Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати усиновлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо усиновленого за рішенням Знам`янського міського суду Кіровоградської області від 27.06.2001 повнолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області; внести зміни до актового запису від 10.08.2001 №8 про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого відділом реєстрації актів громадянського стану Знам`янського міського управління юстиції Кіровоградської області, виключивши з нього дані про батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за рішенням Знам`янського міського суду Кіровоградської області від 27.06.2001 вони з чоловіком [PERSON] усиновили дитину [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим були внесені відповідні зміни до актового запису про його народження. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Вони з чоловіком, як батьки, до досягнення відповідачем повноліття, любили його, оберігали, виховували, утримували, всіма способами сприяли всебічному навчанню, розвитку та вихованню, віддавали йому свою батьківську любов, як сину. Однак, на даний час між нею та відповідачем склалися неприязні, складні, ворожі стосунки. В різних фінансових установах відповідач отримав кредити, подавши для зв`язку номери її телефонів та адресу її місця проживання. Він не виконує свої фінансові зобов`язання, в зв`язку з чим, на неї чиниться психологічний тиск, погрози та залякування зі сторони вказаних фінансових установ. Вона боїться за своє життя та здоров`я, не може бути впевненою в майбутньому, оскільки відповідач у випадку її смерті матиме право на спадкування її майна, тому він може чинити різні дії, спрямовані на позбавлення її життя та здоров`я. Він веде аморальний спосіб життя і не намагається налагодити з нею сімейні стосунки, ставиться до неї як до абсолютно чужої, незнайомої людини, без синівської любові та поваги. Викладені обставини змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, але його представник подав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справу за його та відповідача відсутності. Представник третьої особи Знам`янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] та просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що після скасування усиновлення відомості про дитину та її батьків повинні бути повернуті до стану первинного актового запису про народження, який існував до усиновлення. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та заяви учасників процесу, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - заяви представника відповідача, та відмові в задоволенні позову з наступних підстав. За заявою [PERSON] та [PERSON] про усиновлення дитини Знам`янським міським судом Кіровоградської області ухвалено рішення від 27.06.2001 у справі №2-528/2001 (а.с.13-14, 15-16). За даним рішенням, [PERSON] та [PERSON] усиновлено дитину [PERSON] , народженого [INFO] в місті Кіровограді Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] записано батьками в актовому записі про народження усиновленої дитини. Присвоєно усиновленій дитині прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », ім`я залишено « [PERSON] ». Змінено дату народження на « [INFO] » та місце народження на «місто Знам`янка Кіровоградської області». Зі свідоцтва про народження від 10.08.2001 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м.Знам`янка Кіровоградської області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). У довідці про склад сім`ї вказано, що [PERSON] зареєстрована та проживає одна по [ADDRESS] (а.с.17). З довідки від 25.11.2019 №544 вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] власноруч написав заяву від 25.11.2019, в якій зазначив, що між ним та [PERSON] сімейні стосунки не склались, тому він визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки скасування усиновлення йому відомі та зрозумілі (а.с.19). Ухвалою від 10.06.2020 клопотання представника позивачки про витребування доказів, задоволено та витребувано в Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) первинний актовий запис про народження від 25.08.1994 №1850 стосовно [PERSON] , [INFO] , відповідно до відомостей, які були зазначені в книзі записів громадянського стану про народження 25.08.1994 в Палаці реєстрації новонароджених м.Кіровограда (колишня назва). На виконання ухвали від 10.06.2020 суду надіслано копію запису акта про народження [PERSON] від 25.08.1994 №1850 та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.89, 90-91). Зі змісту вказаних документів встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м.Кіровоград, його батьками записані [PERSON] , [INFO] , громадянство «-» (прочерк, не вказано), національність - українець, та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, національність - українка. Підстава запису відомостей про батька: актовий запис про шлюб від 06.01.1989 №20, що складений міським відділом ЗАГС м.Кіровограда. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), що набрала чинності для України з 01.09.2011, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Згідно з ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Водночас, частиною 2 статті 238 Сімейного кодексу України передбачено, що скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї. При цьому, згідно з ч.3 ст.238 Сімейного кодексу України, усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Щодо скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч.3 ст. 238 Сімейного кодексу України, то таке скасування усиновлення може мати місце, лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, як це передбачено ч.2 ст.208 Сімейного кодексу України, і якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №445/1559/18 (провадження №61-12627св19). Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, під час розгляду справи судом не здобуто, а позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачем вчинялась протиправна поведінка стосовно позивачки чи інших членів сім`ї, яка б загрожувала їх життю чи здоров`ю. Матеріалами ж справи підтверджено, що відповідач був усиновлений дитиною у віці семи років і на даний час він досяг повноліття. За викладених обставин, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, а також встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, враховуючи те, що скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч.3 ст.238 СК України, в даному випадку є неможливим, оскільки відповідач був усиновлений до досягнення ним повноліття, те, що відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про протиправну поведінку відповідача, що загрожує життю та здоров`ю позивачки, суд приходить до висновку, що об`єктивні причини для скасування усиновлення відсутні, а тому відсутні й підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.5, 238 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed