Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сови Валентини Федорівни та просить визнати припиненим договір іпотеки, укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» від 28 лютого 2008 року. Також позивач просить виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження об`єкту нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що 28 лютого 2008 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 941/7-14, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 173532,85 грн.. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 28.02.2008 року укладено іпотечний договір за умовами якого предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . 31 липня 2018 року було відкрито виконавче провадження про стягнення боргу в сумі 196130,93 грн., яке станом на 06.02.2019 року вже закрито. 23.10.2018 року, 14.11.2018 року, 21.11.2018 року позивачем було повністю погашено борги перед банком, що документально підтверджується. Позивач наголошує, що борги вона сплатила та навіть переплатила на суму в розмірі 1569,07 грн.. Позивач у повному обсязі виконала зобов`язання за кредитним договором по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту, то і право застави за договором застави повинно бути припиненим на підставі ст. 593 п. 1 п.п. 1 ЦК України у зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Отже, на думку позивача, зобов`язання за кредитним договором № 941/7-114 від 28 лютого 2008 року припинилось його повним виконанням. Враховуючи вищевикладене, а також посилаючись на положення ст. 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 15-16, 593, 598 ЦК України, стверджуючи, що основне зобов`язання за кредитним договором № 941/7-14 від 28.02.2008 року виконане і підстави для продовження дії договору іпотеки від 28.02.2008 року відсутні, позивач [PERSON] звертається до суду з даним позовом та просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Ухвалою судді від 11 березня 2019 року відповідну позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою суду від 25.06.2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 03 січня 2020 року замінено неналежного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» належним відповідачем - Акціонерним товариством «Альфа-Банк», оскільки 03.12.2019 року діяльність ПАТ «Укрсоцбанк» як юридичної особи припинено та правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк». У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Підтвердила обставини, які викладені у пред`явленому позові та посилаючись на ці обставини обґрунтовувала заявлений позов. Представник позивача - адвокат Слєпченко С.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, надав до суду письмове клопотання від 10.06.2020 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на те, що борг було закрито повністю і цьому є докази ( а.с. 176 ). Повноважний представник відповідача - Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Воронцова М.В. у судовому засіданні пред`явлений позов не визнала в повному обсязі та заперечувала з приводу його задоволення. Зазначила, що пред`явлений позов і вимога позивача про визнання договору іпотеки припиненим ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України. Звертає увагу на те, що станом на момент розгляду цієї справи кредитний договір № 941/7-14 від 28.02.2008 року є чинним та у судовому порядку він не визнаний припиненим, не укладеним або ж розірваним. Разом з тим, вважає, що посилання позивача на ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ст. 593 ЦК України не дає суду підстав для визнання договору іпотеки припиненим. Заборгованість за кредитним договором № 941/7-14 була визначене Чернігівським апеляційним судом і ця сума склала 173532,85 грн.. Виконавчий лист, виданий судом для стягнення цієї заборгованості, не виконаний у повному обсязі, оскільки у постанові приватного виконавця підставою повернення виконавчого листа вказано заяву стягувача. Отже банк має право пред`явити цей виконавчий лист ще раз. У зв`язку з несвоєчасним поверненням заборгованості та тривалим виконанням рішення суду банк звернувся до суду з позовом про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на суму боргу. Суд вимоги задовольнив частково та стягнув з [PERSON] 3 % річних, нарахованих на основну суму заборгованості, інфляційні витрати за кредитом та відсотками. Рішення суду від 16.09.2019 року набрало законної сили 13.11.2019 року, але борг було сплачено лише через півтора місяці, а тому банк має право отримати упущену вигоду та в аналогічному порядку звернутись до суду з позов про стягнення в порядку ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на суму боргу, який було сплачено лише через півтора місяці після набрання рішенням суду законної сили. На даний час у справі немає доказів фактичного повного виконання рішення суду, яким визначено суму заборгованості за кредитним договором від 28.02.2008 року. Отже казати про повне виконання зобов`язань за кредитним договором наразі неможливо. Наполягає на тому, що вимоги кредитного договору і рішення суду про стягнення заборгованості не виконані у повному обсязі. Звертає увагу на те, що підстави закриття виконавчого провадження не свідчать про повне фактичне виконання рішення суду і припинення зобов`язань, забезпечених іпотекою, оскільки виконавчий лист був відкликаний стягувачем, так як на той час з [PERSON] велись перемови про списання пені, але домовленості не досягли. На даний час є невиконаний виконавчий лист за рішенням апеляційного суду від 29.05.2018 року. Цей виконавчий лист для повторного виконання банком не пред`явлений, але строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання ще не сплив. Також строк давності за вимогами про стягнення неустойки складає 1 рік і банк має право в межах строків позовної давності звернутись до суду з відповідним позовом. Зазначила, що письмово за довідкою про стан виконання кредитного договору і виконання зобов`язань до банку ніхто не звертався. Разом з тим, позивачу перш за все не видали відповідну довідку, оскільки боржником за кредитним договором є [PERSON] , а звертались з цього приводу зовсім інші особи. Відповідач - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова Валентина Федорівна у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Раніше, а саме 29.03.2019 року, від відповідача до суду надійшла письмова заява, де приватний нотаріус Сова В.Ф., посилаючись на приписи ст. 74 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, стверджуючи, що станом на 29.03.2019 року повідомлення банку про погашення позики, припинення іпотечного договору їй не надходило, зазначила, що вона не вчиняла жодних дій, що порушують права позивача. Крім того, звернула увагу на те, що позивач не обґрунтовує в позовній вимозі безпосередньо до неї претензій з посиланням на відповідні норми права. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги в частині щодо неї не обґрунтовані і не можуть бути задоволені. Крім того, зазначає, що вона не є належним відповідачем по даному позову ( а.с. 23, 166 ). Суд, заслухавши пояснення позивача, надані в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог, з`ясувавши позицію відповідачів по суті заявлених позовних вимог та заслухавши пояснення представника відповідача - АТ «Альфа-Банк» адвоката Воронцової М.В., надані суду в обґрунтування позиції відповідача по суті спору, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні і даний факт сторони не оспорювали, 28 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 941/7-14. Відповідно до вищевказаного договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 81000 гривень, зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 23.02.2023 року. Для забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 28.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого остання передала банку в іпотеку жилу двокімнатну квартиру, житловою площею 30,5 кв.м., загальною площею 50,2 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] виступила майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 941/7-14 від 28.02.2008 року. Пункт 1.5 іпотечного договору визначає зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання, а саме повернення кредиту в сумі 81000 грн., сплата процентів за користування кредитом у розмірі 14,0 % річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання, сплата можливої неустойки ( пені, штрафу ), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання, відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання. Іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов цього договору ( пункт 1.6 іпотечного договору ). Пункт 6.3 іпотечного договору передбачає, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку». 28 лютого 2008 року цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Совою В.Ф.. Остання 28.02.2008 року внесла відповідні відомості в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державний реєстр іпотек щодо відповідних заборон на вищевказану квартиру та зареєструвала іпотеку ( а.с. 11-12, 177-181 ). Також в судовому засіданні встановлено і даний факт підтвердили сторони, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2018 року було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 941/7/14 від 28 лютого 2008 року у сумі 197031, 14 грн., що складається з : 79641 грн. - заборгованість за кредитом, 93891,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11149,75 грн. - інфляційних витрат за процентами, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 30,5 кв.м. загальною площею 50,2 кв.м., яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору міни від 03.09.2002 року, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 28.02.2008 року, укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною продажу предмета іпотеки в сумі 281371 грн., визначеного оцінкою майна № С357 від 08.12.2017 року. Також вищевказаним рішенням було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в повернення понесених судових витрат на сплату судового збору в сумі 2122,17 грн. та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3168,00 грн., а всього було стягнуто 5290,17 грн. в повернення судових витрат. Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2018 року було змінено в частині визначення суми заборгованості в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, зменшивши загальну суму заборгованості з 197031,14 грн. до 173532,85 грн., за рахунок виключення з вказаної суми 11149,75 грн. інфляційних витрат за кредитом та 12348,54 грн. - інфляційних витрат за процентами. Також рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.03.2018 року було змінено в частині визначення суми судових витрат, зменшено суму стягнутого судового збору з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з 2122,17 грн. на 1600 грн., а всього загальну суму судових витрат з 5290,17 грн. до 4768,00 грн.. У іншій частині рішення залишено без змін. 31 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.М. на підставі виконавчого листа № 732/570/17, виданого 12.06.2018 року Апеляційним судом Чернігівської області, було відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення вказаного суду від 29.05.2018 року. Боржником являлась [PERSON] ( а.с. 80, 82 ). [PERSON] у рамках даного виконавчого провадження в період з вересня 2018 року по листопад 2018 року перерахувала приватному виконавцю в рахунок погашення боргу 197700 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій ( а.с. 9-10 ). 13 грудня 2018 року приватним виконавцем Палігіним О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 732/570/17, виданого 12.06.2018 року Апеляційним судом Чернігівської області, стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк». Підстава - письмова заява стягувача про повернення виконавчого документа. У постанові приватним виконавцем зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 13.12.2021 року ( а.с. 79, 83, 182-183 ). У виконавчому листі приватний виконавець зробив відмітку про його повернення 13.12.2018 року стягувачу на підставі п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено про сплату боржником 178300,80 грн. боргу ( а.с. 84-85 ). Також встановлено, що 16 вересня 2019 року судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили 13.11.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 4081,60 грн. - як 3 % річних на основну заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 941/7-14 від 28.02.2008 року, 3766,70 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 4358,46 грн. - інфляційні витрати за відсотками, а всього 12206,76 грн.. Також стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 1858 грн. ( а.с. 172-175 ). На підтвердження сплати боргу за вищевказаним рішенням суду від 16.09.2019 року на користь АТ «Альфа-Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», [PERSON] надала копію квитанції від 20.12.2019 року про сплату [PERSON] 12207 грн. як заборгованості за кредитним договором № 941/7-14 від 28.02.2008 року, де натомість отримувачем зазначено не АТ «Альфа-Банк», а сама [PERSON] ( а.с. 104 ). Також [PERSON] надала до суду оригінал квитанції від 12.03.2020 року про сплату [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» 1858 грн. в якості відшкодування витрат по сплаті судового збору ( а.с. 132 ). Предметом спору у даній справі являється визнання договору іпотеки, укладеного 28.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», припиненим. При цьому позивач, посилаючись на приписи ст. 593, 598 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», стверджує, що зобов`язання за кредитним договором № 941/7-14 від 28.02.2008 року припинилось його повним виконанням. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 ЦК України іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Статтею 29 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Аналогічні вимоги закріплені також у ст. 593 ЦК України, де в п.1 зазначено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15 припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Стверджуючи про припинення зобов`язань за кредитним договором № 941/7-14 від 28.02.2008 року у зв`язку з їх повним виконанням позивач [PERSON] не надає суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували цей факт. Посилання позивача на сплату коштів в рамках виконавчого провадження на погашення боргу не може бути належним доказом припинення дії вказаного кредитного договору у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за цим договором. Звертає на себе увагу і той факт, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 732/570/17, виданого 12.06.2018 року Апеляційним судом Чернігівської області, не було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що у свою чергу підтверджувало б факт повного виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі, визначеному судом. Натомість виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з поданням відповідної письмової заяви про повернення виконавчого документа. При цьому приватний виконавець у своїй постанові від 13.12.2018 року про повернення виконавчого документа передбачив право стягувача повторно пред`явити цей виконавчий документ для виконання в строк до 13.12.2021 року. Підтвердженням того, що зобов`язання за кредитним договором не припинились може слугувати і рішення суду від 16.09.2019 року, яким стягнуто з [PERSON] відсотки та інфляційні витрати за кредитом. Надані позивачем квитанції щодо погашення заборгованості за вказаним рішенням суду підтверджують лише факт сплати на користь АТ «Альфа-Банк» судового збору в розмірі 1858 грн.. Що ж стосується квитанції від 20.12.2019 року на суму 12207 грн., то у ній як платником, так і отримувачем цих коштів значиться [PERSON] .. У той час як отримувачем має бути АТ «Альфа-Банк». Позивачем не спростовано твердження представника АТ «Альфа-Банк» про те, що зобов`язання за кредитним договором не припинилось, оскільки між сторонами після повернення стягувачу виконавчого листа домовленість про погашення заборгованості так і не досягнута. Разом з тим, станом на момент розгляду справи в суді строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив. При цьому АТ «Альфа-Банк» також не позбавлено права у межах строків позовної давності звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] неустойки у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду від 16.09.2019 року, яке у своє чергу було ухвалено в аналогічних правовідносинах у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29.05.2018 року. [PERSON] не надала суду доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] або ж безпосередньо вона зверталась до АТ «Альфа- Банк» з проханням надати довідку про погашення кредиту за кредитним договором № 941/7-14 від 28.02.2008 року. Не надано суду і доказів того, що позивач у зв`язку з відмовою АТ «Альфа-Банк» у видачі довідки про погашення кредиту, зверталась до суду та у судовому порядку було підтверджено той факт, що забезпечений іпотекою кредитний договір від 28.02.2008 року за № 941/7-14, припинив свою дію у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за цим кредитним договором. Стосовно позовних вимог позивача в частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження об`єкту нерухомого майна, а саме належної позивачу квартири, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки та припинення обтяжень, накладених у зв`язку з цією іпотекою, підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV із змінами та доповненнями та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 клієнти мають право після повного виконання грошових зобов`язань перед банком, подати письмову заяву та здійснити дії, пов`язані із державною реєстрацією припинення іпотеки та зняття заборони. Обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження з предмету іпотеки, одержавши повідомлення установи банку про погашення кредиту та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також проводить державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою. Визначаючи приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сову В.Ф. як відповідача, позивач [PERSON] не навела суду об`єктивних даних на підтвердження того, що приватний нотаріус порушила права позивача та не вчинила дій щодо проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, маючи дані від банку про погашення кредиту. Разом з тим, як суд вже зазначав вище, позивач [PERSON] не надала суду доказів того, що вона зверталась до АТ «Альфа-Банк» з проханням надати лист, який би підтверджував погашення кредиту та який би слугував підставою для виключення запису нотаріусом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки правові підстави для визнання договору іпотеки припиненим відсутні і позивачем не надано суду належним та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що забезпечений іпотекою кредитним договір від 28.02.2008 року № 941/7-14 припинив свою дію у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed