overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 02 листопада 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на життя, сімейні обов'язки, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Близько 15 років не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, просить їх задовольнити. Крім того, суду пояснила, що з відповідачем проживали разом з 1991 року, натомість шлюб зареєстрували лише у 1999 році. Останніх 15 років проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в поданій заяві на ім'я суду зазначив, що згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 02 листопада 1999 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 02 листопада 1999 року Із'яславським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №105. Від спільного життя мають дітей: синів [PERSON] та [PERSON], а також доньку [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо близько 15 років. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 06 жовтня 1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникали конфлікти. Вже понад десять років з відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Від спільного життя з іншим чоловіком у 2007 році народила дочку. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач позов визнав, просить справу розглянути без його участі, про що подав суду відповідну заяву. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 06 жовтня 1995 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06 жовтня 1995 року Корецьким відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №70. Від спільного життя мають сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. З 2005 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. Позивач фактично створила нову сім'ю з [PERSON], від якого в неї народитилася дочка [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 травня 2007 року відділом РАЦСу Корецького районного управління юстиції Рівненської області. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 06 серпня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Шлюбні відносини не підтримують. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на імя суду позивач повністю підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач в заяві на імя суду позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 06 серпня 2004 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №029492, виданого повторно 06 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на полягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітніх дітей сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із дітьми та прийняття участі у їх вихованні. Судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 07 липня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітнього сина - [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Понад два роки проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини. Тому примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд надати повторний строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення терміном в 3 (три) місяці. З 07 липня 2011 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 липня 2011 року Сторожівською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис № 6. Від спільного життя мають сина: [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.04.2012 року). Судом встановлено, що сторони понад два роки не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін слід залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 08.05.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON]. Стверджує, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає. А тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути на її утримання 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та просить його задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, вважають завищеним розмір аліментів які хоче стягнути позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2010 року, згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 08 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач має постійне місце роботи, а також те, що розмір які просить стягнути позивач є завищеними тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином трьох річного віку, то суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу згідно ч.4 ст.84 СК України. Згідно довідки про заробітну плату [PERSON] № 318 від 25.09.2014 року, згідно якої його середній заробіток за останніх дванадцять місяців становить 4 230 грн. 30 коп. Однак розмір аліментів які просить стягнути позивачка на її утримання суд вважає завищеними та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 400 (Чотириста) грн. щомісячно і до досягнення сином трьохрічного віку. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення сином трьох років. Тому позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 09 вересня 1994 року по 02 березня 2006 року вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: доньку [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON]. Стверджує, що відповідач тривалий час не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, також зазначає, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що рішенням Здолбунівського районного суду від 24.02.2006 року на її користь на утримання доньок було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно Позивач в судове засідання не зявилася, проте надіслала заяву у якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З 09 вересня 1994 року по 02 березня 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Здолбунівського районного суду шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 02 березня 2006 року відділом реєстрації Здолбунівського районного управління юстиції в Рівненській області. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Глинської сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області. Судом встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивачу важко одній утримувати дітей, оскільки вона перебуває у відпустці по доглядом за дитиною. Тобто вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, а також те, що у відповідача немає інших дітей та утриманців, в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 12 квітня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають трьох синів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на життя, сімейні обовязки, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Фактично вони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, сімя існує формально. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обємі, просить їх задовольнити. Крім того, суду пояснила, що з липня 2014 року з відповідачем проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 12 квітня 2004 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 069054 виданого 12 квітня 2004 року Сапожинською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис №1. Від спільного життя мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо з липня 2014 року, примирення між ними не можливе. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач вже раз зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, однак в судовому засідання між ними було досягнуто примирення. Як виявилось, таке примирення носило характер короткочасного. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітніх дітей сторін слід залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з синами та прийняття участі у їх вихованні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 12 липня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.\~ Від спільного життя мають сина [PERSON]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, з елементарних питань, щодо домашнього побуту постійно виникають конфлікти. З відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, не підтримують шлюбні відносини. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати, малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач в заяві на ім'я суду просить справу розглянути у за її відсутності та позовні вимоги задоволоти. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу, справу просить розглянути без його участі, про що на імя суду подав відповідну заяву. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 12 липня 2011 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №067514 виданого 12 липня 2011 року відділом ДРАЦСу Корецького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №26. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №160544 виданого відділом ДРАЦСу Корецького районного управління юстиції у Рівненській області. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 12 листопада 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітей не мають. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні погляди на життя, сімейні обовязки, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, за час спільного життя постійно виникали непорозуміння і суперечки. Фактично вони не підтримують шлюбні відносини, сімя існує формально. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в заяві на ім'я суду просить справу розглянути без її участі та позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, у заяві на імя суду позов визнав, просить суд розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 12 листопада 2013 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 108266 виданого 12 листопада 2013 року відділом ДРАЦСу Коростеньського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №478. Сторони від спільного життя дітей не мають. Відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП ( вчинення насильства в сімї (відносно позивача), що підтверджується відповідними постановами Корецького районного суду Рівненської області. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved