Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 11 серпня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, після чого 26 жовтня 2013 року прописала відповідача у своїй квартирі. У вказаній квартирі також зареєстрована донька позивача [PERSON], [INFO]. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, і в листопаді 2013 року вони припинили сімейні стосунки, а рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у спірній квартирі не проживає з листопада 2013 року. Та обставина, що відповідач зареєстрований у належній позивачу квартирі, впливає на розмір квартплати, а також на права позивача, як власника квартири. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач більше року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній позивачу квартирі, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що власних речей у її квартирі відповідач не залишив, квартиру він залишив добровільно, перешкод йому у проживанні в квартирі ніхто не чинив. Відповідач, який належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. [PERSON], допитана в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю позивача. Знає, що відповідач проживав у квартирі її доньки з літа 2012 року. Останній раз свідок бачила його в квартирі доньки у жовтні 2013 року. Вказала, що відповідач залишив квартиру добровільно, з листопада 2013 року він в квартирі не проживає, його речей в квартирі немає. Зазначила, що вона проживає окремо від доньки, проте навідується до неї один раз на тиждень, а коли хворіє внучка, то вона залишається у доньки доглянути за дитиною, тому їй відомо, що відповідач у квартирі не проживає більше року. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що є подругою позивача з 2003 року. Знає, що відповідач проживав у квартирі позивача з 2012 року. Зазначила, що вона приходить у гості до позивача один раз на два тижні. Вказала, що відповідач залишив квартиру добровільно і з кінця 2013 року він в квартирі не проживає, речей його в квартирі немає. З недавнього часу в спірній квартирі проживає батько дитини позивача. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 07 грудня 2009 року за №1451 . У вказаній квартирі згідно довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Приозерне» від 12 грудня 2014 року № 404 зареєстровані [PERSON], її донька [PERSON] та відповідач [PERSON] - чоловік (зареєстрований з 26 жовтня 2013 року). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин з листопада 2013 року, що підтверджується поясненнями позивача, показами свідків, довідкою КП «Житлосервіс «Приозерне» №296 від 19.12.2014 року про відсутність з боку відповідача заяв чи скарг щодо неможливості користування квартирою, відповіддю з Оболонського РУГУ МВС України у м. Києві від 18 грудня 2014 року №52/226-аз щодо відсутності звернень відповідача щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Outcome: approved