Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати договори : купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] від 15 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Токовим Василем Григоровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 788 та купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] від 16 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Токовим Василем Григоровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 790, зобов'язавши останнього провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON], повернувши їй оригінали правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Сарненської РДА, пояснив, що для укладення вказаного у позові договору необхідно було отримати дозвіл органу опіки та піклування, так як в будинку, який був предметом спірного договору, зареєстровані неповнолітні діти. Однак, за наданням такого дозволу сторони до Сарненської РДА не звертались. Відповідачі [PERSON] та Токов В.Г. в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час проведення розгляду справи відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17 грудня 2016 року, доводить, що позивач дійсно набула право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] 3 листопада 2008 року на підставі договору дарування № 1498. Із копії договору, укладеного 15 червня 2016 року між [PERSON], іменованою продавець та [PERSON], іменованим як покупець, та копії договору, укладеного між тими ж сторонами 16 червня 2016 року, встановлено, що сторони уклали договір щодо передачі у власність покупця, відповідно по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до тексту вказаного договору - житло відчужено за грошові кошти у сумі по 59 900 грн. за кожним із договорів. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до позовної заяви - між сторонами по справі було укладено правочин - договір купівлі-продажу. Із змісту частини 1 статті 655 ЦК України вбачається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, із змісту вказаних норм вбачається, що за договором купівлі-продажу волевиявлення сторін має бути спрямовано на настання певних правових наслідків, пов'язаних із відчуженням певного обумовленого майна, що полягає в передачі певного майна покуплю та сплатою останнім відчужуваченві вартості такого майна. В судовому засіданні позивач пояснила, що вона наміру продавати належний їй будинок не мала, а мала намір позичити грошові кошти у [PERSON], який вимагав від неї гарантій повернення боргу та запропонував укласти фіктивний договір купівлі-продажу частини належного їй житлового будинку, яка мала бути негайно переоформлена на [PERSON] після повернення нею боргу. Зі слів позивача - в звязку із цим житловий будинок вона відповідачу не передавала, грошові кошти за оспорюваним договором не отримувала. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що [PERSON] мала намір займатись заготівлею ягід, в зв'язку із чим потребувала грошових коштів. Свідок підтвердила, що минулого року позивач позичила у [PERSON] 1 500 доларів США, які мала повернути з відсотками, а тому домовилась із останнім про заставу будинку, в якому проживала. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача та свідок [PERSON], який є її братом, підтвердили вказані вище обставини та показали, що про реалізацію будинку їм стало відомо лише після того, як стали приходити невідомі люди та вимагати залишити будинок. Усі допитані судом свідки заперечили намір позивача реалізовувати будинок [ADDRESS], оскільки іншого житла сім'я позивача не має, факт отримання позивачем грошових коштів за договором купівлі-продажу свідки заперечили. Відповідно до ст.234 ЦК України - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Враховуючи надані стороною докази, суд вважає, що реального наміру на продаж будинку [ADDRESS], позивач дійсно не мала, оскільки продовжує на даний момент проживати у вказаному житлі, де і є зареєстрованою, що доводиться копією паспорту [PERSON]. копією будинкової книги на вказане будинковолодіння, згідно із якою у вказаному житлі, також, є зареєстрованими неповнолітні діти позивача та її мати. Таким чином, в ході судового слідства достовірно встановлено, що позивач мала на меті саме отримання грошових коштів в позику, в зв'язку з чим нею було укладено фіктивний договір. Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На доведення вказаних у позві обставин позивачем надані відповідні докази, які відповідачами не спростовані, а тому вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи наведене, підлягає до задоволення, крім цього, вимога позивача про повернення їй оригіналів правовстановлюючих документів та проведення за нею державної реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS]. З огляду на те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати : 2 204 грн. 80 коп. понесених судових витрат та 2 240 грн. за отриману юридичну допомогу. На підставі наведеного, ст.ст. 11,16, 202, 234, 655 ЦК України,

Outcome: approved