Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 15. Вказує, що спільне життя між ними не склалось через різні характери та погляди на життя. Разом не проживають. Шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. \~\~\~\~ У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 22.11.1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 15, що підтверджується\~\~свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 037869, виданим повторно 14.11.2000 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач коштів на утримання дитини добровільно не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач не заперечив проти задоволення позову, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд приходить до висновку також, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 104,\~105,\~110,\~112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved