Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування заяви зазначила, що з 18 грудня 2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У листопаді 2014 року сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, і 02 березня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, але нерегулярно та у недостатньому розмірі для життя та розвитку дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно ч.2 ст.158, ст.174 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін, оскільки особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2010 року до 02 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 березня 2015 року від 02 березня 2015 року ( а.с.9). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «ІНФО-КОМ» від 15 вересня 2015 року (а.с.6). В заявленому позові позивачка стверджує, що відповідач надає кошти на утримання сина, але нерегулярно і вони є недостатніми для життя та розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей;непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягувати аліменти у розмірі, зазначеному в позові.

Outcome: approved