Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування - 10 листів з нержавіючої сталі, розміром 1,2х2,5 м кожний; 8 штук бочок, об»ємом 200л кожна; мотопомпи; електричного двигуна; 2-х алюмінієвих бетонів, об»ємом 40 л кожний; брезенту розміром 2х3 м; металевого ліжка; тачки заводського виготовлення; тачки саморобної. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що вона з 1995 року постійно проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS], Харківського району, Харківської області, шлюб з яким зареєструвала 1 грудня 2001 року. Після смерті чоловіка, яка настала [INFO] року, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON], у березні 2011 року вона пройшла курс лікування, а з 19 червня 2011 року по путівці продовжувала лікування у санаторії «Либідь» у м. Трускавець. Відповідач, який являється чоловіком сестри померлого [PERSON], у її відсутність 26 червня 2011 року та 29 червня 2011 року приїхав до її будинку і вивіз вищевказане майно. Повернувшись з лікування зверталась до відповідача з проханням повернути майно, але останній відмовився. В липні 2012 року [PERSON] знову приїхав і вимагав віддати речі, які вважав за потрібне взяти. Вона змушена була звернутися до міліції із заявою про неправомірні дії відповідача та про повернення її майна. Також просить стягнути з відповідача 3000 грив. - моральну шкоду, оскільки своїми діями [PERSON] причинив їй моральні страждання, які виразились в душевному хвилюванні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1 грудня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого Липецькою сільською радою Харківського району, Харківської області. Згідно довідки виконавчого комітету Липецької сільської ради, Харківського району, Харківської області, [PERSON] фактично проживає з жовтня 1995 року в [ADDRESS] по теперішній час. Чоловік позивача - [PERSON] помер [INFO] року, видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Липецькою сільською радою Харківського району, Харківської області. З наданої позивачем лікувальної книжки та зворотного талону до путівки № 9841 на її ім.»я вбачається, що остання знаходилась на лікуванні в санаторії «Либідь» курорту Трускавець, з 20 червня по 5 липня 2011 року. Судом досліджувався матеріал перевірки Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області за заявою [PERSON] від 27 липня 2013 року. Згідно матеріалів перевірки було встановлено, що дійсно 26 червня та 29 червня 2011 року [PERSON] приїздив до будинку позивача за адресою: [ADDRESS] та вивіз майно, яке вважав своїм. Він мав намір будувати в с. Липці дачу, купував матеріали і за згодовую [PERSON] та її чоловіка [PERSON] зберігав їх у останніх. Після смерті [PERSON] вирішив вивезти своє майно в інше місце. Таким чином, відповідач визнав факт того, що дійсно 26 червня та 29 червня 2011 року вивіз майно з подвір'я будинку [ADDRESS] Відповідач не згоден з позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, тобто у нього, про що зазначив в своїх письмових запереченнях. Так, відповідач вважає, що мав право без дозволу [PERSON] приходити до будинку [ADDRESS], оскільки будинок в рівній частині належить позивачу та [PERSON], його дружині після смерті [PERSON]. Також забрав своє майно, яке зберігалось в сараї і належало йому. Крім того, позивач сама після поховання чоловіка, дозволила їх перенести з сараю під навіс у дворі. Але у судовому засіданні позивач заперечувала проти того, що відповідач зберігав своє майно в сараї та на подвір»ї будинку де вона проживала з чоловіком. Як стверджує [PERSON] майно, яке забрав [PERSON] належить їй, вона користувалась ним та зберігала за місцем свого проживання. Суд не може погодитися з поясненнями представника відповідача в той частині, що [PERSON] міг брати, користуватися майном, яке належала братові його дружини, так як є заповіт, яким [PERSON] заповів половину свого майна своїй сестрі [PERSON]. Але згідно заповіту складеного 11 грудня 2009 року, мова йде відносно ? частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та ? частки земельної ділянки за адресою: с. Липці, Харківського району, Харківської області, [ADDRESS], інше майно не вказане. У відповідності до ч 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч 3 ст..10, ч 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що відповідач не довів того, що майно, яке ним було вивезено з подвір»я позивача належить йому на праві власності. Відповідачем не надано доказів того, що передавав вивезене майно на зберігання [PERSON] та [PERSON]. Яка термінова необхідність була вивезти майно в той час, коли позивач була у від»їзді і не була присутня вдома. Відповідач в своїх письмових поясненнях від 30 липня 2012 року в Липецькому відділі ГУМВС України в Харківській області, визнав факт вивезення з території домоволодіння [ADDRESS] - 3 бочки ємкістю по 200 л, 4 металевих листа, мотопомпи, алюмінієвого бетону ємкістю 40 л, брезенту. Зазначене майно підлягає витребуванню та поверненню позивачу. Суд вважає, позивачем не доведено, що відповідач вивіз крім визнаного [PERSON] майна, вивезене майно - 6 листів металевих, 5 бочок на 200 л кожна, двигун електричний, ліжко металеве, тачка заводського виготовлення, алюмінієвий бетон на 40 л, тачка саморобна. Відповідач в письмових поясненнях від 30 липня 2012 року заперечував проти вивезення цього майна. При перевірки заяви [PERSON] Липецьким відділом РВ не встановлено факту наявності всього майна у позивача, яке вона просить витребувати у відповідача. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач оцінила в 3000 грив. Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 ст. 23 УК України зазначено в чому полягає моральна шкода: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї. Суд вважає, що позивач не довела спричинення їй моральної шкоди відповідачем, в зв»язку з чим в задоволенні позовних вимог про стягнення 3000 грив. в відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved