Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського апеляційного суду з даною позовною заявою. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року підсудність даної позовної заяви визначено Шевченківському районному суду міста Києва. Вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду міста Києва 12 листопада 2019 року та відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справи між суддями від 15 листопада 2019 року передана для розгляду судді Рибаку М.А. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2014 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб. Разом з тим, спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім`ї з відповідачем. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року відрито провадження по справі. Ухвалою суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 липня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява, в якій вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 01 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що складено відповідний актовий запис № 57. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved