Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою якій вказала, що 18 червня 2014 року рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1067/14-ц розірвано шлюб з відповідачем. В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2017 року справа № 131/398/17 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі по 800 грн щомісячно до повноліття дитини, однак присуджені аліменти [PERSON] сплачує не регулярно, лише після примусу органів ДВС. Після припинення шлюбних стосунків відповідач повністю усунувся від обов`язку утримання сина, тому дитина перебуває на повному утриманні позивача. Крім того, відповідач на протязі чотирьох років не приймає участі у виховані дитини, жодного разу не привітав сина з Днем народження. Тому позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , внаслідок ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Іллінецької РДА у Вінницькій області, [PERSON] , в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування підтримує у повному обсязі. Представник Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, начальник відділу Бондар С.І. подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази приходить до слідуючого висновку. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с. 7) сторони по справі є батьками дитини. Відповідно до копії рішення Іллінецького районного суду Вінницької області № 131/1067/14-ц від 18 червня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Відповідно довідки комунального закладу «Дашівський дошкільний навчальний заклад №1 «Журавлик» Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області, № 09 від 20 червня 2018 року, виданої [PERSON] , про те, що батько її сина [PERSON] участі у вихованні дитини не бере (а.с 8-9). Згідно акту підтвердження проживання по місцю реєстрації (фактичного проживання) особи за адресою [ADDRESS] , [PERSON] проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 11). Батько [PERSON] участі у виховані дитини не приймає. Згідно ст.164 СК України, батько і мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини та взагалі самоусунувся і не спілкується з сином, тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] оскільки це не суперечить інтересам дитини. Суд відмічає, що в даному випадку суд не застосовує ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки уже існує рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2017 року справа № 131/398/17 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі по 800 грн щомісячно до повноліття дитини. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивач має прізвище « [PERSON] », а її дитина має інше прізвище - « [PERSON] », тому суду вважає, що наявність різних прізвищ може призвести до непорозумінь, відповідних труднощів у житті дитини. Під час розгляду справи суд враховує, що згідно вимог ст. 148 Сімейного кодексу України, у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за ії згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд, враховуючи той факт, що батько дитини зовсім не приймає ніякої участі у житті дитини, не цікавиться її розвитком, зростанням, зовсім не бачиться з дитиною та не виконує своїх батьківських обов`язків та те, що мати дитини [PERSON] має інше прізвище ніж дитина - [PERSON] , приходить до висновку, що зміна прізвища цілком відповідає інтересам дитини, тому вважає за можливе позов в цій частині задовольнити та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704, 80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved