Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , яку неодноразово уточнила, та в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість яка складається з: 15110 грн. - сума боргу, 12100 грн. 15 коп. - сума відсотків, 7569 грн. 55 коп. - сума втрат від інфляції, 2510 грн. 97 коп. -сума 3% річних, 768 грн. 40 коп. -судовий збір. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 27.01.2017 року до неї звернулась [PERSON] з проханням позичити їй 40 000 гривень. Враховуючи, що позивач добре знала відповідача і на той час в неї була така сума грошей, [PERSON] погодилась позичити їй 30100 та 350 доларів США, за умови повернення суми до 27.01.2020 року, виплачуючи щомісяця по 1000 грн. Саме на цих умовах сторони і уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написала позивачу розписку і отримала гроші. Водночас відповідач повернула не всі позичені кошти, а саме з жовтня 2017 по липень 2018 - 8300 грн., з 17.02.2020 по 11.05.2020 - 7512 грн, з 18.05.2020 по 26.07.2020 - 8488 грн, з суми основного боргу. Таким чином позивачем нарахована заборгованість з процентів за обліковою ставкою НБУ, індексу інфляції та 3% річних. Відповідач надала відзив, в якому заперечувала проти позову. Зазначила, що дійсно брала у позивача грошові кошти в борг та написала розписку на підтвердження отримання коштів. У період з 2017 по грудень 2018 відповідач сплатила всю суму боргу в розмірі 39350 грн. Оскільки відповідач сплатила всю суму боргу, а інші позовні вимоги є похідними, тому також задоволенню не підлягають. Позивачем надано письмові пояснення, в яких остання зазначає, що частина коштів, які перераховані відповідачем на користь позивача були в рахунок сплати заборгованості за іншою розпискою від 29.03.2014 та інших заборгованостей. З квітня 2017 по жовтень 2018 відповідач повернула позивачу 8200 грн, що також підтверджується розрахунком за підписом позивача. [PERSON] також надала суду письмові пояснення, в яких зауважила, що позовна заява не містить вимог про стягнення боргу за розпискою від 29.03.2014. Насправді 27.01.2017 позивач змусила відповідача переписати розписку від 29.03.2014, оскільки минуло 3 роки. Позивач запевнила позивача, що попередню розписку вона знищила. Також позивач посилається на квитанції, які не увійшли у акт звірки, надаючи при цьому акт звірки, який подано раніше відповідачем. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.04.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2019 справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій позовну заяву підтримав, справу просив розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання 06.10.2020 не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання, що призначалось на 28.08.2020 надав телефонограму, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою. Водночас, відповідач не надав відомостей, які б підтвердити перебування відповідача на лікарняному, а тому суд не визнає повторну неявку відповідача в судове засідання поважною. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 30100 грн. та 350 доларів США, остаточно зобов`язалась повернути до 27.01.2020, щомісячно сплачуючи по 1000 грн., що підтверджується розпискою від 27.01.2017 р. Отримання грошових коштів не спростовується відповідачем. З розрахунку, наданого позивачем, з яким погоджується суд, сума заборгованості за тілом боргу складає 15110 грн., оскільки відповідачем сплачено позивачу з жовтня 2017 по липень 2018 -8300 грн, з 17.02.2020 по 11.05.2020 -7512 грн., з 18.05.2020 по 26.07.2020 -8488 грн., що підтверджується актом звірки між сторонами. Також судом враховано заяву позивача від 06.10.2020 про зменшення суми позовних вимог. Також позивачем надано розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ, 3% річних, та індексу інфляції, з яким погоджується суд, що складається з: 12100 грн. 15 коп. - сума відсотків, яка обрахована за ставкою з 26.01.2017 по 13.04.2017 14%, з 14.04.2017 по 25.05.2017 13%, з 26.05.2017 по 26.10.2017 12,5%, з 27.10.2017 по 14.12.2017 13,5%, з 15.12.2017 по 25.01.2018 14,5%, з 26.01.2018 по 01.03.2018 16%, з 02.03.2018 по 12.07.2018 17%, з 13.07.2018 по 06.09.2018 17.5%, з 07.09.2018 по 31.01.2019 18%, з 01.02.2019 по 27.03.2019 18%, а також за період з лютого 2020 по червень 2020 - 3,5% на місяць; 7569 грн. 55 коп. - сума втрат від інфляції за січень 2017-березень 2019; 2510 грн. 97 коп. -сума 3% річних за період з 27.01.2017-27.03.2019. Суд критично ставиться до наданих відповідачем квитанцій про перерахування коштів, оскільки останні не містять призначення платежу та інших даних, які б свідчили про сплату коштів саме за розпискою від 27.01.2017. На час розгляду справи судом відповідачем не надано інших даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1049 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за розпискою від 27.01.2017 з урахуванням процентів, індексу інфляції, 3% річних становить 37290,67 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривні. На підставі викладеного і

Outcome: approved