Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на утримання їх спільної дитини [PERSON], аліменти у розмірі 1600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розлучення, дитина залишилась проживати з позивачем, та повністю перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утриманні дитини не надає, тому змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, останній у судове засідання не з'явився, свою правову позицію стосовно заявлених вимог не висловив, а тому суд вважає за можливе згідно вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2010р. по 03 листопада 2016р., що підтверджується рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2016р. за №653/2238/16-ц, яке набрало законної сили. Від спільного проживання у шлюбі із [PERSON], позивач [INFO] народила хлопчика [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16 березня 2011р. Згідно вказаного свідоцтва батьком дитини записаний [PERSON] Судом встановлено, що сторони припинили свої шлюбні відносини, та дитина залишилась проживати з позивачем. Проте, відповідач як батько дитини жодної допомоги на утриманні дитини не надає, що й стало підставою звернення до суду з вказаною позовною заявою. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У силу ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі, відсутність будь-яких обґрунтувань заявленої суми аліментів, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача доходу, майна, його стану здоров'я, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини у більшому розмірі позивач суду не надала. При цьому на підставі частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 15 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial