Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 32494 від 17.12.2019, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів в розмірі 14460,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. було вчинено виконавчий напис № 32494 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 002-20522-010312 від 01.03.2012 за період з 22.10.2017 по 29.11.2019 в розмірі 14460,00 грн. 30.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Харкова Попляком В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62212994 про примусове виконання виконавчого напису № 32494 від 17.12.2019. З вищевказаним виконавчим написом позивач не згодна і вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог закону, а саме: за межами трьох років, на суму боргу, яка не відповідає умовам договору та не є безспірною, а також за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від її представника - адвоката Лебединської І.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Від третьої особи - Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та ухвалення судового рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу м. Харків Попляк В.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, пояснення про суті позовних вимог не надавав. За згодою позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2012 між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-20522-010312 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки та надав позивачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000,00 грн., на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 7000,00 грн. Клієнт [PERSON] зобов`язалась сплачувати банку проценти за користування кредитною лінією та/або оведрафтом за ставками, визначеними в Тарифному пакеті «Нова Готівочка», що міститься в Додатку № 1 до договору. Пунктом 1.5 даного договору встановлено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої та не потребує підписання додаткових до цього договору. 26.01.2018 за договором № 145/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № 002-20522-010312 від 01.03.2012 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 02.10.2019 за договором про відступлення прав вимоги № 02/10/2019?ФА ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 002-20522-010312 від 01.03.2012, укладеним із [PERSON] .. 17.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 32494 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 002-20522-010312 від 01.03.2012 за період з 22.10.2017 по 29.11.2019 в розмірі 14160,00 грн, з яких 6520,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 7640,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами; за вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 300,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд», складає 14460,00 грн. 30.05.2020 згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. було відкрито виконавче провадження № 62212994 на виконання виконавчого напису № 32494 від 17.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 14460,00 грн. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній станом на 17.12.2019 - на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Для вчинення нотаріусом відповідного виконавчого напису законом вимагається від нотаріуса встановити одночасну наявність двох обов`язкових умов, а саме: 1) безспірність заборгованості, яка встановлюється нотаріусом за фактом надання стягувачем документів за передбаченим законодавством переліком, та 2) що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Умови кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», передбачають його пролонгацію, жодних додаткових угод, якими б сторони встановлювали або змінювали строк повернення кредиту суду не надані, ТОВ «ФК «Аланд» стверджує, що боржником [PERSON] допущено прострочення платежів за кредитним договором, останній платіж здійснений [PERSON] 22 жовтня 2017 року. При цьому, твердження позивача про те, що вона останній платіж по погашенню заборгованості здійснила в 2012 році не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, з 22.10.2017 у кредитора (його правонаступника) виникло право примусового стягнення боргу з боржника, позивача по справі. Заява відповідача про вчинення виконавчого напису відповідно до відмітки приватного нотаріуса була отримана останнім 17 грудня 2019 року та зареєстрована за № 34700/02-20. В той же день приватним нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис. Таким чином, спірний виконавчий напис було вчинено в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги (з 22.10.2017). Однак, суд погоджується із позицією позивач про те, що надані приватному нотаріусу документи, не можуть свідчити про безспірність заборгованості. Так, пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172, визначає, що для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На запит суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. надані копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 32494 від 17.12.2019.. Серед іншого, в цих документах міститься документ «Виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 002-20522-010312 від 01.03.2012». Однак, фактично ця «Виписка» є лише довідкою фінансової компанії про наявність заборгованості та не містить інформації з аналітичних рахунків з обліку внутрішньобанківських операцій за період з дати укладення кредитного договору по дату вчинення виконавчого напису з зазначенням щомісячно нарахування заборгованості за процентами та погашення заборгованості, дати останнього платежу. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки суми судового збору в розмірі 840,80 грн, сплаченого нею при зверненні до суду з даним позовом, та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved