Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій після уточнення вимог просить визнати її мати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], останнє відоме місце проживання: [INFO], безвісно відсутньою з [INFO]. В обґрунтування зазначеної заяви посилається на те, що вона проживає за адресою: [INFO], де також зареєстрована її мати [PERSON] Однак в березні 2006 року вона пішла з дому і по теперішній час інформація про її місцезнаходження. Заявник зверталась до Дзержинського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області з заявами про встановлення місцезнаходження її матері, однак до теперішнього часу місцезнаходження [PERSON] невідомо. Метою визнання матері заявника [PERSON] безвісно відсутньою є уникнення сплати комунальних послуг за [PERSON], оскільки вона продовжує бути зареєстрована в квартирі, де проживає заявник. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Дзержинський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області у судове засідання представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Розглянувши заяву та докази в її обґрунтування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії ІІ-ВЛ № 465429. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. У відповідності до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно приписів ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У відповідності до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Частиною 1 ст. 249 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На запит суду до Харківської міської поліклініки № 26 повідомлено, що медична картка на імя [PERSON] в реєстратурі відсутня, останнє флюорографічне обстеження [PERSON] проходила 08.08.2005 року. Відповідно до довідки наданої Дзержинським РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] зверталась до Дзержинського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області з приводу встановлення місцезнаходження її матері [PERSON], [INFO]. Прийнятими заходами встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], пояснила, що є сусідкою заявника, за тією ж адресою проживала і [PERSON] Близько 11 років тому [PERSON] зникла, їхати їй було нікуди. Дотеперішнього часу [PERSON] за місцем свого мешкання не зявлялась. Свідок [PERSON] пояснив, що є цивільним чоловіком [PERSON] та проживає з нею з 2005 року. В 2006 році [PERSON] зникла, не прийшла додому і більше не зявлялась. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою, оскільки протягом одного року немає відомостей про місце її перебування. Визнання безвісно відсутньою [PERSON] необхідно заявниці для зменшення нарахувань за комунальні послуги. Враховуючи викладене, заява [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому, суд роз'яснює, що у відповідності до приписів ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Outcome: approved