Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 19 серпня 2002 року в Артемівській філії Донецької товарної біржі був укладений біржовий контракт (договір купівлі-продажу) №251-Н, відповідно до якого [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] продала, а [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований в Артемівському бюро технічної інвентаризації від 19 серпня 2002 року. На теперішній час [PERSON] вирішила розпорядитися квартирою, але при зверненні до нотаріуса їй було роз'яснено про необхідність встановлення в судовому порядку права власності на дану квартиру. Намагання позивача здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу шляхом звернень до відповідача з відповідною пропозицію не призвели до результату, оскільки відшукати останніх не виявилось за можливе, у зв'язку з чим, просить суд визнати дану угоду дійсною. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (даті по тексту - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник Позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 19 серпня 2002 року, зареєстрованим за №252-Н в Артемівській філії Донецької товарної біржі, [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] продала, а [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Цим контрактом підтверджується той факт, що розрахунки між позивачем проведені повністю до моменту укладення контракту, претензій вони не мають. Тобто, позивач повністю виконав умови домовленості за угодою: сплатив продавцю належну суму у розмірі 1750 грн. Згідно свідоцтва про одруження, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований, 27 серпня 2004 року, про що складено відповідний актовий запис № 38 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER], після одруження дружині присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с.15). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №71044748 від 21 жовтня 2016 року, в параметрах запиту: [ADDRESS], відомості відсутні (а.с.28). Згідно відповіді Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» №457, станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], згідно біржового контракту купівлі-продажу, зареєстрованого Артемівським філіалом «Донецька товарна біржа» (а.с.48). Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних прав та відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року №3 з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірної угоди) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.. Відповідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірної угоди), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Факт здійснення сторонами своїх обов'язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою - біржовим контрактом , який визнаний сторонами та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Артемівське бюро технічної інвентаризації». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони виконали умови угоди за біржовим контрактом, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами намаганнями позивача розшукати відповідача для здійснення нотаріального посвідчення угоди (а.с.42), суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2002 року, зареєстрованим за № 252-Н в Артемівської філії Донецької товарної біржі, укладений між сторонами, дійсним. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст.321 ЦК України. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. З огляду на викладене та

Outcome: approved