Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 жовтня 2002 року уклала шлюб з відповідачем, що зареєстрований Мереф`янською міською радою Харківського району, актовий запис №153 від 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу у сторін є діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.01.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідно до п.4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи про розірвання шлюбу є малозначними справами (Закон № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 08.02.2020). Згідно з п. 1, ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи (Закон № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 08.02.2020). Таким чином, з урахуванням змін до ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Враховуючи, що в підготовче судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 жовтня 2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району, актовий запис №153 від 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу у сторін є діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час державної реєстрації позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, визнання позову відповідачем, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позовна заява надійшла до суду 17.12.2019 р., розмір судового збору, який необхідно було сплатити позивачу складав 768 грн. 40 коп. Водночас позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №9 від 14.01.2020 р. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а розмірі судового збору, який позивач повинен був сплатити при пред`явленні позову, складав 768,40 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що не позбавляє права звернення позивача до суду з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених коштів. На підставі викладеного і

Outcome: approved