Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та за остаточною редакцією позовних вимог просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 74537,50 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 600,00 грн., а також заборонити відповідачу [PERSON] здійснювати будь-які дії (знесення, перенесення, пошкодження та інш.) щодо паркану та земельної ділянки [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10, ділянка № 10. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власницею 45/1000 частин дачного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2008 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, яким [PERSON] зобовязано знести цегляний паркан, збудований на дорозі загального користування та забезпечити вільний і безперешкодний проїзд до ділянки [PERSON] за номером 13, розташованої в дачно-будівельному кооперативі «Культурний відпочинок». Незважаючи на передбачений законодавством порядок виконання судових рішень, 19 листопада 2008 року відповідачі самостійно виконали вказане рішення суду, шляхом знесення цегляного паркану. В подальшому, 06 січня 2009 року замість знесеного паркану, позивачка звела новий паркан довжиною 35 м за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10, ділянка № 10. Проте, 29 січня 2009 року відповідач [PERSON] зніс і ново зведений паркан. Вказані дії відповідачів завдали позивачці, як матеріальної так і моральної шкоди, що і стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. [PERSON] є власницею 45/1000 частин дачного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10, на підставі договору дарування від 20.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 4589. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2008 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, яким [PERSON] зобовязано знести цегляний паркан, збудований на дорозі загального користування та забезпечити вільний і безперешкодний проїзд до ділянки [PERSON] за номером 13, розташованої в дачно-будівельному кооперативі «Культурний відпочинок» за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10. 10 листопада 2008 року судом було видано виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення суду. 13 листопада 2008 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу держаної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження через відсутність повноважень у представника стягувача на подання заяви про відкриття виконавчого провадження. 18 грудня 2008 року за заявою [PERSON], заочне рішення було скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку, а згодом ухвалою суду від 05.09.2011 позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном залишено без розгляду. Як встановлено під час судового розгляду, 19 листопада 2008 [PERSON] з сином [PERSON] самостійно виконали вказане судове рішення та знесли паркан за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10. Відповідно до висновку судової будівельної-технічної експертизи від 11.12.2009 № 509 по даній справі, вартість будівельних робіт по зведенню вказаного паркана складає 14\~417,00 грн. В подальшому, 09 січня 2009 року замість знесеного паркану, за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10 позивачка звела новий паркан з матеріалу профільованого листа з кольоровим покриттям поліестеру загальною довжиною 35 м. Однак, 29 січня 2009 року [PERSON] зніс і цей паркан, що підтверджується численними постановами про відмову у відкритті кримінальної справи та про їх скасування (том 4, а.с. 24-38). Відповідно до зовнішньоекономічного договору від 23.12.2008 року № 01-3В/12-08, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ерілон», вартість робіт по зведенню вказаного паркану становила 1800 дол. США. Розрахунки по вказаному договору були проведені в доларах США, що підтверджується копіями прибуткового ордеру № 214096 від 23.12.2008 та заявою на переказ MT 103 № 214096/1 від 23.12.2008. За положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на день ухвалення рішення суду, тобто на 16.07.2015 Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до долара США в розмірі 2210.7282 гривень за 100 доларів США. Від так сума збитку, завданого позивачці через знищення [PERSON] другого паркану становить 1800 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення дорівнює 39793,11 грн. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Від так, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 54210,11 грн. з яких: вартість будівельних робіт по зведенню першого паркана - 14\~417,00 грн., вартість будівельних робіт по зведенню другого паркана - 39793,11 грн. Стосовно позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Фізичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, що є важливою гарантією захисту. Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, повязаних з противоправною поведінкою та страждань у звязку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. У звязку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, суд керується принципом розумності і справедливості. Приймаючи до уваги, що позивачці завдано моральну шкоду, яка пов'язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через пошкодження її власності, погіршенням її фінансового стану, розмір моральної шкоди у сумі 600 гривень, відповідає вимогам розумності і справедливості. За положеннями ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивачки в солідарному порядку підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 14\~417,00 грн. за знищення першого паркану, а з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 39793,11 грн. за знищення другого паркану та моральна шкода в сумі 600,00 грн. Крім цього з відповідачів на користь позивачки слід стягнути і судові витрати в розмірі 2131,37 грн. з яких: 1500 грн. - витрати по проведенню експертизи від 11.12.2009, судовий збір - 548,10 грн. та витрати на ІТЗ - 30,00 грн. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Беручи уваги обставини справи та взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити також вимоги й в частині заборонити відповідачу [PERSON] здійснювати будь-які дії (знесення, перенесення, пошкодження та інш.) щодо паркану та земельної ділянки [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 10, ділянка № 10.

Outcome: partial