є майновою вимогою, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 840,80 грн. судового збору. Відповідно до ст..430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно встановлених судом обставин при ухваленні названого рішення від 20.06.2019, середня заробітна плата за місяць [PERSON] складала 7700,00 гривень, та в цій частині рішення підлягає негайному виконанню, згідно ст..430 ЦПК.

Outcome: approved