Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до досягнення [PERSON] повноліття. Вказує, що за період часу з грудня 2013 року по даний час аліменти відповідачем сплачуються частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 33783,87 грн. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача в її користь 10502,71 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Представник позивача в судове засідання не зявились, проте подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області станом на 01.12.2016 року заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання неповнолітніх дітей становить 33783,87 грн. (а.с. 15). Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Оскільки, зобовязання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань має бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий же правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-149цс14, які згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~(зі змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім цього, із розяснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача утворилась зазначена в довідці-розрахунку державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів, а тому вимога про сплату пені за їх прострочення є підставною та підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved