Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. На теперішній час, з метою підвищення інтелектуального рівня, розширення кругозору виникла необхідність вивезення дітей - до [PERSON]. Оскільки позивачка з дітьми не мають можливості виїхати за кордон без дозволу відповідача, який уникає надання дозволу на виїзд позивач змушена звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в уточнених позовних вимогах надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька до в період з моменту набрання чинності рішення суду до 01.09.2017. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав указаних в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує. Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні просить задовольнити позов враховуючи , що з 01.09.2017 починається навчальний рік і діти повинні знаходитись на навчанні в школі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвами про народження сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7) Як встановлено судом, неповнолітні діти проживають разом з матірю [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, що не заперечують сторони по справі. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року№ 231 (із змінами). Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки забов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із неповнолітніми дітьми до [PERSON] з метою інтелектуального розвитку, розширення кругозору, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька, позивач це зробити не може. Як вбачається з матеріалів справи позивачка має запрошення на відвідування [PERSON] від 25.04.2017 на себе на та її дітей (а.с.31) що забезпечить можливість перебування неповнолітніх дітей разом з матір*ю в [PERSON]. Ст.ст. 6, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну,включаючи власну,і повертатися в свою країну. Таким чином, суд вважає, що права дитини на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересування підлягають захисту. Враховуючи, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дітей за кордон. На підставі викладеного та

Outcome: approved