Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02.08.2017 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Ковельському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 315. За час перебування у шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказує, що відповідач проживає окремо від малолітньої дитини, матеріальну допомогу на її утримання надає дуже рідко, не зважаючи на те, що дитина постійно потребує коштів на придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, інших речей для розвитку, коштів на відвідування дитячого садка, лікування. З часу закінчення спільного проживання, відповідач не бере участі у вихованні спільної дитини. Крім цього, позивач вказує, що відповідач не є офіційно працевлаштований в Україні, однак на протягом кількох останніх років працює за кордоном на тимчасових роботах, а тому позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач також вказує, що на даний час вона працює, однак її заробітна плата не дозволяє забезпечити дитині належний рівень життя. Натомість, відповідач, який здоровий та працездатний, зароблені гроші витрачає на власні потреби, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, в якому стверджує, що після розірвання шлюбу з позивачем він продовжує надавати дитині матеріальну допомогу. Крім цього, відповідач вказує, що твердження позивача про регулярні доходи є голослівними та не підтвердженні доказами. Також відповідач вказує, що він добровільно згідний сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, а саме - у твердій грошовій суму в розмірі 2000 грн. щомісячно. Таким чином, виходячи з наведеного, відповідач просив задовольнити позов частково та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.08.2017 року Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 315, було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження. Неповнолітня дитина\~проживає з\~позивачем та\~перебуває на\~її утриманні,\~щовизнав відповідач у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як стверджується позивачем, відповідач [PERSON] не працює, однак отримує мінливий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 22 роки, не подав не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. За таких обставин з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 06.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial