Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який являється її колишнім чоловіком, зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає у квартирі травня 2016 року. Факт реєстрації відповідача за зазначеною адресою створює для позивача ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 12.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи\~ повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, возовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.03.2001 року. Як вбачається із матеріалів справи, з травня 2016 року по даний час відповідач не проживає в даному житловому приміщенні, що підтверджується актом №9 від 15.05.2017 року. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки не проживає у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved