Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] до [PERSON] та просила вселити її та сина до будинку № 7 по вул. Зеленій у с. Баничі Глухівського району і визначити порядок користування цим будинком, виділивши їй з сином у користування житлову кімнату площею 17,8 кв.м., а відповідачу кімнату площею 8,3 кв.м. Інші приміщення залишити у спільному користуванні. Свій позов обґрунтовувала тим, що вона є власником ? частин будинку, а право на інші ? частин набув відповідач, який проживає у спірному будинку та не надає їй ключів від вхідних дверей і таким чином створює їй перешкоди у користуванні будинком. У судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали з підстав, що в ньому викладені. Проте зауважили, що на даний час відповідач не проживає у спірному будинку, повідомив про місце знаходження ключа від дверей і навіть просив протоплювати будинок. Однак їм все одно потрібне рішення суду про вселення. Відповідач до суду не зявився, але надіслав письмове заперечення, у якому вказував, що не перешкоджає позивачу у вселенні, є інвалідом і не може самостійно пересуватись і фізично перешкоджати вселенню позивачам. Позивачі мають ключі від будинку. Також вважає неможливим і встановлення порядку користування будинком, бо він у ньому не проживає. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши і перевіривши письмові докази і матеріали, допитавши свідка [PERSON], суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (стаття 55) та ст. 15 ЦК України. Іншими словами право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені, а в разі відсутності порушення або невизнання права, відсутня і необхідність його захисту в судовому порядку. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. По справі встановлено та не оспорюється те, що ? частини будинку № 7 по вул. Зеленій у с. Баничі належить позивачу (а.с.11). Інші ? частини цього будинку не зареєстровані за відповідачем. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас позивачем не було надано належних доказів того, що відповідач, який є інвалідом і перебуває у будинку-інтернаті в іншому місті, чинить їй перешкоди у здійсненні її законного права як власника ? частин будинку. Зокрема позивач не підтвердила, хто і яким чином їй забороняє як власнику змінити замки та вселитись у будинок. За таких обставин суд не вважає підтвердженим факт вчинення відповідачем для позивача перешкод у користуванні будинком. Крім того, як вбачається з пояснень сторони позивача, у даному будинку у цей час ніхто не проживає і відповідач сам просив користуватись цим будинком позивача і протоплювати його, оскільки він зараз перебуває у будинку-інтернаті, що вказує на відсутність спору з цього питання. Також, у відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки відповідач знятий з реєстрації у будинку № 7 по вул. Зеленій у с. Баничі і не використовує його для свого проживання, а проживає у м. Кролевець у будинку-інтернаті, що виключає спільне користування спірним будинком, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення порядку користування будинком. На підставі викладеного та відповідно до статей 15, 358, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed