Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить визнати [PERSON] (сина) та [PERSON] (невістку) такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, провулок Гастелло, 21. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Жовтоводською державною нотаріальною конторою 11.03.2006 року №703 та договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу від 20.03.2011 року за №1783 належить будинок 21 по провулку Гастелло в місті Жовті Води Дніпропетровської області. За зазначеною адресою зареєстровані також [PERSON]М та [PERSON] Більш ніж чотири роки тому відповідачі, забравши свої особисті речі і документи покинули будинок виїхавши на заробітки. З того часу відповідачі у будинку не проживають і не приймають участі в його утриманні, в оплаті житлово-комунальних послуг хоча й залишаються зареєстрованими у квартирі. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою, позбавляє позивача можливості оформити житлову субсидію. [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце проведення судового засідання, в судовому засіданні участі не приймала, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] за місцем реєстрації відсутні, їх виклик у судове засідання здійснено згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації в газеті „Вісті Придніпровя (у №94 (1689) від 26.11.2015 року) відповідного оголошення. Однак, відповідачі у судове засідання не зявились, заперечень щодо позову не надали. Тому судовий розгляд справи проведено без участі відповідачів, на підставі наявних доказів. Представник Жовтоводського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській област, що є третьою особою, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Т.в.о завідувачем Жовтоводського МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано суду письмове клопотання, щодо розгляду справи за відсутності уповноваженої особи Жовтоводського МС ГУ ДМС України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом посвідченого Жовтоводською нотаріальною конторою 11.03.2006 року за №703 та договору дарування частини житлового будинку , посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу від 20.03.2011 року за №1783 належить будинок 21 по провулку Гастелло в місті Жовті Води Дніпропетровської області. (а.с.9,12). За згоди позивача, зареєстрованими проживаючими за вказаною адресою також є син [PERSON] з 1 квітня 1999 року та невістка [PERSON]В з 1 квітня 1999 року. Чотири роки тому відповідачі забрали свої речі та документи, виїхавши у невідомому напрямку на заробітки. Із вказаного часу відповідачі не проживають і не приймають участі в утриманні будинку, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставляться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишаються зареєстрованими за даною адресою. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). \~Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. \~При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. \~ У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом \~ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно \~до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, те що позивач, є власником будинку №21, що розташований \~по вулиці Гастелло \~в \~місті Жовті Води Дніпропетровської області, а відповідачі \~будучи зареєстрованими у вказаному будинку, як члени сім'ї позивача, мали право на проживання в ньому, однак втратили таке право, внаслідок не проживання у домоволодінні без поважних на це причин понад чотири \~роки, тобто більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останніх такими, що \~втратили право користування \~належним позивачу на праві приватної власності жилим приміщенням. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: approved