Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька в період з травня по вересень 2015 року. Вказує, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням суду у 2014 році, є малолітня дитини - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З метою оздоровлення сина вона бажає поїхати за кордон в Польщу, де вона періодично проживає та працює. Відпочинок та оздоровлення відповідає інтересам дитини, але відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України, тому просила позов задовольнити. Представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, погодилась за заочний розгляд справи, подавши відповідного змісту письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи, про що свідчать відмітки у розписках, і що є підставою для заочного розгляду справи за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 22.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в 2014 році розірвано і в якому мають сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч.3). У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування в Польщу. Нотаріально посвідченого клопотання про оформлення проїзного документа для дитини відповідач не оформив. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та обмежує її можливість як матері надати дитині найкраще. Суд приходить до висновку про те, що надання позивачці дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон в Польщу без згоди батька, в її супроводі, в період з травня по вересень 2015 року, відповідатиме його інтересам та сприятиме зміцненню його здоров'я. Виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved