Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 18 лютого 1989 р. виконкомом Ворохтянської селищної ради Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від шлюбу подружжя має двоє дітей - повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що сім'я існує формально, так як впродовж останніх років позивачка працює в Італії, де проживає. За цей період сторони втратили взаємоповагу, відповідач не поважає позивачку, як дружину, вчиняє безпідставні сварки, нецензурно обзиває. В кожного із сторін різні інтереси, різні погляди на життя, різне коло спілкування, відсутнє взаєморозуміння. Також упереджено, з неповагою відповідач ставиться до старенького батька позивачки [PERSON], який після одруження сторін дозволив їм проживати в своєму господарстві в [ADDRESS]. Позивачка вважає, що збереження сім'ї є неможливе. Одночасно зазначила, що з позовом до суду про розірвання шлюбу з відповідачем вона зверталась в 2008 році, але з метою збереження сім'ї та в інтересах дітей дала можливість відповідачу змінити своє ставлення. В даний час проблеми ускладнились, покращень чи позитивних змін зі сторони відповідача не відбулось. В позовній заяві просить не надавати строк на примирення, шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 18.03.2015 року сторонам надавався термін для примирення - один місяць. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить шлюб розірвати, так як за наданий для примирення термін сторони не помирились. Зазначає, що діти вже дорослі, збереження сім'ї вважає неможливим, просить справу розглядати в її відсутності і задовольнити позов. В своєму письмовому поясненні позивачка вказала, що відповідач не виконував обов'язки, передбачені для подружжя Сімейним кодексом України, він не брав участі в матеріальному утриманні сім'ї. Спільного господарства, про яке відповідач вказував у запереченні на позов, сторони не ведуть, так як згідно погосподарських книг Вікнянської сільської ради за 2011-2015 р. в господарстві, де сторони проживають, числиться 15 шт. птиці, в т.ч. 8 шт. кури. Одночасно зазначила, що з часу її попереднього звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу пройшло більше шести років, ніяких позитивних змін не відбулося, а тоді, тільки в інтересах на той час неповнолітніх дітей, з метою примирення, позивачка відкликала свій позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що з 2004-2005р. позивачка працює в Італії. В даний час він не спілкується з дружиною, не має її телефонного номера. Після надання судом терміну для примирення він не зустрічався з позивачкою, так як вона перебувала в м. Коломия у племінниці, а не разом з ним в с. Вікно Городенківського району, після чого поїхала на роботу. Їх молодший син [PERSON] навчається в м. Коломия в училищі, де проживає на квартирі. В жовтні 2015 р. йому виповниться 18 років. Син ще не одружений, але є батьком малолітньої доньки, яка проживає в с. Чернятин Городенківського району з своєю матір'ю, до якої він приїжджає на вихідні. Відповідач ствердив, що в 2008 р. позивачка вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу між ними, але тоді вони примирились, хоча позивачка фактично з ним не проживала. Відповідач вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, тому що вони прожили в шлюбі 25 років. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 18 лютого 1989 року Ворохтянською селищною Радою Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 18 лютого 1989 р. Від шлюбу сторони мають двоє дітей, в т.ч. неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 листопада 1997 р. сільською радою народних депутатів с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Ч.4 згаданої статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 СКУ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Суд залишає без розгляду питання про місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO] року народження, оскільки відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 21,24,36,55,112-115, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved