Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом, позовні вимоги якого уточнила 17.12.2020 року, до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки загальною площею 0,97 га, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 036052 від 14.03.2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував їх після смерті дружини [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а також відсутній документ, який підтверджує шлюбні відносини між батьками, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. 10.11.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.01.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області прийнято уточнення позовних вимог, та залучено до участі у справі правонаступника відповідача Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області - Обертинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036052 від 14.03.2003 року, виданого на підставі рішення Гарасимівської сільської ради народних депутатів 12 сесії 3 демократичного скликання від 27.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 155, належало право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,97 га, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,7400 га та 0,2300 га, які розташовані на території Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, призначені для ведення товарного виробництва (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] з 03.01.1958 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивачка), [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 12.02.1994 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові (а.с. 13). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] , успадкувавши належну їй земельну ділянку, а також 1/2 частину домоволодіння, яке не є предметом даного позову (свідоцтво про право на спадщину від 19.05.2004 року, а.с. 57), оскільки вступив в управління спадковим майном, постійно проживав разом зі спадкодавцем, вів з нею спільне господарство та проводив її похорон, про що свідчить довідка Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 185 від 20.10.2020 року (а.с. 6) та виписка з по господарської книги № 1 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, виданої за № 186 від 20.10.2020 року (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 210/2004, заведеної 19.05.2004 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 54-58), з якої вбачається, що [PERSON] (батько) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти або прийняти спадщину немає. [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на ім`я [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 20.02.2004 року (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , успадкувавши належну земельну ділянку, які він в свою чергу успадкував після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодацем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 185 від 20.10.2020 року (а.с. 6). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 120/2009, заведеної 25.02.2009 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько) (а.с. 29-53), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти або прийняли спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землюбув виданий після смерті спадкодавця [PERSON] (мати позивачки), а також у зв`язку з ненаданням спадкоємицею документу, що підтверджує шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 565/02-31 від 17.10.2020 року (а.с. 11). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved