Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина- [PERSON] , [INFO] у розмірі ј доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позвиач зазначає, що з 07.10.2017 перебувла в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , який на теперішній час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а позивач не в змозі самостійно задовольнити потреби сина, звернулася до суду з відповідною позовною заявою. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява, в якій представник просила справу розглянути за її відсутність та відсутність відповідача, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 07.10.2017. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 23.05.2018. Наразі дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.4 ст.182 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved