Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Свій позов мотивувала тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, в них народилась дитина - [PERSON] .. З 2014 року позивач з відповідачем припинили будь-які стосунки, спільне господарство не ведеться. [PERSON] тривалий час мешкає окремо. Відповідач жодних з покладених обов`язків не виконує. Ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина, не сплачує аліменти, не бере участі в матеріальному забезпеченні, не підтримує стосунків з дочкою. Дитина мешкає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити судові засідання у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. 22.08.2019 року до канцелярії суду надав заяву, з проханням слухати спрву у його відсутність, та не заперечує в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до судового засідання не з`явився надав пояснення в яких зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленота не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] що підтверджено копією свідоцтва про народження виданим 19.11.2007 року, що містяться в матеріалах справи (а.с.7) З 2014 року позивач з відповідачем припинили будь-які стосунки, спільне господарство не ведеться. [PERSON] тривалий час мешкає окремо. Відповідач жодних з покладених обов`язків не виконує. Ухиляється від виконання обов`язків по вихованню доньки, не сплачує аліменти, не бере участі в матеріальному забезпеченні, не підтримує стосунків з дочкою. [PERSON] зовсім не бере участі у вихованні дитини та розвитку, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріального не підтримує. За тривалий час відповідач жодного разу не виявив бажання поспілкуватись з дочкою, не привітав її з днем народження та іншими святами, не бачиться з дитиною, при цьому перешкод у спілкуванні з дочкою ніхто не чинить. Всі питання щодо виховання доньки вирішується позивачкою самостійно без будь-якої часті та підтримки з блоку відповідача. Дитина мешкає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки від 03.04.2019, [PERSON] є учнем 5-А класу Харківської загальноосвітньої школи №126. Вона навчається в школі з 13.08.2018 року. За цей час батько не приймав жодної участі у житті доньки, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням доньки і не брав участі у школі (а.с.10) Як вбачається з відповіді адміністрації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР на адвокатський запит №264/0/523-19 від 09.09.2019, (а.с.55), дитина [PERSON] За інформацією, наданою дільничною службою, [PERSON] відвідує поліклініку під час захворювань та з профілактичного метою у супроводі матері, призначенні лікарів виконують. Батько дитини, [PERSON] , до медичного закладу з метою отримання інформації стосовно здоров`я дівчинки, не навідувався (а.с.55) Відповідно до ст. 8, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № З від ЗО березня 2007 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункт 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно висновку департаменту служб у справах дітей №696 від 08.11.2019 р., [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с.53-54). Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 183 СК України передбачено, що доля заробітку ( доходу ) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини , що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову тобто з 08.05.2019 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved