Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкування, посилаючись на те, що з 1984 року до [INFO] вона і [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та жінка у кв. [ADDRESS], були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, вели спільне господарство, тобто, з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 березня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина: квартира [ADDRESS], а також житловий будинок [ADDRESS]. У підтвердження факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем без реєстрації шлюбу є фотографії, листи та письмові докази. Позивач більше п'яти років проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON], постійно опікувалась ним, так як він дуже хворів та матеріально і морально його підтримувала, доглядала його. При житті спадкодавець заповіт не залишив, тому має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261 - 1265 ЦК України, зокрема відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадщину отримують рідні діти та батьки померлого. [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила, оскільки немає родинного зв'язку. Заяву про прийняття спадщини подавали відповідачі. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування як спадкоємці четвертої черги. Позивач посилається на те, що вона проживала однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON] з жовтня місяця 1984 року по день його смерті [INFO], тому вважає, що набула право на спадкування після його смерті як спадкоємець четвертої черги по закону. Однак, в зв'язку з наявністю спадкоємців першої черги, вона не може бути залучена до спадкування як спадкоємець однієї із наступних черг. [PERSON] з 2000 року тяжко хворів. Постійно перебував на стаціонарному лікуванні в різних лікарнях та шпиталях м. Хмельницького та м. Львова. 03 червня 2005 року [PERSON] Хмельницьким ОВК видане посвідчення інваліда війни 2 групи серії [NUMBER]. [PERSON] постійно опікувалась [PERSON], оскільки він не мав повної працездатності, так як знаходився на II групі інвалідності, його життєдіяльність була обмежена, він не міг займатися активною трудовою діяльністю та потребував сторонньої опіки та допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані. [PERSON] просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з квітня 1984 року по [INFO] та визнати її право на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, посилаючись на те, що підстави для задоволення позову відсутні через його безпідставність. В обґрунтування заперечень відповідач та її представник стверджували, що [PERSON] хворів, був інвалідом ІІ групи, однак проживав один, і не перебував у безпорадному стані, самостійно керував автомобілем, що свідчить про те, що він не потребував сторонньої опіки та допомоги. Щороку він проходив санаторно-курортне лікування. [PERSON] не проживала разом з [PERSON] у кв. [ADDRESS]. В означеній квартирі відсутні її речі, одяг, тощо. Позивач зареєстрована та проживала і проживає у [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки [PERSON] та [PERSON] не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство. [PERSON] проживав один. [PERSON] не надала суду належного доказу того, що вона протягом тривалого часу опікувалася ним, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований і проживав у квартирі [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.11.1995 року, виданим відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, зареєстроване у реєстрі за номером 8288. [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем першої черги за законом є дочка - [PERSON], відповідач по справі. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування як спадкоємці четвертої черги. Згідно із п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство. [PERSON] проживав один. [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, що вона протягом тривалого часу опікувалася ним, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу перебував в безпорадному стані. У ході судового розгляду допитані як свідки за клопотанням позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факту, що [PERSON] та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, позивач матеріально забезпечувала [PERSON] тощо. Допитана як свідок дільничний лікар [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] з 2004 р., він проживав один, нею було запропоновано [PERSON] скористатись допомогою працівників Червоного Хреста чи соціальної служби, як одинокій людині, на що останній не погодився, посилаючись на те, що він не потребує такої допомоги. Був випадок, коли вона госпіталізовувала його у лікарню. [PERSON] не знає. Допитані як свідки [PERSON], [PERSON] не підтвердили факту проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] хворів, однак не перебував в безпорадному стані. У листі, адресованому своєму товаришу, [PERSON] посилався на те, що він одинокий. Суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed