Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до приватного підприємства «Бовім» про стягнення заборгованості по заробітній платі та звільнення з роботи в обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що згідно наказу №2 від 03.03.2008 року була прийнята на посаду головного бухгалтера ПП «Бовім», де по даний час працюю. Відповідач відмовляється звільнити її з роботи за власним бажанням та не виплачує заробітну плату з листопада 2009 року, заборгованість якої станом на 1.03.2013 року становила 37366.36 грн. З 1.06.2011 по 28.02.2013 року заробітну плату відповідач не виплачував, мотивуючи складним фінансовим становищем підприємства, тобто виник час простою не з її вини. За період роботи у відповідача, останній жодного разу не надавав їй чергової відпуски. 19 травня 2014 року вона подала директору ПП «Бовім» заяву про звільнення, однак поданий її не звільнили. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала і показала, що з 3.03.2008 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем на посаді головного бухгалтера з мінімальним розміром заробітної плати в розмірі 1000 грн.. З листопада 2009 року відповідач перестав виплачувати заробітну плату, а згодом видав наказ не виплачувати заробітну плату, але при цьому не видав наказу про її звільнення. Неодноразово зверталась до відповідача виплатити заробітну плату, але останній годував обіцянками та посилався на важке матеріальне становище та сімейні проблеми. Відпусток не надав в квітні 2013 року подавала заяву на звільнення, однак відповідача відмовив у звільненні не пояснюючи причини. Про факт трудових відносин між нею свідчать фінансові документи та акти перевірок підприємства, де її зазначена, як головного бухгалтера підприємства. Просить задоволити позовні вимоги. Представник відповідача приватного підприємства «Бовім» уточненні позовні вимоги не визнав заперечує щодо їх задоволення та пояснив, що позивачку на роботу не приймав, наказів про її прийняття на роботу не підписував, документи про нарахування заробітної плати [PERSON] підроблені нею, остання фактично надавала допомогу в подачі звітів та ведення бухгалтерського обліку на підставі угоди. В суть фінансових документів не вникав, актів перевірок не підписував,наказу про звільнення [PERSON] не видає так, як останню на роботу не приймав, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що за доручення прокуратури проводив в березні 2014 року перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування на ПП «Бовім», де виявив ряд порушень та заборгованість по виплаті заробітної плати головному бухгалтеру [PERSON] За результатами перевірки було складено відповідний акт, однак скласти адміністративний протокол на директора не представилось можливим, оскільки той постійно уникав зустрічі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи у повному об'ємі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до приватного підприємства «Бовім» про стягнення заборгованості по заробітній платі та звільнення з роботи підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу №2 від 03.03.2008 року по даний час працює на приватному підприємстві «Бовім» головним бухгалтером та перебувають у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записом в трудовій книжці [PERSON] Відповідно до ксерокопії довідки від 11 липня 2013 року виданої ПП «Бовім» [PERSON], остання перебуває на посаді головного бухгалтера на підставі наказу № 2 від 3.03.2008 року. З 01.03.2013 року заробітна плата не нараховувалась в зв'язку з припиненням фінансово-господарської діяльності. Заборгованість по зарплаті станом на 1.03.2013 року становить 37366.36 грн., яка погашається і буде погашатись по мірі можливості. Згідно з ксерокопії акту перевірки додержання суб'єкта господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування на ПП «Бовім» № 22-03-24/125 від 06.03.20154 року, вбачається, що відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 37366.36 грн., не проводилась оплата працівнику за час простою не вини працівника, посада [PERSON] на скорочена і остання не звільнена з роботи. Відповідно до пункту 1.1 наказу № 8 від 1 березня 2013 року припинено нарахування заробітної плати та проведення відповідних відрахувань фахівцю [PERSON], пунктом 1.4 даного наказу передбачено погашення заборгованості по заробітній платі перед фахівцем [PERSON] станом на 01.03.2013 року в розмірі 37366.36 грн. За період з листопада 2009 року по 1.03.2013 року позивачу не виплачена заробітна плата в сумі 37366.36 грн., що підтверджується довідкою відповідача і розмір заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюються. Факт перебування позивача [PERSON] у трудових відносинах з ПП «Бовім» підтверджується також довідками про результати планової перевірки підприємства управлінням Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському в листопаді 2009 року та травні 2011 року, де головним бухгалтером зазначена [PERSON] Право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальних виплат закріплено у статтях 43, 46 Конституції України. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Зокрема, ст. 1 названого Закону визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У ст. 115 КЗпП передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Спору про розмір заборгованості по заробітній платі не виникає. Адміністрація приватного підприємства ПП «Бовім» розрахунок в добровільному порядку не провела, чим порушила вимоги ст. 115 КЗпП України. За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідач в судовому засіданні показав, що не звільнив позивач з роботи, тому що на посаду головного бухгалтера ПП «Бовім» [PERSON] не приймав, остання сама видала наказ про своє прийняття на роботу, підробивши його підпис. Однак вказані обставини спростовуються тим, що факт перебування позивача [PERSON] з 3 березня 2008 року по 19 травня 2014 року у трудових відносинах з ПП «Бовім» підтверджується також довідками про результати планової перевірки підприємства управлінням Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському в листопаді 2009 року та травні 2011 року, де головним бухгалтером зазначена [PERSON] Згідно п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом № 58 від 29.07.1993 року (зі змінами від 08.06.2001 року), записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Пунктом 2.4. даної Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Суд, з урахування наведеного та наданих сторонами доказів вважає, що підстави задоволити позовні вимоги [PERSON] повністю і стягнути з приватного підприємства «Бовім» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати в загальній сумі 60216.99 грн. із них: - 37366.36 грн. заборгованість по заробітній платі з березня 2009 року по травень 2011 року;- 17207.40 грн. заробітну плату з червня 2011 року по лютий 2013 року; - 3314.43 грн. компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 03.03.3008 року по 28.02.2013 року; -2328.80 грн. оплата за час простою не вини працівника (в порядку ст. 113 КЗпПУ) за період з 1.03.2013 року по 19.05 2014 року. Поряд з цим слід зобов'язати директора приватного підприємства «Бовім» звільнити з роботи [PERSON] з 19.05.2014 року за власним бажанням та видати трудову книжку з відповідним записом. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved