Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з даним позовом, зважаючи на наступне. Шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 18.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві , актовий запис №118. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку із втратою почуттів, непорозуміння, відсутністю спільних інтересів та поглядів на життя, ставлення до виховання та безпеки дітей. Позивач протягом кількох років намагався налагодити стосунки, проте всі спроби були марними, розбіжності лише збільшувались і сторони не знайшли спільної мови. Так, позивач і відповідач проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства т мають окремі бюджети. Збереження сім`ї не є можливим, а тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2020 р. матеріали позовної заяви [PERSON] передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. 13.07.2020 р. у даній справі відкрито провадження, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю [PERSON] . Зазначив, що позивач підтримує позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Також просить не вирішувати питання про розподіл судових витрат та повернути позивачу дошлюбне прізвище.. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому ЦПК України.. Відзив на позов у встановленому законом порядку[PERSON] подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги, з огляду на наступне. Встановлено, що 18 лютого 2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві , актовий запис №118, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого долучена до матеріалі справи. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Так, як свідчить свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Позивач вказує на те, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство та мають окремі бюджети. Збереження шлюбу не є можливим. Під час розгляду справи не було встановлено обставин на спростування наведеного позивачем. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи також не було отримано . Також відсутні докази, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін та спільної дитини. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач бажає після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача не вирішувати дане питання. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved