Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області про стягнення невиплачених щомісячних страхових виплат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що чоловік позивача [PERSON], як потерпілий на виробництві, перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька. З початком антитерористичної операції вони разом із чоловіком перемістилися до с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, де чоловік знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа з грудня 2015 року по лютий 2016 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилися нараховані, але не отримані ним страхові виплати, що становлять 62 214,21 гривень, а саме: за 2014 рік - 15 126,18 гривень, 2015 рік - 27 733,03 гривень, 10 місяців 2016 року - 19 355,00 гривень. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді страхових виплат у сумі 62 214,21 гривень, у зв'язку із чим 20.11.2017 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степаніщенко Е.А. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на зазначені страхові суми у розмірі 62 214,21 гривень, яке було видано на підставі листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області № 01-04/15-953 від 26.10.2017 року. 24.11.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй зазначеної страхової суми та надала свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі чого 29.12.2017 року відповідач повідомив [PERSON] про нарахування страхових виплат та розділив нараховані страхові суми на три частини відповідно рокам, в яких не проводилися виплати, а саме: за 2014 рік - 15 126,18 гривень, 2015 рік - 27 733,03 гривень, 10 місяців 2016 року - 19 355,00 гривень. 28.02.2018 року відповідачем було перераховано на картку позивача заборгованість по страховим виплатам за 2016 рік у сумі 19 355,00 гривень, однак 03.03.2018 року зараховані кошти були повернуті банком на підставі листа відповідача. При звернені до Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за роз'ясненнями відповідач листом № 01-03.1/16-1963 від 04.09.2018 року повідомив, що [PERSON] відмовлено у виплаті, оскільки померлий чоловік з березня 2016 року не перебував на обліку у відділеннях як тимчасово переміщена особа та не отримував страхові виплати, тому виплати йому не нараховувалися в управліннях, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, у зв'язку із чим відсутні суми, які можуть бути включені до спадщини навіть за наявності свідоцтва про право на спадщину страхові суми не можуть бути виплачені. Позивач зазначає, що термін дії довідки № 2307/001755 від 19.06.2015 року її чоловіку було продовжено до 19.06.2016 року та з урахуванням змін від 13.01.2016 року вона діє безстроково в той час коли відповідач припинив нарахування з 01.03.2016 року. Чоловік не міг продовжити термін дії довідки після 19.06.2016 року через загострення хвороби, у зв'язку із чим вони були вимушені повернутися до м. Донецьк, де чоловік проходив амбулаторне та стаціонарне лікування. [PERSON] вказує, що відсутність у її померлого чоловіка статусу внутрішньо переміщеної особи з 19.06.2016 року по день смерті [INFO] створює для неї певні перешкоди в отриманні страхових виплат, у зв'язку із чим просить суд стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на її користь страхову суму у розмірі 62 214,21 гривень після померлого [INFO] [PERSON]; стягнути на її користь понесені судові витрати, що полягають у сплаті судового збору у сумі 704,80 гривень. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі (а.с.51). Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко К.Ю. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, підстави незгоди із позовом визначила у наданому суду відзиві. За змістом відзиву померлий [PERSON] перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька. У зв'язку із тимчасовою зміною місця мешкання потерпілий, як внутрішньо переміщена особа знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області з 01 грудня 2015 року по 29 лютого 2016 року. З 01.03.2016 року [PERSON] було припинено всі страхові виплати у зв'язку із проведенням верифікації. На виконання рішення адміністративної комісії ВД Фонду від 01 листопада 2015 року, доведеного листом ВД Фонду від 20 листопада 2015 року № 1492-03-2 з 01 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою. Відповідно до частини четвертої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більше як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Вищезазначена стаття Закону не поширюється на спадкоємців, тому їм страхові виплати не нараховуються. Право на одержання призначених, але своєчасно не виплачених страхових сум поширюється лише на потерпілого або особу, яка за життя має право на одержання виплат. При цьому, нараховані, та не отримані суми страхових виплат потерпілому (особі, яка має право на виплати) після його смерті можуть бути включені до складу спадщини. Право спадкоємця повинно бути реалізоване відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України, а саме: передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини суми допомоги у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. До сум, що належали спадкодавцеві, можна віднести нараховані відповідно до Закону № 1105, але не виплачені управлінням (відділенням) виконавчої дирекції Фонду за його життя суми. Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20 затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451. Відповідно до Порядку № 20 нарахування та виплата страхових коштів здійснюється управлінням (відділенням) виконавчої дирекції Фонду після переміщення одержувача на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, на підставі заяви та усіх необхідних документів. При цьому, рішення про продовження проведення раніше призначених виплат та виплату раніше нарахованих, але не виплачених страхових сум оформлюється відповідною постановою відділення управління виконавчої дирекції Фонду, до якого звернулась внутрішньо переміщена особа. Лише такі постанови є підставою для нарахування раніше призначених страхових виплат у робочих органах виконавчої дирекції Фонду, що здійснюють свою діяльність на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Зазначила, що нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» тощо, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Враховуючи вищезазначене, якщо потерпілий або особа, що мала право на страхові виплати не перемістилась на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та не набула право на отримання страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа, виплати їй не нараховувались та не виплачувались в управлінні (відділеннях) виконавчої дирекції Фонду, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, відповідно відсутні суми, які належали спадкодавцю за життя. Отже, суми, що можуть бути включені до складу спадщини, відсутні (а.с.31-33). Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву та клопотання, відповідно до якого просив розгляд справи проводити без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.145). Відповідно до відзиву відповідач не заперечує, що Бердянським відділенням управління у Запорізькій області здійснювались щомісячні страхові виплати чоловіку позивачки [PERSON] в період з 01.12.2015 року по 29.02.2016 року (включно) на загальну суму 7563,09 гривень. У зв'язку із отриманням інформації про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку тимчасово переміщених осіб (лист Бердянського УПСЗН вих. №808 від 25.02.2016 року) Бердянським відділенням управління у Запорізькій області постановою від 30.03.2016 року [PERSON] припинено страхові виплати з 01.03.2016 року. Після припинення страхових виплат з 01.03.2016 року [PERSON] до Бердянського відділення управління Фонду у Запорізькій області чи інші відділення управління Фонду у Запорізькій області про продовження страхових виплат і чинною довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не звертався. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Степаніщенко Е.А. на підставі листа управління у Донецькій області від 26.10.2017 року №01-04/15-953 видане свідоцтво про право на спадщину від 25.11.2017 року, відповідно до якого спадкоємицею [PERSON], його дружиною, - [PERSON] визнано право на спадщину, до якої включено не виплачені померлому чоловікові щомісячні страхові виплати у сумі 62 214,21 гривень, що складається з трьох періодів: виплат за 2014 рік - 15 126,18 гривень, за 2015 рік - 27 733,03 гривень, за 10 місяців 2016 року - 19 355,00 гривень. Відповідно до п. 1.4 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціально страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24, робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений в пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку. Згідно п. 1.6. Порядку №24 справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходження роботодавця або за місцем проживання потерпілого. У зв'язку із ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей, проведенням антитерористичної операції, Адміністративною комісією виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, правонаступником якого на підставі Закону №1105 є Фонд соціального страхування України, прийнято рішення про призупинення з 01.12.2015 року нарахування страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділеннях управління у Донецькій області, які тимчасово перемістилися на підконтрольну українській владі територію. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій, пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 509. Згідно з п. 2 Розділу III Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим держаним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.01.2014 року №20, лише у разі звернення особи, яка тимчасово переміщена з довідкою про взяття на облік тимчасово переміщеної особи робочий орган виконавчої дирекції Фонду не пізніше 10 днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює своєю постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати. Представник відповідача зазначає, що чоловік позивачки - [PERSON] отримував страхові виплати у Донецькому міському відділенні у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області. Відповідно до постанови правління Фонду соціальні страхування України від 10.10.2017 року № 50 «Про затвердження структури органів Фонду», затверджено нову структуру управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, яка введена в дію з 01 січня 2018 року, 29 відділень управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, які були тимчасово перереєстровані із зони АТО, припинили свою діяльність з 01.01.2018 року. У зв'язку з цим страхувальники, застраховані особи, потерпілі на виробництві, які перебували на обліку в цих відділеннях, надалі обслуговуватимуться у відділеннях, яким передано виконання статутних завдань щодо ведення реєстру страхувальників, застрахованих осіб та потерпілих на відповідній території. Таким чином, повноваження щодо виконання статутних завдань Фонду, що обслуговувало Донецьке міське відділення у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області здійснює Волноваське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Вказує, що саме у Волноваському відділенні перебуває справа [PERSON], а отже саме Волноваським відділенням провадився облік коштів, що не були виплачені [PERSON] Донецьким міським відділенням у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області за період з 2014 року по грудень 2015 року (до моменту коли потерпілий звернувся до Бердянського відділення Управління у Запорізькій області). Вказана обставина підтверджується самим Управлінням у Донецькій області у їх інформаційному листі від 26.10.2017 року №01-04/15-953. До робочих органів управління у Запорізькій області (Бердянське відділення управління у Запорізькій області) [PERSON] звернувся 15.12.2015 року, а отже період до цієї дати, страхові виплати мали нараховуватись йому за місцем зберігання його справи - відділенням у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, а у подальшому Волноваським відділенням управління у Донецькій області. Звертає увагу, що продовження раніше призначених виплат за заявами спадкоємців потерпілих не передбачено ні Законом №1105, ні Порядком №20. Таким чином, у органів управління Фонду у Запорізькій області відсутні правові підстави (звернення потерпілого та довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО) для нарахування страхових виплат [PERSON] після 01.03.2016 року, а отже, відсутні і правові підстави для стягнення таких коштів з управління у Запорізькій області на користь [PERSON] (а.с.80-86). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 15.07.1978 року, виданого Пролетарським відділом ЗАГС м. Донецька, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.07.1978 року та після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.16). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька, що не заперечується відповідачами по справі. У зв'язку із початком антитерористичної операції на території м. Донецьк Донецької області [PERSON] та [PERSON] перемістилися до [ADDRESS], що підтверджується довідками № 2307/001755 та № 2307/001756 від 19.06.2015 року про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.14). Згідно листа Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області № 03-05-136 від 24.01.2019 року, [PERSON], як тимчасово переміщена особа, перебував на обліку в управлінні з 01.12.2015 року по 29.02.2016 року (а.с.57). Постановою Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Бердянську від 10.02.2016 року [PERSON] було продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.12.2015 року по 18.06.2016 року включно (а.с.98). Як слідує з листа Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №808 від 25.02.2016 року, [PERSON] було знято з реєстраційного обліку з 01.03.2016 року як особу, яка отримувала страхові виплати у відділенні ВД ФСНВ у м. Бердянську (а.с.94-97). Відповідно до постанови Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Бердянську від 30.03.2016 року, [PERSON] було припинено на підставі листа № 808 від 25.02.2016 року щомісячні страхові виплати з 01.03.2016 року у зв'язку із проведенням верифікації (а.с.56). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.10.2017 року, виданим Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.17). Постановою Волноваського відділення УВДФСС України в Донецькій області від 20.10.2017 року [PERSON] було припинено щомісячні страхові виплати з 22.10.2016 року у зв'язку зі смертю потерпілого (а.с.58). [PERSON] після смерті чоловіка перемістилася до [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 0000355041 від 27.11.2017 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степаніщенко Е.А., яке було видано на підставі інформаційного листа, виданого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-04/15-953 від 26.10.2017 року, [PERSON] прийняла спадщину після чоловіка, яка складається з невиплачених щомісячних страхових виплат у сумі 62 214,21 гривень (а.с.18-19). Як слідує з листа Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-03.1/16-1963 від 04.09.2018 року, померлий [INFO] [PERSON], згідно даних програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» у Пролетарському районі м. Донецьк щодо недотриманих страхових виплат, з грудня 2015 року по лютий 2016 року перебував на обліку у м. Бердянськ Запорізької області та отримував там страхові виплати. З березня 2016 року померлий не перебував на обліку у відділеннях, як тимчасово переміщена особа та не отримував страхові виплати. Зазначено, якщо потерпілий або особа, що мала право на страхові виплати, перемістилась на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та не набула право на отримання страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа, виплати їй не нараховувалися в управліннях (відділеннях) виконавчої дирекції Фонду, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, відповідно відсутні суми, які належали спадкодавцю за життя. Отже, суми, що можуть бути включені до складі спадщини, відсутні. У Волноваського відділення управляння виконавчої дирекції ФССУ Донецькій області відсутні підстави для нарахування та здійснення страхових виплат померлого згідно із заявою спадкоємця, навіть за наявності у нього свідоцтва про право на спадщину, до якої включено нараховані суми, які могли належати спадкодавцю за умови його переміщення та набуття статусу внутрішньо переміщеної особи (а.с.20-21). Згідно листа Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-03/16-85 від 21.01.2019 року, [PERSON] з грудня 2015 року по лютий 2016 року перебував на обліку у м. Бердянськ Запорізької області та отримував страхові виплати. З березня 2016 року останній не перебував на обліку в інших відділеннях, як тимчасово переміщена особа та не отримував страхові виплати. Сума нарахованих, але невиплачених щомісячних сум страхової виплати складає 62 214,21 гривень, а саме за: березень 2014 року - 1,70 гривень; липень 2014 року - 2 521,03 гривень; серпень 2014 року - 2 521,03 гривень; вересень 2014 року - 2 521,03 гривень; жовтень 2014 року - 2 521,03 гривень; листопад 2014 року - 2 521,03 гривень; грудень 2014 року - 2 521,03 гривень; січень 2015 року - 2 521,03 гривень; лютий 2015 року - 2 521,03 гривень; березень 2015 року - 2 521,03 гривень; квітень 2015 року - 2 521,03 гривень; травень 2015 року - 2 521,03 гривень; червень 2015 року - 2 521,03 гривень; липень 2015 року - 2 521,03 гривень; серпень 2015 року - 2 521,03 гривень; вересень 2015 року - 2 521,03 гривень; жовтень 2015 року - 2 521,03 гривень; листопад 2015 року - 2 521,03 гривень; березень 2016 року - 2 521,03 гривень; квітень 2016 року - 2 521,03 гривень; травень 2016 року - 2 521,03 гривень; червень 2016 року - 2 521,03 гривень; липень 2016 року - 2 521,03 гривень; серпень 2016 року - 2 521,03 гривень; вересень 2016 року - 2 521,03 гривень; жовтень 2016 року - 1 707,79 гривень (а.с.59-60). Суд, при вирішенні даного спору, керується наступним. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію. Згідно ст. 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», місто Донецьк Донецької області належить до такого населеного пункту. Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20.03.2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян. Наказом Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях. На теперішній час рішення про завершення проведення операції Об'єднаних сил не прийнято. Так, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» введено поняття внутрішньо переміщеної особи. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Згідно ч. 3 ст. ст. 4 Закону, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Як передбачено ч. 3 ст. 7 Закону, громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як слідує з ч. 10 ст. 7 Закону, внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Пунктом 2 Розділу І Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п. 5 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] як потерпілий на виробництві перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька. У зв'язку із початком антитерористичної операції на території Донецької області, що є загальновідомим фактом, на підставі довідки тимчасово переміщеної особи № 2307/001755 від 19.06.2015 року [PERSON] зареєстрував своє місце проживання за адресою: [ADDRESS], відповідно до чого за місцем свого мешкання звернувся до Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з метою нарахування та отримання страхових виплат. Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509, довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону. Отже, довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 2307/001755 від 19.06.2015 року, що видана [PERSON], є безстроковою. Представником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області не заперечується той факт, що [PERSON] перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька, а в подальшому в Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з грудня 2015 року по лютий 2016 року. На виконання рішення адміністративної комісії ВД Фонду від 01.11.2015 року, доведеного листом ВД Фонду від 20.11.2015 року № 1492-03-2 з 01.12.2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою. У зв'язку із викладеним [PERSON] було знято з реєстраційного обліку та з 01.03.2016 року припинено щомісячні страхові виплати у зв'язку із проведенням верифікації. Згідно п. 2 Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, верифікація - комплекс заходів із збору та порівняння інформації, що надходить від міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку, Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, підприємств, установ і організацій, банків та інших фінансових установ незалежно від форми власності, з інформацією, отриманою від фізичних осіб під час призначення, нарахування та/або виплати (самостійно або із залученням третіх осіб) усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яку подають розпорядники бюджетних коштів, інші органи, що здійснюють виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, на письмовий запит Мінфіну одноразово або періодично. Пунктом 3 Порядку встановлено, що з метою здійснення верифікації та моніторингу на запит Мінфіну розпорядники бюджетних коштів, Національний банк, Пенсійний фонд України, фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування, підприємства, установи і організації, банки та інші фінансові установи незалежно від форми власності подають інформацію, в тому числі персональні дані, про відкриті рахунки (поточні, кредитні, депозитні тощо), операції, залишок коштів на рахунках. У разі нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, призначених на сім'ю або домогосподарство, інформація подається щодо кожного члена сім'ї або домогосподарства. Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку, у процесі верифікації та моніторингу для визначення відповідності даних, що використовуються під час призначення (продовження), нарахування або здійснення державних виплат, здійснюється їх порівняння з даними, отриманими з офіційних джерел інформації, аналітичних та статистичних матеріалів, розроблених скорингових моделей та затверджених в установленому порядку методик визначення показників за непрямими ознаками. У разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів. Верховний Суд в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі № 805/402/18 про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі виклав правовий висновок щодо припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Так, підстави для припинення виплати пенсій є вичерпними і зазначені в п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, а саме у випадку якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Припинення пенсій з будь-яких інших підстав є незаконними і підлягають відновленню в повному обсязі. Конституційний Суд України рішенням від 11.10.2018 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення абзацу першого пункту 40 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України щодо права Міністерства фінансів України отримувати інформацію, що містить персональні дані. У рішенні № 7-р/2018 Конституційний Суд України зауважив, що втручання у конституційне право особи на приватне і сімейне життя вважатиметься законним у разі наявності підстав в національному законі, а також за умови, що такий закон відповідатиме конституційному принципу верховенства права. Конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи. Таким чином, Суд констатував, що окремі положення абзацу першого пункту 40 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу щодо права Міністерства отримувати інформацію, що містить персональні дані, суперечать частині першій статті 8, частині другій статті 32 Конституції України. З вищевикладеного слідує, що постановою Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Бердянську від 30.03.2016 року всупереч законодавству було припинено щомісячні страхові виплати з 01.03.2016 року чоловіку позивача [PERSON] Представники відповідачів зазначають, що після зняття [PERSON] з реєстраційного обліку тимчасово переміщених осіб Бердянським відділенням управління у Запорізькій області останньому припинено страхові виплати з 01.03.2016 року та після зазначеної дати [PERSON] із заявою до управління у Запорізькій області та його відділень про продовження страхових виплат та чинною довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО не звертався, а отже будь-які підстави для сплати йому страхових виплат у період після 01.03.2016 року за рахунок коштів управління Запорізької області відсутні. Дійсно, Верховний Суд України в постанові від 12.04.2017 року по справі № 6-51цс17 прийшов до висновку, що жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території. Проте, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 року по справі № 243/3505/16-ц відступила від вищенаведених висновків Верховного Суду України від 12.04.2017 року та виклала свою правову позицію з цього приводу. Так, Велика Палата зазначила, що відсутність у особи, яка звертається до суду довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати такій особі страхових виплат. Мотивуючи свою позицію, Велика Палата зазначила, що відповідно до ст. 2 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706- VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 2410.2018 року по справі № 243/3311/16-ц, від 17.12.2018 року по справі № 243/5697/16-ц. Водночас ч. 1 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у ст. 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом. До цього та будь-яких інших законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. Судом встановлено, що [PERSON] мав довідку тимчасово переміщеної особи, яка є безстроковою. Отже, оскільки Верховний Суд встановив, що навіть відсутність зазначеної довідки не є перешкодою для невиплати страхових виплат потерпілим, проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що не звернення [PERSON] після 01.03.2016 року до управління Фонду соціального страхування України у Запорізькій області або його відділень для продовження страхових виплат не є підставою для відмови останньому у нарахування та виплаті таких коштів. Щодо нарахування страхових виплат [PERSON] за період з 2014 року по грудень 2015 року, тобто до моменту звернення чоловіка позивача про продовження раніше призначених виплат до Бердянського відділення управління Фонду у Запорізькій області представник Бердянського відділення посилається на те, що відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 року № 50 «Про затвердження структури органів Фонду», затверджено нову структуру управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, яка введена в дію з 01 січня 2018 року, 29 відділень управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, які були тимчасово перереєстровані із зони АТО, припинили свою діяльність з 01.01.2018 року. У зв'язку з цим страхувальники, застраховані особи, потерпілі на виробництві, які перебували на обліку в цих відділеннях, надалі обслуговуватимуться у відділеннях, яким передано виконання статутних завдань щодо ведення реєстру страхувальників, застрахованих осіб та потерпілих на відповідній території. Таким чином, повноваження щодо виконання статутних завдань Фонду, що обслуговувало Донецьке міське відділення у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області здійснює Волноваське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Зазначає, що оскільки справа [PERSON] перебуває у Волноваському відділенні то саме Волноваським відділенням провадився облік коштів, що не були виплачені [PERSON] Донецьким міським відділенням у Пролетарському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області за період з 2014 року по грудень 2015 року (тобто до моменту коли потерпілий звернувся до Бердянського відділення Управління у Запорізькій області). На підставі чого вказує, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Волноваського відділення має бути належним відповідачем по справі. Проте із такою позицією відповідача неможливо погодитися з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV, одним з основних завдань Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону. Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону №1105, основні завдання Фонду реалізуються через робочі органи виконавчої дирекції Фонду, якими є її управління в АРК, областях, містах Києві та Севастополі. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1105, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право у разі настання страхового випадку. Загальний порядок здійснення страхових виплат Фондом соціального страхування України визначено Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» (чинного на момент призначення страхових виплат померлому у Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області). Відповідно до п. 1.4. Порядку №24, робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений в пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку. Згідно з п. 1.6. Порядку №24 справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Порядок здійснення страхових виплат затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.01.2014 року №20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції». Згідно з п. 2 Розділу III Порядку №20, лише у разі звернення особи, яка тимчасово переміщена з довідкою про взяття на облік тимчасово переміщеної особи робочий орган виконавчої дирекції Фонду не пізніше 10 днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює своєю постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати. Копія вказаної постанови направляється робочому органу виконавчої дирекції Фонду, де зберігається справа про страхові виплати, та/або управлінню виконавчої дирекції Фонду, якому підпорядковується цей робочий орган виконавчої дирекції Фонду, що є підставою для припинення ним нарахування щомісячної страхової виплати у зв'язку з її продовженням за фактичним місцем проживання. Як вбачається з наведеного вище змісту Порядку №20, продовження нарахування раніше призначених щомісячних виплат за новим місцем проживання тимчасово переміщеної особи може бути здійснене робочим органом Фонду лише за заявою такої особи за наявності чинної довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька до грудня 2015 року. Щомісячні страхові виплати потерпілому нараховувалися вищевказаним робочим органом, що підтверджується листом Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-03/16-85 від 21.01.2019 року, проте не були виплачені у зв'язку із початком антитерористичної операції на території м. Донецьк. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей, починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи. Постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» НБУ зобов'язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою до переходу району/міста обласного значення Донецької та/або Луганської областей під контроль української влади. Згідно пункту 2 Тимчасового порядку (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2015 року № 109 та від 08 квітня 2015 року № 239) у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками та кредитуванням у населених пунктах на тимчасово неконтрольованій території здійснюється після повернення такої території під контроль органів державної влади. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. В цьому переліку зазначено і місто Донецьк Донецької області. Саме положення пункту 2 Тимчасового порядку щодо припинення фінансування і стало причиною невиплати [PERSON] страхових виплат в період з березня 2014 року по грудень 2015. Проте постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі № 826/18826/14 (зазначена постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року залишені без змін і постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, і ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року) пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття. Резолютивну частину постанови опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 22 травня 2015 року № 38. Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року пункт 2 Тимчасового порядку порушує право позивачів на отримання належної їм пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2015 року № 109, від 08 квітня 2015 року № 239) міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мали забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. Суд не має належних та допустимих доказів підтвердження того, що на теперішній час Волноваське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області обслуговує осіб, що перебували на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька, як і не має доказів звернення [PERSON] до Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, на обліку останній у вказаному відділенні не перебував. За таких обставин, відсутні підстави для залучення до участі у справі в якості співвідповідача Волноваське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та стягнення з нього невиплачених страхових виплат. Так, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від територіального розмежування окремих відділень державних органів, як то відділення Фонду соціального страхування України в Донецькій області або безпосереднє управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до статті 1 Конституції Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції). Таким чином, проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку про те, що щомісячні страхові виплати, які гарантовані потерпілому [PERSON] на виробництві Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а в подальшому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що були нараховані відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька, а в подальшому Бердянським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, проте не були виплачені [PERSON], безпідставно припинені в порушення конституційних прав та свобод останнього. Щодо спадкування після померлого чоловіка [PERSON] страхових сум, які були нараховані потерпілому за життя, але не виплачені суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьку Донецької області, за життя якого залишилися невиплачені страхові суми у розмірі 62 214,21 гривень. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1229 ЦК України, страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Як встановлено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Частиною 10 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як слідує зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степаніщенко Е.А., [PERSON] прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], яка складається з невиплачених щомісячних страхових виплат у сумі 62 214,21 гривень. Таким чином, [PERSON] набула право на спадщину, а саме на страхові виплати, що залишилися після смерті чоловіка, як член його сім'ї. Пунктом 1-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що на підставі Закону № 1105-XIV ( 1105-14 ) у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних із виконанням ними трудових обов'язків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством СРСР, Української РСР або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у підпорядкуванні якого знаходиться Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька страхові виплати померлого [PERSON] за періоди: березень 2014 року у сумі - 1,70 гривень; з липня 2014 року по листопад 2015 року у сумі - 42 857,51 гривень, а всього 42 859 гривень 21 копійок. Крім того, з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області на користь позивача підлягають стягненню страхові виплати померлого [PERSON] за період з березня 2016 року по [INFO] у розмірі 19 355 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок (а.с.1), отже за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок, по 352 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved