Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти Сарненської РДА № 218-К від 31 грудня 2014 року про звільнення позивача з посади директора Ремчицької ЗОШ, поновити [PERSON] на посаді директора Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів з 1 січня 2015 року, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 7 374 грн. 40 коп. та 6 800 грн. 99 коп. за виконання обов'язків директора до 5 січня 2015 року, визнати дії відповідача в особі начальника відділу освіти неправомірними, зобов'язати відповідача внести зміни до запису у трудовій книжці, визнавши звільнення позивача за ст.39 КЗпП України. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, надавши суду письмові заяви від 15 квітня та 7 травня 2015 року. Відповідно до ст.31 ЦПК України суд відмовив у прийнятті заяви про зміну позовних вимог від 7 травня 2015 року, яку було подано після початку розгляду справи по суті. В суді позивач підтримала заявлені вимоги частково - просить визнати наказ Відділу освіти Сарненської РДА від 31 грудня 218-К про звільнення [PERSON] з посади директор Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів, як такий, що порушує її права та скасувати вказаний наказ, визнати факт виконання позивачем обов'язків директору Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів з 31 грудня 2014 року по 5 січня 2015 року, зобов'язати відповідача змінити запис у трудовій книжці позивача, вказавши підставу звільнення - ст.39 КЗпП України, визнати неправомірними дії відповідача в особі [PERSON] щодо розподілу щорічної грошової винагороди та під час відвідування Ремчицької ЗОШ 12 грудня 2014 року та щодо затримки виплати заробітної плати, також, просить стягнути з відповідача на користь позивача 6 800 грн. 99 коп. за несвоєчасну виплату заробітної плати, за виконання обов'язків директора школи до 5 січня 2015 року, стягнути кошти за час вимушеного прогулу. Всупереч думці позивача представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Позивач пояснила, що вона працювала на посаді директора Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів. Наприкінці 2014 року у вказаному навчальному закладі у колективі створилась конфліктна ситуація через розподіл щорічної грошової допомоги, в зв'язку із якою 12 грудня 2014 року школу відвідав начальник Відділу освіти Сарненської РДА [PERSON] Під час спілкування із колективом начальник Відділу освіти вимагав у позивача надати документи, а саме : таблицю розрахунків на підставі якої проводився розподіл грошової допомоги, що, на думку позивача є неправомірним . Також, позивач вважає, що метою візиту керівника був тиск на неї. Позивач зазначає, що на момент написання нею заяви про звільнення вона була у стресовому стані, викликаному візитом [PERSON] і заперечує, що подана нею 17 грудня 2014 року заява є заявою про звільнення. Одночасно позивач не заперечує, що в усній формі просила перенести термін її звільнення на більш пізній період, однак, на пропозицію працівників Відділу освіти відкликати подану раніше заяву та подати нову - із зазначенням іншої дати звільнення відмовилась. Позивач не заперечує, що 31 грудня 2014 року видала наказ, яким поклала обов'язки директора школи на [PERSON], однак, наполягає, що виконувала обов'язки директора особисто до 5 січня 2015 року, так як передавала матеріальні цінності. Представник позивача пояснив, що вважає звільнення позивача з посади директора Ремчицької ЗОШ незаконним, оскільки вона, як особа, що працювала на підставі укладеного із Відділом освіти контракту, а тому мала бути звільнена на підставі ст.39 КЗпП України. Також, представник позивача вважає, що розрахунок при звільненні [PERSON] було проведено відповідачем несвоєчасно, оскільки повний розрахунок не було проведено у день звільнення, так як грошові кошти надходили на рахунок позивача до 3 березня 2015 року. Представник відповідача - Якутчик М.І. заявлені позивачем вимоги не визнала повністю, пояснила, що звільнення позивача із займаної посади відбулось на підставі поданої [PERSON] письмової заяви, в якій вона вказувала про звільнення її з роботи за станом здоров'я і вказувала дату звільнення - 31 грудня 2014 року. Представник відповідача заперечує, що конфліктна ситуація, що склалась у Ремчицькій ЗОШ навколо щорічного розподілу грошової винагороди педагогічним працівникам була підставою звільнення позивача. Зі слів представника відповідача - працівники Відділу освіти Сарненської РДА пропонували [PERSON] залишитись на посаді директора, однак, вона в категоричній формі відмовилась, подану письмову заяву про звільнення не відкликала, а тому було проведено погодження звільнення [PERSON] з Сарненською районною радою та Сарненською РДА і проведено звільнення позивача. Представник відповідача - Жабчик Г.В. заперечила проти заявлених [PERSON] вимог, додала, що присутність особи, стосовно якої вирішується питання про звільнення на засіданні районної ради не є обов'язковою, хоча позивач була повідомлена про день засідання Сарненської районної ради, на якому вирішувалось питання про її звільнення. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що заробітну плату за грудень 2014 року позивачу було нараховано на підставі поданого табелю відпрацьованого робочого часу і виплачено до 31 грудня 2014 року. Представник не заперечує, що протягом січня - березня 2015 року позивачу на рахунок перераховувались додатково кошти, а саме : оплата лікарняного листа, компенсація за невикористані відпустки, оплата відрядження та компенсація, відповідно до Закону Ураїни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, вказані суми не могли бути виплачені позивачу в день звільнення з об'єктивних причин, так як звільнення [PERSON] проводилось 31 грудня 2014 року, а нарахування усіх належних сум при звільненні проводиться бухгалтерією на підставі наказу про звільнення. Так як звільнення було проведено в останній день календарного року - до прийняття бюджету на наступний календарний рік сплатити вказані нарахування у відповідача не було фінансової можливості. Представник третьої особи на стороні відповідача - Сарненської районної ради заперечив щодо заявлених [PERSON] вимог, пояснив, що звільнення позивача з займаної посади було погоджено Сарненською районною радою на підставі поданої позивачем заяви. Представник третьої особи на стороні відповідача - Сарненської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час розгляду справи відповідно до закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку , що заявлений [PERSON] позов до задоволення не підлягає. Із наданої позивачем копії трудової книжки, виданої 30 грудня 1979 року вбачається, що позивач була прийнята на посаду директора Ремчицької ЗОШ 1-3 ступеня в порядку переведення з посади заступника директора цього навчального закладу 29 серпня 1997 року (наказ № 95). Наказом № 218-к від 31 грудня 2014 року [PERSON] звільнена з посади директора Ремчицької ЗОШ 1-3 ступеня на підставі ст.38 КЗпП України - за власним бажанням, у зв'язку із станом здоров'я. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (в тому числі з певних поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Із змісту поданої 17 грудня 2014 року письмової заяви, написаної [PERSON] власноручно, вбачається, що вона просить розірвати контракт та звільнити її з посади директора Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів 31 грудня 2014 року за станом здоров'я. Копія наказу № 218-к від 31 грудня 2014 року Відділу освіти Сарненської РДА доводить, що звільнення позивача було проведено у строк та з підстав, вказаних [PERSON] Із копії повідомлення начальника Відділу освіти на ім'я в.о. голови Сарненської РДА від 22 грудня 2014 року та повідомлення останнього, отриманого Відділом освіти 25 грудня 2014 року, копії рішення Сарненської районної ради № 1065 від 30 грудня 2014 року вбачається, що звільнення [PERSON] з посади директора Ремчицької ЗОШ погоджувалось із Сарненською районною радою та Сарненською РДА. Свідок [PERSON] в суді підтвердила, що особисто телефонувала [PERSON] (точної дати назвати не може) і повідомляла про необхідність з'явитись на засідання районної ради. Наведене вище свідчить про дотримання відповідачем вимог законодавства при звільненні позивача з роботи за власним бажанням. Допитаний в суді свідок [PERSON] який є керівником Відділу освіти Сарненської РДА пояснив, що наміру звільняти [PERSON] з якою було продовжено контракт до 2017 року Відділ освіти не мав. Зі слів свідка жодних претензій до позивача з боку свідка, як керівника, з приводу розподілу щорічної грошової винагороди не було. Звільненя [PERSON] було проведено за її власною ініціативою. Свідок не заперечує, що в усній формі позивач зверталась до нього із проханням відтермінувати строк звільнення її з посади на певний період, однак, подати письмову заяву із вказівкою іншої дати звільнення відмовилась, а тому її звільнення було проведено на підставі поданої письмової заяви від 17 грудня 2014 року. Вказані обставини підтвердила, також, допитана в суді свідок [PERSON] Представником позивача зазначалось, що відповідач безпідставно звільнив позивача з роботи за станом здоров'я, так як не з'ясував ці обставини, оскільки довідку, на підтвердження неможливості працювати Відділом освіти у [PERSON] витребувано не було. Суд вважає необґрунтованими такі пояснення представника позивача, оскільки наведена вище норма зобов'язує власника або уповноважений ним орган підтвердити медичним висновком лише таку підставу для звільнення, як неможливість проживання у даній місцевості або догляд за дитиною-інвалідом. Також, позивач в суді наполягала, що підставою для її звільнення з посади директора стала скарга працівників Ремчицької ЗОШ з приводу розподілу щорічної грошової винагороди, яку на її думку, було вірно розподілено між педагогічними працівниками ЗОШ. На доведення своїх пояснень позивач надала копію наказу № 234 від 11 грудня 2014 року про розподіл грошової винагороди педагогічним працівникам, копію положення та протоколу № 18 засідання профкому Ремчицької ЗОШ від 12 грудня 2015 року з цього приводу. Однак, в ході розгляду даного спору не надано жодних доказів щодо того, що саме ці обставини стали підставою для звільнення позивача. Пояснення позивача спростовуються самим наказом № 218-к від 31 грудня 2014 року, в якому вказана інша підстава звільнення, а саме - за власним бажанням, та поясненнями допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які заперечили факт тиску або упередженого ставлення до [PERSON] з боку керівника Відділу освіти під час відвідування Ремчицької ЗОШ, що могло б бути підставою для звільнення. Окрім іншого, позивач вказувала, що наміру звільнитись вона не мала, а заяву написала внаслідок візиту керівника Відділу освіти до Ремчицької ЗОШ, після якого перебувала у стресовому стані. Суд вважає ці пояснення необґрунтованими, так як доказів нервових розладів у позивача за цей період не надано (відповідно до медичної довідки від 11 лютого 2015 року та копії листка непрацездатності за період з 19 по 26 грудня 2014 року позивач перебувала на лікуванні з приводу ГРВІ, 13 грудня 2014 року зверталась до Сарненської ЦРЛ з приводу остеохондрозу, артеріальної гіпертензії, що доводиться довідкою № 17). [PERSON] окрім зазначеного вище, просить визнати неправомірними дії керівника Відділу освіти щодо розподілу щорічної грошової винагороди та під час візиту останнього до Ремчицької ЗОШ 12 грудня 2015 року. Суд вважає цю вимогу безпідставною, так як допитані судом свідки [PERSON], [PERSON]. які є працівниками ЗОШ підтвердили факт розподілу грошової винагороди на засіданні профспілкової організації ЗОШ. Оскільки [PERSON] не приймав участь упри розподілі грошової винагороди, позивачем не обґрунтовано - у чому ж полягають неправомірні дії останнього під час відвідування Ремчицької ЗОШ 12 грудня 2014 року - вказана вимога не підлягає до задоволення. [PERSON] ставить вимогу про визнання невірним її звільнення за ст.38 КЗпП України та вимагає змінити підставу її звільнення, вказавши причиною звільнення розірвання строкового трудового договору, відповідно до ст.39 КЗпП України. Однак, ст.39 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір (п.2 і 3 ст.23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором і т.і. та у випадках, передбачених ч.1 ст.38 КЗпП України. Враховуючи наведену норму, якою передбачено розірвання строкового трудового договору (контракту) у випадках, передбачених ч.1 ст.38 цього Кодексу, суд вважає вірним звільнення позивача саме за ч.1 ст.38 КЗпП України. Враховуючи наведене вище, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про скасування як незаконного наказу № 218-к від 31 грудня 2014 року Відділу освіти Сарненської РДА та визнання звільнення позивача за ст.39 КЗпП України. Із наданих сторонами у справі доказів достовірно встановлено, що позивач була звільнена з посади директора Ремчицької ЗОШ 31 грудня 2015 року, про що була обізнана і цього ж дня видала відповідний наказ по Ремчицькій ЗОШ, поклавши обов'язки директора школи на [PERSON] Однак, [PERSON] заявляє вимогу про визнання факту виконання нею обов'язків директора вказаного навчального закладу до 5 січня 2015 року - в зв'язку із передачею матеріальних цінностей. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію акту передачі матеріальних цінностей Ремчицької ЗОШ 1-3 ступенів, із якого вбачається, що дійсно 5 січня 2015 року [PERSON] передала в присутності комісії, яка складається із виконуючого обов'язки директора школи [PERSON] та інших працівників ЗОШ : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальні цінності та документацію згідно із описом. Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] після 1 січня 2015 року перебувала у приміщенні Ремчицької ЗОШ. Позивач наполягала, що була зобов'язана передати матеріальні цінності, а оскільки була звільнена без попередження, що стало для неї несподіванкою, змушена була виходити на роботу до 5 січня 2015 року. Суд вважає пояснення позивача у цій частині надуманими, а вказану вимогу такою, що не підлягає до задоволення. Так, у поданій на ім'я начальника Відділу освіти Сарненської РДА письмовій заяві від 17 грудня 2014 року позивач просить звільнити її з 31 грудня 2014 року, тобто, позивач самостійно визначила дату звільнення, яка була їй відома. Пункт 8.7 укладеного сторонами по справі 13 листопада 2013 року контракту з керівником загальноосвітнього/позашкільного навчального закладу спільної власності територіальних громад Сарненського району, дію якого продовжено Додатковою угодою № 29 від 13 листопада 2014 року на 3 роки - передбачає, що [PERSON], як керівник навчального закладу, зобов'язується здійснювати всі підготовчі дії, необхідні для передачі справ, а також передати справи новопризначеному керівнику в останній день строку контракту. Підготовка до передачі справ полягає в проведенні інвентаризації майна і коштів, належному оформленні документації (накази, плани, програми). Передачі підлягає документація, печатка, ключі від сейфів і службових приміщень тощо, які знаходяться в керівника, чекової книжки (за наявності), що оформляється актом приймання-передачі. Із змісту вказаного вище договору вбачається, що [PERSON], яка визначила дату звільнення з посади директора школи на власний розсуд, мала передати документацію, печатку, ключі від сейфів і службових приміщень, чекову книжку до 31 грудня 2014 року. Копія типового договору про повну матеріальну відповідальність, надана представником відповідача, підтверджує, що [PERSON] не є матеріально відповідальною особою, а тому не відповідає за збереження матеріальних цінностей у Ремчицькій ЗОШ. З огляду на наведене, позивач за власною ініціативою передавала матеріальні цінності, перераховані в акті від 5 січня 2015 року, оскільки такої необхідності не було. Таким чином, суд приймає до уваги заперечення представників відповідача щодо відсутності необхідності у передачі усіх матеріальних цінностей позивачем, яка не була матеріально відповідальною особою, а тому безпідставності вимоги останньої у визнанні факту виконання нею обов'язків директора Ремчицької ЗОШ до 5 січня 2015 року із подальшою оплатою цього відпрацьованого часу в сумі 6 800 грн. 99 коп. Позивачем, також, заявлено вимогу про нарахування та виплату коштів за вимушений прогул. Відповідно до ст.236 КЗпП України - у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, тобто, виносить рішення щодо оплати вимушеного прогулу. У судовому засіданні 7 травня 2015 року позивач не підтримала вимогу про поновлення її на роботі на посаді директора Ремчицької ЗОШ, однак, просила нарахувати і виплатити кошти за вимушений прогул, що є нелогічним. Оскільки судом не вирішується питання поновлення позивача на роботі, підстав для стягнення з відповідача коштів за час вимушеного прогулу, відповідно до здійсненого позивачем розрахунку за період з 1 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року у сумі 7 374 грн. 40 коп. - немає. Також, [PERSON] вказує на несвоєчасне проведення відповідачем з нею розрахунку при звільненні та просить з цього приводу визнати неправомірними дії керівника Відділу освіти - [PERSON]. Дійсно, надана позивачем копія довідки від 23 березня 2015 року, видана за підписом керуючого Сарненським ТВБВ ПАТ «Державний ощадний банк України» доводить, що на картковий рахунок, відкритий у вказаній фінансовій установі на ім'я [PERSON] за період з 1 січня 2015 року надійшло 4 067 грн. 58 коп. (вид надходжень - заробітна плата). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Із змісту ч.1 ст.117 КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, умовою для виплати коштів за час затримки розрахунку при звільненні є наявність вини власника або уповноваженого ним органу у нездійсненні повного розрахунку у день звільнення працівника. Із пояснень представника відповідача [PERSON] вбачається, що Відділ освіти Сарненської РДА не є розпорядником коштів, фінансується із державного бюджету, а тому не мав реальної фінансової можливості провести розрахунок із [PERSON] в день її звільнення. На доведення наданих пояснень представник відповідача подала розрахунковий лист на ім'я позивача за грудень 2014 року та відомість виплати зарплати у ощадній касі за грудень 2014 року, відповідно до яких відповідачем проведено [PERSON] нарахування та виплату усіх належних сум станом на 31 грудня 2014 року (заборгованість на кінець місяця 0 грн.) та табель робочого часу за грудень 2014 року, відповідно до якого нарахування було проведено за повний відпрацьований місяць (перебування позивача на лікарняному у грудні 2014 року в даному документі не зазначено). Наявні в матеріалах справи повідомлення № 423 від 19 березня 2015 року за підписом директора Сарненської міжрайонної виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, розрахунок по лікарняному листу № 116551 серія АГИ за рудень 2014 року, виданого [PERSON] підтверджують, що до заяви-розрахунку від 31 січня 2015 року Відділом освіти було включено лікарняний лист [PERSON], який було профінансовано Фондом 19 лютого 2015 року. Оплата [PERSON] витрат на відрядження у сумі 955 грн. відповідно до наявного в матеріалах справи кошторису та наказу Відділу освіти № 226-вд від 27 жовтня 2014 року здійснено не було через відсутність фінансування, що підтверджується копією меморіального ордеру № 8 за грудень 2014 року та копією виписки по рахунку станом на 31 грудня 2015 року. Також, позивач не заперечує, що з наказом про звільнення її було ознайомлено 31 грудня 2014 року, в цей же день [PERSON] отримала трудову книжку, що підтверджується, копією книги обліку трудових книжок та вкладишів до них працівників ЗНЗ та ПНЗ Сарненського району. Таким чином, оплата належних сум при звільненні [PERSON] було здійснено в межах повноважень Відділу освіти, який фінансується із Державного бюджету, інших порушень трудового законодавства з боку відповідача, які б могли бути підставою для нарахування коштів при звільненні судом не встановлено. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та визнання вини керівника Відділу освіти Сарненської РДА щодо несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу, оскільки судом не встановлено вини відповідача у не проведенні повного розрахунку із [PERSON] 31 грудня 2014 року. Дослідивши надані докази, врахувавши думку сторін, суд вважає вимог [PERSON] безпідставними, а тому такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 36, 38, 39, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: dismissed