Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який рішенням суду від 04 грудня 2014 року було розірвано. В шлюбі в них [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідач на підставі рішення суду позбавлений батьківських прав відносно дочки. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 15 грудня 2014 року і до досягнення дочкою повноліття. Позивач зазначає, що в даний час їй важко утримувати дочку через економічну нестабільність у країні, постійне підвищення цін на продукти харчування та ліки, речі першої необхідності, а аліментів в розмірі 600 грн. їй вкрай не вистачає для того, щоб забезпечити всі потреби дочки. Вказує, що відповідач працює, однак добровільно більшої допомоги, ніж 600 грн. аліментів, не надає. За вказаних обставин позивач, змінивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в новому розмірі на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання учасники справи не з'явились. Позивач [PERSON] попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] також попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві просив відмовити в задоволенні позову. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки на його утриманні, окрім дочки [PERSON], є ще малолітній син від другого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Заборгованості по виплаті аліментів на утримання дочки у нього немає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] з 16 липня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року по справі № 128/4944/14-ц було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 15 грудня 2014 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 9). В період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі в них [INFO] народилась дочка [PERSON], батьком якої записаний відповідач по справі [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року по справі № 128/1265/16-ц [PERSON], [INFO], було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Вказане рішення набрало законної сили 17 червня 2016 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 10-11). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року було скасоване заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року та ухвалено нове, яким з [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 грудня 2014 року і до досягнення нею повноліття, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 12-14). На підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року Вінницьким районним судом Вінницької області 25 квітня 2017 року було видано виконавчий лист № 128/3165/16-ц, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 15). В подальшому, 21 листопада 2017 року, головним державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на підставі виконавчого листа 128/3165/16-ц, виданого 25 квітня 2017 року Вінницьким районним судом Вінницької області у ВП № 54046025 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON], що підтверджується ксерокопією вказаної постанови (а.с. 16-17). З ксерокопій довідок № 306 та № 307, виданих виконкомом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.03.2018 року вбачається, що дочка сторін по справі [PERSON], [INFO], проживає разом за матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.2016 року, [PERSON] записаний батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 35). Згідно копії довідки, виданої ФОП [PERSON], [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів на половину ставки з 01 березня 2017 року. Загальна сума доходу з 01 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 15 379,97 грн. (а.с. 47). Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати 0988592413 ФОП [PERSON] борг за виконавчим листом № 128/3165/16-ц в розмірі 20716 грн. за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року виплачено (а.с. 48). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки розмір аліментів, який відповідач сплачує згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, з урахуванням того, що дитина потребує додаткових витрат, пов'язаних з її розвитком, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в твердій грошовій сумі у визначеному позивачем розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. За ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За вказаних обставин вимога позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її користь в твердій грошовій сумі,«але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що у відповідача на утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] [INFO], а тому аліменти визначені позивачем в твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до закону, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 СК України. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial