Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Нововодолазького\~районного суду\~Харківської \~області з\~позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 15 жовтня 2011 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №139. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сім`ю. За час сумісного проживання між подружжям виникали сварки з різних причин, які призвели до повного непорозуміння та неповаги один до одного. Будь яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе. Ухвалою від 28 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 02 травня 2019 року за клопотанням відповідача по справі сторонам було надано строк для примирення в один місяць та провадження у справі зупинено до 03 червня 2019 року. Ухвалою суду від 03 червня 2019 року поновлено провадження по справі та справу призначено до судового розгляду на 04 липня 2019 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином та завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Через канцелярію суду 19.03.2019 року позивач надала заяву, зареєстровану за вхідним № 2044/19-вх, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 18.06.2019 року надав заяву, зареєстровану за вхідним № 4263/19-вх, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить слухати справу у його відсутності (а.с.31). Положеннями частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Мереф`янською\~міською радою\~Харківського району\~Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 139, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 12 лютого 2013 року (а.с. 7). Судом було\~встановлено,\~що подружжя\~сімейно \~шлюбні відносини\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведуть,\~кожен живе\~самостійним життям.\~На поступки\~примирення сторони\~не згодні, за наданий судом час для примирення сторони не знайшли підстав для примирення та надали суду заяви, відповідно до яких наполягали на розірванні шлюбу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. В наданий судом строк на примирення сімейні стосунки між подружжям не налагоджені. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального\~кодексу України). Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, враховуючи заяву позивача по справі про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 1, частина 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 50 копійок, що підтверджується квитанцією № 15 від 23 січня 2019 року, виданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ТББВ 10020/0372. Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] ,\~у зв`язку\~з чимнеобхідно\~стягнути з\~ [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved