Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 січня 2017 року, виданим Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З метою успадкування належної їй після смерті квартири [ADDRESS], вона звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. з заявою про прийняття спадщини, а після шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини - з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину. Проте, постановою нотаріуса від 14 липня 2017 року їй в цьому було відмовлено з тих підстав, що у її свідоцтві про народження ім'я матері вказано, як «[PERSON]», у свідоцтві про укладення шлюбу матір'ю - «[PERSON]», у свідоцтві про смерть - «[PERSON]». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 лютого 1959 року, виданим Заставновським районом сільської ради с.Юрковуш, підтверджується, що при народженні мати мала прізвище [PERSON], та її ім'я російською мовою було записано, як «[PERSON]». Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25 червня 1970 року, виданим Першотравенським міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області, підтверджується, що після укладення шлюбу з [PERSON], матері присвоєно прізвище «[PERSON]» її ім'я російською мовою було записано, як «[PERSON]». Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 листопада 1993 року, виданим міським бюро ЗАГС м. Першотравенська Дніпропетровської області, підтверджується, що після укладення шлюбу з [PERSON], матері присвоєно прізвище «Риженкова», її ім'я українською мовою було записано, як «[PERSON]». Її споріднення з матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 червня 1970 року, виданим Першотравенським міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області, в якому зазначено, що матір'ю є (російською мовою) «[PERSON]», а також свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22 листопада 1997 року, виданим відділом РАГС виконкому Першотравенської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, з якого вбачається, що після одруження позивачці присвоєно прізвище [PERSON]. Таким чином, вбачається, що в паспорті та у свідоцтві про смерть матері її ім'я зазначено, як [PERSON], в той час, як у свідоцтві про укладення шлюбу з [PERSON], - як [PERSON], що для нотаріуса це виявилося однією з підстав для відмови у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті матері. Однак, позивач вважає, цей факт повністю підтвердженим наданими вище доказами, тому вважає за необхідне просити суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який полягає у тому, що вони між собою є рідними донькою та матір'ю, оскільки це необхідно для прийняття спадщини. Що стосується прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], який був у зареєстрованому шлюбі з її матір'ю, слід зазначити наступне. Зазначеним вище свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що мати та [PERSON] з 03 листопада 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який до смерті останнього розірвано не було. Свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 28 лютого 2000 року, виданим Першотравенським УЖКГ, підтверджується, що спірна квартира належала на праві приватної власності по 1/2 частині кожному-Риженковій Є.І. та [PERSON] Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 березня 2002 року, виданим відділом РАГС Першотравенського МУЮ в Дніпропетровській області, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року. Мати [PERSON] проживала в спірній квартирі, була там зареєстрована, мала 1/2 частку власності на неї, фактично вступила в управління майном (1/2 іншої частки) після смерті спадкодавця, а тому безумовна прийняла спадщину, і про недоведеність цього факту нотаріусом не зазначається. Інформації про те, що попередня дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, нотаріус не вказав, тобто вважає, що вона не має права на спадкування спірної квартири. Просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який полягає у тому, що між собою є рідними донькою та матір'ю, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в позові просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду, але врахувати що вона заперечує проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] виданого 25 червня 1970 року її матір'ю зазначено [PERSON]. На підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 22 листопада 1997 року позивачка - [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 червня 1970 року встановлено, що дівоче прізвище матері позивачки було [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 листопада 1993 року встановлено, що мати позивачки одружилась та змінила прізвище на [PERSON], а згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 січня 2017 року встановлено, що [INFO] року в місті Першотравенську Дніпропетровської області померла матір позивачки [PERSON]. Перед цим [INFO] року у м. Першотравенську помер [PERSON] - чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Згідно виписки з фінансово-особового рахунку ПП «Комунальщик-3» від 11 квітня 2017 року вбачається, матір позивачки - [PERSON] та її чоловік - [PERSON] на час їхньої смерті мешкали разом (вдвох) за адресою квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 28 лютого 2000 року та довідки КП Павлоградскього міжміського бюро технічної інвентаризації від 21 квітня 2017 року та довідки БТІ від 21 квітня 2017 року встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] ? частина та [PERSON] ? частина. Після смерті матері позивачко своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а саме квартири [ADDRESS], ? частка якої належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], а ? частку зазначеної квартири вона фактично прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. 14 липня 2017 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області відмовив [PERSON] у зв'язку з тим, що нотаріус не зміг встановити родинні стосунки між матір'ю позивачки та позивачкою, другою підставою відмови нотаріус зазначив наявність ще одного спадкоємця за законом, а саме відповідачки - [PERSON], яку нотаріус визначив начебто, як дружину померлого [PERSON]. Насправді з матеріалів цивільної справи та спадкових справ досліджених судом вбачається, що відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною спадкодавця - [PERSON], останньою його дружиною була матір позивачки - [PERSON], а тому нотаріус помилково допустив її до спадкування за законом як дружину спадкодавця- [PERSON] / постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 липня 2017 року/. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту, суд виходить з наступного. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, розглядаються в судовому порядку, а також встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Ці справи розглядаються судами по заявах громадян за місцем їх проживання. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджений дослідженими судом доказами, отже [PERSON] є рідною матір'ю позивачки. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР /чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]/ для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже з матеріалів справи вбачається, що матір позивачки [PERSON], після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично вступила в управління та володіння квартирою [ADDRESS], ? частка якої належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], а ? частка померлому її чоловіку. Отже померла матір позивачки фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 січня 2017 року встановлено, що [INFO] року в місті Першотравенську Дніпропетровської області померла матір позивачки [PERSON]. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 цього Кодексу). Судом встановлено, що позивачка своєчасно 18 квітня 2017 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, інші спадкоємці за законом першої черги, які прийняли спадщину окрім неї відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №62/2017. Відповідчка [PERSON] є колишньою дружиною спадкодавця - [PERSON], останньою його дружиною була матір позивачки - [PERSON], а тому нотаріус помилково допустив її до спадкування за законом як дружину спадкодавця - [PERSON]. Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України ), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3 березня 2004 року № 20/5 право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди може бути підтверджено, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК УКраїни). Враховуючи вище викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved