Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи [PERSON], про відшкодування майнової та моральної шкоди з тих підстав, що в 1999 році помер її батько [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] Всі документи на вказаний будинок передані позивачці та її сестрі [PERSON]., які в подальшому реєструються за вказаною адресою. В 2007 році [PERSON], не з'ясувавши кому саме належить будинок за вище вказаною адресою, підходить до сестри покійного [PERSON] [PERSON] та просить дозвіл на зняття підлоги. Не маючи ніякого відношення до даного будинку [PERSON] надала дозвіл та в подальшому в присутності останньої [PERSON], син [PERSON], знімає підлогу у вказаному будинку, крім відсутньої однієї дошки розміром 4 метри 35 сантиметрів. Вказані дошки [PERSON] перерізав навпіл, чим привів їх до непридатності до застосування в якості підлоги та використав в своєму господарстві. Згідно довідок, вартість відновлювальних робіт складає 4370 грн. Добровільно відповідачі відшкодувати завдані збитки відмовляються. Також позивачка вважає, що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн. та обґрунтовує тим, що вона втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення відповідних документів, всі ці події викликали в неї стан психічного дискомфорту, хронічного стресу та погіршення здоров'я. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 4370 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також судові витрати в розмірі 1458,8 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та додав, що право власності на будинок батька позивачка оформила 17.10.2013 року. Станом на 2007 рік будинок їй не належав, оскільки тоді вона ще не вступила в спадщину. Вона з 2006 року, а її сестра з 2008 року були зареєстровані в цьому будинку, але не проживали в ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог пояснивши, що відповідачі придбали дошки з полу зальної кімнати будинку померлого [PERSON] за 200 грн. у його сестри [PERSON] На той час відповідачі були впевнені, що саме вона є спадкоємицею після померлого брата, в зв'язку з чим представник вважає відповідачів добросовісними набувачами. Крім того, вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності і просить, застосувавши його, відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON], якій повістка направлялась за адресою, вказаною в свідоцтві про право на спадщину, в судове засідання не з'явилась. Представником позивача надана заява третьої особи про розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та відмовний матеріал №824 по заяві [PERSON] в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, позивачка набула право власності на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] 17 жовтня 2013 року (а.с. 16). Зареєстрована позивачка за вказаною адресою з 18.07.2006 року (а.с. 10-13), хоча, як повідомив її представник, там не проживала. Згідно відмовних матеріалів №824 по заяві [PERSON], а саме пояснень [PERSON] (а.с. відмовних матеріалів 23-24), остання дозволила відповідачам зняти підлогу в зальній кімнаті будинку померлого [PERSON], за що отримала від них 200 грн. В матеріалах цивільної справи та у відмовних матеріалах міститься копія розписки [PERSON] від 03 серпня 2011 року про те, що вона не має жодного відношення до будинку померлого [PERSON] В той же час оригінал розписки у відмовних матеріалах відсутній, як не наданий він і суду, а отже не може сприйматись судом як доказ. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Набувач вважається добросовісним, якщо він не знав і не міг знати, що особа, у якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. В судовому засіданні об'єктивно встановлено і не спростовано стороною позивачки те, що відповідачі є добросовісними набувачами, адже вони з цілковитою впевненістю вважали, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його сестра [PERSON], з якою за кошти і домовлялись про зняття підлоги. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, в зв'язку з чим також і не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат. Строк позовної давності судом не застосовується, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову по суті вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed