Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування квартири належить квартира, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енергетиків[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, з дня реєстрації, в ній не проживає. Відповідач [PERSON] є повнолітньою особою, [INFO], місце проживання його не відоме. Позивач здійснює догляд за квартирою, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по її збереженню. На підставі викладеного, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енергетиків[ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у ЗМІ «Луганщина.ua» від 29.11.2017 року. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сімї. Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енергетиків[ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири (а.с. 11), копією технічного паспорту (а.с. 12-13). Відповідач [PERSON] не є членом родини позивача, досяг повноліття, [INFO]. Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, з дня реєстрації, в ньому не проживає, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачеві реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2014 року, не є членом родини позивача, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, при предявленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №106 від 29.12.2016 року (а.с.1). З урахуванням положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено при предявленні позову до суду, підлягає задоволенню в повному обсязі, тобто у сумі 551,20 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved