Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що вона з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, який 09.02.2012 року було розірвано за рішення суду. Згідно вказаного рішення, їй було змінено прізвище з «Райфурак» на «Дилик». Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2013 року по справі № 127/19107/13-ц з відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При винесенні рішення про стягнення аліментів судом було враховано матеріальний стан відповідача, зокрема те, що на час розгляду вказаної справи він не працював та не мав регулярного доходу. З часу винесення рішення суду про стягнення аліментів змінився матеріальний стан відповідача, а саме: в даний час він офіційно працевлаштований працює в поліції в батальйоні спеціального призначення «Вінниця» та отримує постійний та високий дохід в розмірі близько 8 тисяч гривень в місяць. Аліментів, які сплачує відповідач за рішенням суду не вистачає на утримання дитини, в даний час позивач витрачає на неї близько 2000 грн. в місяць. За даних обставин є підстави для зміни розміру аліментів та визначення їх стягнення не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку, в розмірі 1/3частини від всіх доходів відповідача. У випадку зміни порядку стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від отримуваних відповідачем доходів відбудеться збільшення розміру отримуваних аліментів, що відповідає інтересам дитини. За даних підстав позивач просить суд змінити розмір аліментів на утримання дочки шляхом зміни способу їх присудження, з твердої грошової суми на частку від всіх доходів відповідача; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судове засідання 07.11.2016 року відбувалось за допомогою технічної фіксації, однак, після оголошення в ньому перерви, сторони подали через канцелярію суду письмові заяви про продовження розгляду справи у їх відсутності, при цьому представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в поданій заяві зі згоди позивача зменшив позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 1/4 від усіх його доходів, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зменшені позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь\~\~у\~\~справі,\~\~має\~\~право\~\~заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.02.2012 року було розірвано; після розірвання шлюбу позивачу змінено прізвище з «Райфурак» на «Дилик» (справа № 0203/398/2012), що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 5). В період перебування в шлюбі в сторін по справі 28.04.2005 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 008246 від 10.05.2005 року (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2013 року (справа № 127/19107/13-ц) з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.08.2013 року, що вбачається з копії виконавчого листа (а.с. 7). Згідно довідки № 2749, виданої виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 08.08.2016 року, дочка сторін по справі проживає разом з матірю [PERSON] (а.с. 8). З 24.07.2015 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 164181 від 24.07.2015 року (а.с. 21). [PERSON] проживає спільно з відповідачем за однією адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки № 1365, виданої МКП «Житлово-експлуатаційна контора» 18.08.2016 року (а.с. 23). Також згідно вказаної довідки, з відповідачем також проживають його дідусь [PERSON], [INFO], та бабуся [PERSON], [INFO], які, крім того, перебувають на диспансерному обліку в КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги № 3» м. Вінниця з приводу ішемічної хвороби серця та інших захворювань, що підтверджується копією довідки № 215, виданої КЗ «ЦПМСД № 3» (а.с. 22) та копією довідки № 227, виданої КЗ «ЦПМСД № 3» (а.с. 38). Відповідно до копії витягу з рішення Вінницької міської ради народних депутатів № 708 від 02.10.1995 року [PERSON] була призначена піклувальником внука [PERSON], [INFO], оскільки батьки неповнолітнього проживають за межами України (а.с. 39). Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції, яка викладена у справі № 143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивач зазначає, що сама вона не в змозі забезпечити всі потреби дочки [PERSON], тому вважає за доцільне змінити розмір аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, оскільки він в даний час офіційно працевлаштований і має регулярні доходи, що підтверджується копією посвідчення серії МВ № 034238 від 03.07.2015 року (а.с. 37) та копією довідки № 1639/28/02-16, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області 19.08.2016 року, відповідно до якої [PERSON] займає посаду поліцейського у ГУНП у Вінницькій області; загальна сума його доходу за період з 01.02.2016 року по 31.07.2016 року за винятком податків становить 46548 (сорок шість тисяч пятсот сорок вісім) грн. 29 коп. (а.с. 24). Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей\~58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). В судовому засіданні надані належні та допустимі доказів, як підтверджують зміну матеріального стану відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини, які зумовлюють необхідність зміни розміру аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], який був визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2013 року. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на вищевказане, суд вбачає підстави для задоволення позову зі зменшеними позовними вимогами, оскільки він визнаний відповідачем та визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved