Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом по якому просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] На обґрунтування в позові зазначено, що відповідач одружився з [PERSON] і проживав з нею однією сім'єю до 1986 року. У лютому 1986 року відповідач розірвавши шлюб з [PERSON] знявся з реєстрації за вказаною адресою виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації. Після розлучення [PERSON] проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу, справами колишньої сім'ї не цікавиться, за утримання квартири платежі не вносить, іншої участі в утриманні житла не приймає, речей у спірному помешканні не залишав. За час шлюбу у сторін народились діти [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Вказано, що згідно рішення райвиконкому № 543 від 18.09.1985 року, вони отримали вищевказану квартиру та вселились в неї у 1985 році. На даний час квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності. Зазначено, що абонентські рахунки на вказане житло виписані на ім'я відповідача, проте договору на обслуговування квартири після свого виселення він не переукладав, позивачка самостійно здійснює оплату рахунків. На звернення до КП «ЖЕО №3» КМР» з проханням переукласти договір найму та договір на обслуговування, їм було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення райвиконкому №543 від 18.09.1985 року [PERSON] з сім'єю з 3 чоловік, а саме: з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON], має право на зайняття житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки КП «ЖЕО № 3» КМР» [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], окрім неї зареєстрованими є [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] в даному помешканні не зареєстрований. Квартира не приватизована. Згідно відповіді КП «ЖЕО №3» КМР» щодо заяви [PERSON], про переоформлення договору на права найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], повідомлено позивача, що для переоформлення особистого рахунку на квартиру [ADDRESS] потрібно звернутись до суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Заслухавши пояснення свідків: [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що відповідач у лютому 1986 року розірвавши шлюб з [PERSON] знявся з реєстраційного обліку по квартирі [ADDRESS] та виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, відносин із колишньою сім'єю не підтримував. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно до положень ст. 2 ЖК України визначає, що завданням житлового законодавства є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмеженим у праві користування жилим приміщенням, займаним тільки на законній підставі. Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно з роз'ясненнями п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»- відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. З огляду на викладене, а також аналізу доказів у справі суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved