Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом. Позов обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеної квартири є відповідач [PERSON] та третя особа - [PERSON] Відповідач створює їй перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, а саме: не впускає до квартири, змінив замки від вхідних дверей та не надає дублікату ключів, без погодження з іншими співвласниками самостійно розпоряджається квартирою, зокрема вселив до неї квартирантів. На неодноразові звернення відповідач не реагує, у зв`язку з чим вона просить усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності 1/8 часткою квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та не чинити перешкодити у користуванні та вільному доступі до належної їй частки квартири [ADDRESS] . Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та пояснення щодо позову не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що спірна квартира належала її зятю. Першим помер зять, потім його матір, а потім її дочка. Після їх смерті вона успадкувала 1/6 частину квартири, а її онук - [PERSON] 1/4 частину квартири. Інша 1/4 частина квартири належить відповідачу [PERSON] , в якого знаходяться ключі від квартири. Даною квартирою користується відповідач. Вона намагалася потрапити до квартири, але її ображали і до квартири не пустили. Онук на даний час проживає в м. Одеса. Коли дочка була жива, то проживала в даній квартирі, вона туди приходила. Минулого року в березні місяці до неї приїздив відповідач і запитував, де його частина спадщини. На даний час квартира замкнута, в ній ніхто не проживає. Поряд з цією квартирою знаходиться квартира, де проживає дочка відповідача. Взагалі будинок складається з двох поверхів по чотири квартири на поверсі. Представник позивача - адвокат Швець С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та пояснив, що позивачу та її онуку - третій особі у справі [PERSON] , належать 1/8 частина та 1/6 частини квартири відповідно, а відповідачу належить 1/4 частина квартири. Після смерті дочки позивач не має можливості користуватися квартирою. Відповідач одноособово змінив замок вхідних дверей. Протягом тривалого часу пускав туди квартирантів, тобто користувався квартирою на власний розсуд. Просить задовольнити позовні вимоги. Заслухавши вступне слово учасників справи, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником 1/8 частки квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеної квартири є відповідач [PERSON] , частка якого становить 1/4, та третя особа - [PERSON] , частки якого становлять 1/6 та 1/8, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, технічним паспортом на квартиру та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 4 - 7, 9 - 11). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За приписами ст. ст. 379, 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Отже, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] належить позивачу, відповідачу та третій особі на праві спільної часткової власності, яке реалізується співвласниками за їхньою взаємною згодою. Зокрема, позивач має право на надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності, тобто 1/8 частки у зазначеній квартирі. За змістом ст. ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З пояснень учасників справи та матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово намагалася потрапити до спірної квартири, проте двері виявилися замкненими, що унеможливило реалізацію позиває свого права власності на зазначену квартиру та підтверджується зверненнями позивача до правоохоронних органів та довідкою вуличного комітету. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем права позивача, як співвласника, на безперешкодне володіння та користування спільною квартира [ADDRESS] . За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України). Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що порушене відповідачем право позивача на користування спірною квартирою підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем, належною їй на праві власності 1/8 часткою квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкодити у користуванні та вільному доступі до належної їй частки квартири, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved