Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02.04.2008\~р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з земельних ділянок загальним розміром 5,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області та належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 024046 від 07.10.2004 р. 10.01.2008 р. [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого позивач є спадкоємицею всього майна померлого, де б воно не знаходилось та з чого не складалось. У встановленому законодавством порядку позивач звернулась до [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки їй було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дані земельні ділянки. Ухвалою суду від 18.06.2015\~р. залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] райдержадміністрацію Миколаївської області. Позивач та його представник в судове засідання не зявились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області до суду надійшла заява № 237 від 15.06.20105 р. про слухання справи за відсутністю їх представника; проти задоволення позову не заперечують. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області до суду надійшов лист від 25.06.2015 р., в якому зазначено, що справу просить розглядати за його відсутністю, винести рішення на розсуд суду, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. [PERSON] народилася 09.10.1959 р. в с. Синюхін Брід Первомайського району Миколаївської області, [NUMBER]. [PERSON] помер 02.04.2008 р. в с. Камяна Балка Первомайського району Миколаївської області, свідоцтво про смерть серія І-ФП № 221514, видане 24.06.2015 р. повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 03. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.01.2008 р. секретарем Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 02, [PERSON] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все належне мені майно, де б воно не було та з чого воно не складалося б, взагалі, все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON], [NUMBER]. Після смерті [PERSON], який помер 02.04.2008 р., відкрилася спадщина. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області [PERSON] був власником земельних ділянок загальною площею 5,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території [PERSON] сільської ради; земельна ділянка знаходилась у власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 024046, виданого 07.10.2004 р., зареєстрованого за № 010402200064. До даного листа надано копію зазначеного державного акту. [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області № 892/02-14 від 20.05.2015 р. [PERSON] було розяснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, можлива за умови наявності правовстановлюючого документу на дані земельні ділянки. Відповідно до листа [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області № 1279/02-14 від 22.06.2015 р. після смерті [PERSON], який помер 02.04.2008 р., була заведена спадкова справа № 173/2015 за заявою про прийняття спадщини [PERSON]; із заявою про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався; свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно\~зі ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або не\~прийняти її. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1\~ст. 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень, наданих\~Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved