Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010. В шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також позивач має від першого шлюбу дитину [PERSON] , [INFO] . На даний в судовому порядку розглядається питання про розірвання шлюбу. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач визнає позовні вимоги в розмірі аліментів 2000 грн. щомісячно, вважаючи позовні вимоги в розмірі аліментів 3000 грн. щомісячно необґрунтованими. На теперішній час сторони мешкають разом із дитиною, в будинку матері відповідача і всі там зареєстровані. Твердження позивача про те, що донька мешкає з нею і знаходиться на її утриманні не відповідає дійсності. Зазначає, що позивач штучно створює умови щодо виникнення конфліктів в родині, настроює проти батька дитини, не приймає ніякої допомоги з його боку, а також перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, ховаючи і закриваючи доньку в своїй кімнаті. З цього приводу подана позовна заява щодо встановлення графіку спілкування з дитиною та участі батька у її вихованні. Тобто на теперішній час дитина фактично мешкає і зареєстрована за місцем проживання відповідача. Шлюб між сторонами не розірваний, мешкають вони разом, а тому, твердження позивача щодо утримання дитини нею одноособово і неведения спільного господарства сторонами не мають під собою ніякого підґрунтя. Крім того на утриманні відповідача є непрацездатна матір. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначається, що відповідно до договору найму житлового приміщення, ліжко-місця, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання, збереження майна в гуртожитку Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний університет» від 23.10.2020 року, що діє до 31.05.2021 року, позивач проживає разом із донькою окремо, відповідач в утриманні дитини участі не бере. Позивач не перешкоджає спілкуванню відповідача з донькою. Зауважує, що матір відповідача отримує належну пенсію, є самостійною, проблем зі здоров`ям немає, а відповідач не надав документів, що підтверджують офіційне утримання матері. Натомість відповідач працює в Науково-Технологічному комплексі «Інститут Монокристалів» НАН України на посаді наукового співробітника, але в іншому підрозділі даного наукового комплексу з доходом близько 5000 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.09.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, визнав позовні вимоги в частині щомісячного стягнення в розмірі 2000 грн. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 31.07.2010 Височанською селищною радою Харківського району Харківської області. В шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Також позивач є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу. Відповідно до довідки від 16.10.2020 №1488/02-36, що видана виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем надано довідку№01/421 від 02.10.2020, видану ДНУ «НТК «Інстут монокристалів» НАНУ, відповідно до якої [PERSON] є науковим співробітником вказаного інституту та має дохід: вересень 2020 - 10672,79 грн, серпень 2020 - 10234,10 грн, липень 2020 - 10234,10 грн, червень 2020 -10234,10 грн., а усього за жовтень 2019 - вересень 2020 - 95274,93 грн. Мати відповідача - [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком. Позивачем надано копію договору найму житлового приміщення, ліжко-місця, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання, збереження майна в гуртожитку Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний університет» від 23.10.2020 року, що діє до 31.05.2021 року. Відповідно до даного договору [PERSON] винаймає ліжко-місце в кімнаті за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет за 2020 рік» прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Судом враховано, що відповідач частково визнав позовні вимоги у сумі 2000 грн. щомісячно, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відсутність доказів понесення додаткових витрат на утримання дитини, її стану здоров`я тощо, відсутність відомостей щодо стану здоров`я відповідача. Суд не вважає доведеним ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває матір, оскільки жодних відомостей на підтвердження цього суду не надано. Крім того, відповідач є працевлаштованим та отримує дохід близько 10000 гривень щомісячно, що дасть змогу останньому сплачувати аліменти. Натомість, на думку суду, розмір аліментів в розмірі 3000 грн. може призвести до надмірного навантаження на відповідача, тому задовольняє позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2020 і до повноліття дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial