Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати договір дарування спірної квартири, укладений 28.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] удаваним та таким, який приховує договір купівлі-продажу квартири, укладений 28.12.2011; перевести права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу квартири, укладеним 28.12.2011 на [PERSON] ; витребувати спірну квартиру із чужого незаконного володіння [PERSON] ; встановити порядок виконання рішення суду в частині витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння [PERSON] шляхом реєстрації права власності на вказану квартиру у відповідних органах за [PERSON] . При цьому позивачка посилається на те, що 28.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] (матір`ю позивачки) укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] , подарувала [PERSON] трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На час укладення спірної угоди позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] , але у фактичних шлюбних відносинах була із [PERSON] , з яким вони вирішили придбати спірну квартиру для власного проживання однією сім`єю. За твердженням позивачки замість договору дарування квартири між [PERSON] та [PERSON] у дійсності був укладений договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та позивачкою [PERSON] , за яким позивачка сплатила [PERSON] суму коштів у розмірі 80\~000 доларів США, що позичила у [PERSON] , з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. У теперішній час позивачка мешкає в спірній квартирі разом із цивільним чоловіком [PERSON] 30.07.2018 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] ( доньці позивачки). Оскільки, [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] без згоди позивачки, з посиланням на ст.ст.235,317,319,386,387,1212 ЦК України позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2018 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Вищевказана ухвала направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та надала до суду відзив, в якому просила застосувати строк позовної давності. [PERSON] зазначила, що на підставі договору дарування від 28.12.2011 року вона набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Влітку 2018 року [PERSON] ампутували ногу, однак її донька [PERSON] здійснювати догляд за нею відмовилась. Протягом останніх років всі турботи по догляду та лікуванню за нею здійснює її онучка [PERSON] , тому 30.07.2018 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] в порядку, встановленому чинним законодавством, без порушення будь-чиїх інтересів. Також відповідачка [PERSON] зазначила, що позовна вимога про переведення прав та обов`язків покупця на іншу особу не може бути реалізована у виниклому спорі, оскільки такий спосіб захисту застосовується до інших правовідносин, визначених ч.4 ст.362 ЦК України. Також надала до суду зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом їх виселення із спірної квартири. В зустрічному позові [PERSON] зазначила, що у теперішній час [PERSON] та [PERSON] мешкають в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] , до якої вони вселилися самоправно, без будь-яких правових підстав та без її дозволу, внаслідок чого позивачка по зустрічному позову позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Представник [PERSON] , який є також представником [PERSON] - адвокат Ромашина І.В. у судовому засіданні зустрічний позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити та застосувати строки позовної давності. Відповідачка [PERSON] відзиву на позов не надала, подала до суду заяву, в якій зазначила, що у грудні 2011 року вона уклала угоду, предметом якої була квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , однак обставин її укладення не пам`ятає та зазначила, що всі документи щодо укладення угоди знаходяться у нотаріуса. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] за його згодою, був допитаний як свідок про відомі йому обставини, що мають значення по справі. У судовому засіданні пояснив, що квартира [ADDRESS] , була придбана ним та [PERSON] за спільні кошти, а тому просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, зустрічні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] була присутня при укладанні зазначеної угоди. 30.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивачка просить визнати договір дарування квартири від 28.12.2011 року удаваним та таким, що приховує дійсний договір купівлі-продажу квартири, укладений 28.12.2011 року. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 3 ч.2 ст.258 ЦК України до вимоги про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (ст.362 цього Кодексу), застосовується позовна давність в один рік. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 4 ч.2 ст.258 ЦК України до вимоги про розірвання договору дарування встановлено позовну давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки про спірну угоду позивачка [PERSON] довідалась під час її укладання, 28.12.2011 року, то позовна вимога про визнання удаваним договору дарування квартири, що заявлена 16.08.2018 року, не підтягає задоволенню внаслідок пропуску строку позовної давності. Крім того, суд оцінює критично доводи позивачки про укладення 28.12.2011 року замість договору дарування квартири договору купівлі - продажу та про сплату нею [PERSON] грошових коштів в сумі 80\~000 доларів США, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, фінансово-розрахунковими чи платіжними документами та не визнані сторонами договору дарування. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Позивачка просить визнати спірний договір дарування квартири удаваним, посилаючись на ст.235 ЦК України та перевести права та обов`язки покупця на неї. Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Суд зазначає, що ст.235 ЦК України не передбачає такого правового наслідку визнання правочину удаваним, як переведення прав та обов`язків покупця на іншу особу. Частиною 4 ст.362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Відповідно до пункту 3 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу) застосовується позовна давність в один рік. Суд зазначає, що такий спосіб захисту прав передбачений для співвласників об`єкта, який знаходиться у спільній частковій власності та не може бути застосований до спірних правовідносин, тому позовна вимога про переведення прав покупця на позивача не підлягає задоволенню. Позивачка просить витребувати спірну квартиру із чужого незаконного володіння в порядку ст.387 ЦК України та посилається на зловживання її довірою з боку відповідачів, у зв`язку з чим вона 14.08.2018 року звернулась до Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області про скоєння [PERSON] та [PERSON] щодо неї злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В ході судового розгляду справи отримано лист Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області від 02.07.2019 року із повідомленням, що факти, викладені у зверненні [PERSON] від 14.08.2018 року не мають ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. Отже доказів введення позивачки в оману відповідачами не надано. Крім того, суд зазначає, що позивачка не є суб`єктом, наділеним в розумінні ст.387 ЦК України, правом витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, оскільки вона не була власником спірного майна, а спірне майно належить на праві власності особі, яка набула його правомірно, у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. У зустрічному позові відповідачка [PERSON] просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з належної їй на праві власності квартирі [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] та [PERSON] визнається відповідачами та підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності Відповідно до ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої ст.109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Частиною 3 ст.116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Частиною 4 ст.263 ЦК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 583/3745/16-ц щодо тлумачення статті 391\~ЦК України зазначено, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391\~ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. В постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 583/3745/16-ц Верховний Суд зазначив, що в разі встановлення, що відповідач проживає у спірному житлі без реєстрації або укладення відповідного договору, чим перешкоджає власнику житла в повній мірі реалізовували своє право власності, права останнього підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України. Оскільки [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірну квартиру самовільно, без будь-яких правових підстав, без правовстановлюючого документа, у тому числі, без дозволу власника та без укладення відповідного цивільно-правового договору із власником житла, суд доходить висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом їх виселення із спірної квартири є обґрунтованими. Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2010цс16, який в постанові від 22 червня 2017 року зазначив, що такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для заняття жилої площі. Також в наведеній постанові Верховний Суд України зазначив, що при розгляді спорів, що не врегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Ст.5 ЦПК України передбачено право суду у випадку, якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При таких обставинах суд вважає, що за зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача за зустрічним позовом про покладення на відповідачів за зустрічним позовом судових витрат також підлягають задоволенню.

Outcome: approved