Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила в наступному та в обґрунтування якої зазначила, що 27.09.2008 уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 1549. З серпня 2016 року сімейні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, в звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], 29.07.2011, яка знаходяться на її утриманні. [PERSON] участі в утриманні доньки не приймає, хоча зобовязаний та має можливість це робити. Позивачка, посилаючись як на загальні необхідні витрати на придбання продуктів харчування, одягу та взуття для дитини, стан здоровя доньки, яка є хворобливою дитиною, має медичні показання для відвідування логопеда та хронічні захворювання, враховуючи витрати на розвиток дитини, її підготовку до школи просить стягнути з відповідача аліменти на утримання останньої в розмірі 4000 грн. щомісячно. В суді позивачка на задоволенні позову наполягла. Відповідач в частині розірвання шлюбу проти позову не заперечував, проте не погодився з розміром аліментів, які просить стягнути [PERSON], зазначивши, що на теперішній час не має постійного місця працевлаштування, проживає разом з матірю, яка є непрацездатною, має певні хронічні захворювання та фактично знаходиться на його утриманні, проте не дивлячись на це він надає позивачці допомогу на утримання доньки, розмір якої більший, ніж передбачений законом мінімум на утримання дитини відповідного віку, отже просить в частині стягнення аліментів позов задовольнити частково та визначити їх розмірі у сумі 2000 грн. на місяць. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2008 року (а.с. 6), проте шлюбні відносини фактично припинені в серпні 2016 року, спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна відсутній. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне, збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, отже позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є цілком обґрунтованими і мають бути задоволені. Також судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка, як вказує [PERSON] і не заперечує [PERSON], мешкає разом з позивачкою (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття при цьому кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1, 2 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є хворобливою дитиною та починаючи з 2013 року й по теперішній час кілька разів на рік батьки звертались за медичною допомогою для доньки, в тому числі остання перенесла оперативне втручання аденотомію, фарингіт з менінгіальним синдромом у тяжкій формі, лакунарну ангіну середньої тяжкості, страждає на ендогенно-конституціональне ожиріння 1 ступеня, диспластичну кардіопатію лікування та профілактика яких потребує матеріальних витрат. Через наявність мовних вад [PERSON] змушена відвідувати логопеда (а.с. 63-85, 89-93). Крім того, [PERSON] проходить підготовче дошкільне навчання та навчання з творчої діяльності (а.с. 97-100). Вказані обставини, безсумнівно, враховуються судом при визначенні розміру аліментів, разом з тим суд бере до уваги обставини, що характеризують платника аліментів. Так, [PERSON] офіційно не працевлаштований, хоча є працездатним, після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачкою надає останній кошти, в середньому 1500 грн. щомісячно, на утримання дитини (а.с. 29, 31-35, 42-44). Разом з цим суд вважає не доведеним факт потребування матірю відповідача матеріальної допомоги, так як остання, хоча і є непрацездатною, має власний дохід отримує пенсію. З погляду на вищевикладене, враховуючи, що обовязок з утримання дитини покладається на кожного з батьків, беручи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», згідно якої на час ухвалення рішення прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1355 грн. на місяць та наявність згоди відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн., суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову і стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. При цьому позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про зобов'язання відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими, передбаченими ст. 185 СК України, обставинами. Враховуючи, що відповідач з моменту подання [PERSON] даного позову і до ухвалення судового рішення добровільно приймає участь в утриманні доньки фактично в межах, визначених судом, потреби у негайному виконанні рішення суду в межах суми платежу за один місяць суд не вбачає, так як вона не обумовлена невідкладністю.

Outcome: partial