Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача [PERSON] Універсальна товарно-сировинна біржа «Епсілон» та просить суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 25.03.2016 року між Державним підприємством «Кілійське агроторгове підприємство» та [PERSON], за яким вона придбала базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м.: - визнати за [PERSON] право власності на базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м., яка складається з: літ. «А» корпус для відпочинку, загальною площею 79.7 кв.м, що складається з кімнат для відпочинку за інвентарними номерами: 13, 14, 289, 290, 553-558; літ. «Б» будівля харчоблоку, загальною площею 53.8 кв.м.; літ. «В» споруда душової, загальною площею 7.2 кв.м.; літ. «Г» адміністративний будиночок, загальною площею 22.6 кв.м.; літ. «Д» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Е» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Ж» металевий контейнер, загальною площею 15.00 кв.м.; літ. «З» металевий контейнер, загальною площею 15.00 кв.м; літ. «І» металевий контейнер, загальною площею 15.1 кв.м.; літ. «К» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Л» споруда навісу; літ. «М» споруда вбиральні; літ. «Н» споруда торгівельного павільйону; огорожа, інвентарний номер 5003; надвірні споруди за № 1-8. У позовній заяві зазначено, що 25.03.2016 року [PERSON] універсальною товарно-сировинною біржею «Епсілон» були проведено відкриті публічні торги (аукціон) з продажу майна, яке належить Державному підприємству «Кілійське агроторгове підприємство», а саме базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м. Переможцем торгів була визнана [PERSON], яка придбала вказану базу відпочинку за 50021 гривню. За наслідками проведення аукціону було складено протокол № 1 проведення відкритих публічних торгів від 25.03.2016 року, яким позивача визнано переможцем. 30.03.2016 року [PERSON] перерахувала на рахунок Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» 50021 гривню, в рахунок оплати придбаної бази відпочинку. 31.03.2016 року між Державним підприємством «Кілійське агроторгове підприємство» та [PERSON] було складено акт приймання-передачі, згідно з яким відповідач передав, а позивач прийняв базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м. У подальшому представник Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» передав [PERSON] для нотаріального посвідчення її права власності на придбану бузу відпочинку необхідні документи. [PERSON] неодноразово зверталась до представника відповідача зявитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу бази відпочинку, однак останній з різних підстав від цього відмовляється. Вказаними діями представник відповідача позбавляє [PERSON] можливості належним чином зареєструвати право власності на належне їй нерухоме майно. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання призначене на 12.12.2017 року позивач [PERSON] не зявилась, однак 22.11.2017 року за вх. № 10657/17 подала до канцелярії суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності та проти постановлення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Представник Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» [PERSON] в судове засідання призначене на 12.12.2017 року не зявився, однак за вх. № 11405/17 від 12.12.2017 року до канцелярії суду надійшла заява, згідно з якою представник відповідача позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Представник [PERSON] Універсальної товарно-сировинної біржі «Епсілон» [PERSON] в судове засідання призначене на 12.12.2017 року не зявився, однак 06.12.2017 року за вх. № 11253/17 до канцелярії суду надійшла його заява, згідно з якою представник проти задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197\~ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Станом на 25.03.2016 року Державне підприємство «Кілійське агроторгове підприємство» було власником бази відпочинку «Морська», розташованої за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м., яка складається з: літ. «А» корпус для відпочинку, загальною площею 79.7 кв.м, що складається з кімнат для відпочинку за інвентарними номерами: 13, 14, 289, 290, 553-558; літ. «Б» будівля харчоблоку, загальною площею 53.8 кв.м.; літ. «В» споруда душової, загальною площею 7.2 кв.м.; літ. «Г» адміністративний будиночок, загальною площею 22.6 кв.м.; літ. «Д» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Е» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Ж» металевий контейнер, загальною площею 15.00 кв.м.; літ. «З» металевий контейнер, загальною площею 15.00 кв.м; літ. «І» металевий контейнер, загальною площею 15.1 кв.м.; літ. «К» металевий контейнер, загальною площею 15.2 кв.м.; літ. «Л» споруда навісу; літ. «М» споруда вбиральні; літ. «Н» споруда торгівельного павільйону; огорожа, інвентарний номер 5003; надвірні споруди за № 1-8. Вказане підтверджується: 1. Виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо державної реєстрації Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» /а.с. 18-24/. 2. Актом прийманняпередачі цілісного майнового комплексу Кілійського виноробного заводу від ПрАТ «Кілійський виноробний завод» до ДП «Кілійське агро торгове підприємство» та додатками до нього /а.с. 34-36/. 3. Наказом № 432 від 30 жовтня 2014 року Міністерства Аграрної політики та продовольства України «Про припинення діяльності ДП «Кілійське агроторгове підприємство»» /а.с. 25-26/. 4. Наказом Міністерства Аграрної політики та продовольства України № 291 від 29.07.2014 року «Про внесення змін до складу комісії з ліквідації державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» /а.с. 30-31/. 5. [PERSON] державного майна України № 10-15-2593 від 16.02.2016 року «Щодо надання витягів про майно ДП «Кілійське агроторгове підприємство» /а.с. 37/, а саме: - додатку № 54 щодо літ. «А» корпус для відпочинку, загальною площею: 79.7 кв. метрів; - додатку № 55 щодо літ. «Б» будівля харчоблоку, загальною площею: 53.8 кв. метрів; - додатку № 56 щодо літ. «В» споруда душової, загальною площею: 7.2 кв. метри; - додатку № 57 щодо літ. «Г» адміністративний будиночок, загальною площею 22.6 кв. метрів; - додатку № 58 щодо літ. «Д» металевий контейнер загальною площею 15.2 кв. метрів; - додатку № 59 щодо літ. «Е» металевий контейнер загальною площею 15.2 кв. метрів; - додатку № 60 щодо літ. «Ж» металевий контейнер загальною площею 15.00 кв. метрів; - додатку № 61 щодо літ. «З» металевий контейнер загальною площею 15.00 кв. метрів; - додатку № 62 щодо літ. «Г» металевий контейнер загальною площею 15.1 кв. метрів; - додатку № 63 щодо літ. «К» металевий контейнер загальною площею 15.2 кв. метрів. 6. Витягами про майно ДП «Кілійське агроторгове підприємство» (додатки №№ 54-63) /а.с. 38-47/. 7. Технічним паспортом на базу відпочинку «Морська» в селі Приморське Кілійського району по вул. Курортна, 60, яка складається з майна відповідно до листа [PERSON] державного майна України № 10-15-2593 від 16.02.2016 року «Щодо надання витягів про майно ДП «Кілійське агроторгове підприємство»» /а.с. 50-60/. 25.03.2016 року [PERSON] універсальною товарно-сировинною біржею «Епсілон» були проведено відкриті публічні торги (аукціон) з продажу майна, яке належить Державному підприємству «Кілійське агроторгове підприємство», а саме базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м. Переможцем торгів була визнана [PERSON], яка придбала вказану базу відпочинку за 50021 гривню. За наслідками проведення аукціону було складено протокол № 1 проведення відкритих публічних торгів від 25.03.2016 року (договір купівлі-продажцу), яким позивача визнано переможцем /а.с. 13-14/. 30.03.2016 року [PERSON] перерахувала на рахунок Державного підприємства «Кілійське агроторгове підприємство» 50021 гривню, в рахунок оплати придбаної бази відпочинку, що підтверджується квитанцією № 38 від 30.03.2016 року /а.с. 17/. 31.03.2016 року між Державним підприємством «Кілійське агроторгове підприємство» та [PERSON] було складено акт приймання-передачі, згідно з яким відповідач передав, а позивач прийняв базу відпочинку «Морська», розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Курортна, № 60, загальною площею 254.00 кв.м. /а.с. 15-16/. [PERSON] неодноразово зверталась до представника відповідача зявитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу бази відпочинку, однак останній з різних підстав від цього відмовляється, позбавляючи таким чином позивача можливості належним чином зареєструвати право власності на належне їй нерухоме майно. Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено,\~ що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.\~ Відповідно до ст. 657\~ ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено в ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. З досліджених доказів судом встановлено, що укладений 25.03.2016 року між сторонами по справі правочин, відповідно до діючої на той час та на час ухвалення рішення редакції ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та не підлягав обовязковій державній реєстрації. Відповідач на момент свого волевиявлення щодо продажу належного йому нерухомого майна, яке відобразилось в підписанні відповідного договору, а також отриманні оплати за продане майно і передачі позивачу документації на нього,\~ був його власником, тобто відповідно до положень ст. 658 ЦК України мав право продажу відповідного товару. Також судом встановлено, що відповідач на виконання своїх зобовязань за правочином передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто відповідну базу відпочинку, а позивач сплатив відповідачу визначену ним грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідач по справі ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, що вбачається з наданих позивачем доказів,\~ а положення діючого законодавства не передбачають можливості\~зобовязання сторони правочину примусово здійснити його нотаріальне посвідчення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки встановлено факт безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрату стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин, що, крім інших доказів, підтверджується також заявою представника відповідача про визнання позову в звязку з чим за діючим законодавством в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача, як покупця відповідного товару, є визнання договору дійсним та визнання за ним на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України права власності на придбане за відповідним правочином майно, оскільки згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності, яка відповідно до ст. 182 ЦК України щодо нерухомої речі є обовязковою,\~ провадиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності,\~ та інших речових прав на\~ нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved