Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у виді житлового будинку [ADDRESS] ; земельних ділянок загальною площею 5,32 га., що розташовані на території Сингаївської сільської ради Коростенського району, цільове прозначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а державний акт на право вланості на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Сторони надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримала, представник відповідача при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Шатрище Коростенського району померла мати позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житлового будинку [ADDRESS] ; земельних ділянок загальною площею 5,32 га., за кадастровими номерами: 1822385200:21:000:0032, площею 4,46 га. та 1822385200:23:000:0200 площею 0,86 га., на території Сингаївської сільської ради Коростенського району, цільове прозначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність [PERSON] вказаного будинку, 1945 року побудови, підтверджується довідкою Сингаївської сільської ради від 17.02.2020 року, згідно з записом в погосподарській книзі № 588 за 2001-2005 роки, а земельної ділянки стверджується копією державного акту на право влансості на земельну ділянку серії ЖТ №149055 виданого 26.06.2004 року. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судом оцінюються у сукупності з іншими доказами. В силу ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81,131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листа нотаріуса позивач звернулась до нотаріальної контори, заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, а державний акт на право вланості на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. Даних щодо інших спадкоємців матеріали справи не містять, до того ж позивач в позові зазначила, що є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, а саме відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, чим вона підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, а також, що достовірність наведених фактів, які ніким та нічим не були спростовані при розгляді справи сумнівів не викликає, тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved