Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20.05.2013 року відповідач зобовязаний виплачувати на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], 10.10.2009 р. н., у розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Однак з дня набрання рішенням законної сили відповідач аліменти не сплачує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 12 400,00 грн. За таких обставин позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах у сумі 12 400, 00 грн. та неустойку за несплату аліментів, яка складає 3 700, 00 грн. В судовому засіданні 13.02.2018 року позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити. 21.05.2018 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.02.2018 року позов визнав. Не заперечував, що має заборгованість по сплаті аліментів. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при підготовчому розгляді справи згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох спільних дітей [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO](а.с.10), які знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. За рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20.05.2013 року змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON], відповідача по справі, та ухвалено стягувати з останнього аліменти на користь [PERSON], позивачки по справі, на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON], в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Відповідно до виконавчого листа, виданого 19.06.2013 року Ружинським районним судом Житомирської області, Печерським районним відділом державної виконавчої служби 01.09.2014 року було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей (а.с.14). Відповідно до довідки Печерського районного відділу державної виконавчої служби від 09.02.2018 року за №233/5, [PERSON] в період з 01.06.2016 року по 31.01.2018 року згідно з виконавчим листом №291/330/13-ц, виданим Ружинським районним судом Житомирської області, аліментів на утримання дітей від [PERSON] не отримувала (а. с. 60). Заборгованість зі сплати аліментів складає 12 400 (дванадцять тисяч чотириста),00 грн. Вказані обставини відповідачем не оспорюються. В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 82 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Згідно ч. ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. У відповідності до ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON], має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 12 400,00 грн., ухиляється від їх сплати без поважних на те причин, розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачкою здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р., допустимих та належних доказів, які спростовували б вищенаведене відповідачем не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів та, відповідно, задоволення позовної вимоги позивача в цій частині, та стягує з відповідача на користь позивача неустойку, яка утворилась за прострочення сплати аліментів у сумі 3 700,00 грн. В решті позовних вимог, а саме: про стягнення заборгованості по аліментах суд відмовляє за їх безпідставністю з огляду на наступне: Так, згідно ч. 3 ст. 194 СК України за рішенням суду може стягуватись лише заборгованість по аліментах, які стягуються з боржника відповідно до ст. 187 СК України на підставі його заяви, поданої за місцем роботи, виплати пенсії, стипендії. Стягнення заборгованості, яка виникла на підставі судового рішення про стягнення аліментів, в судовому порядку законом не передбачено. Разом з тим, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок дій державного виконавця при виконанні рішення суду та стягненні утвореної заборгованості з боржника та, зокрема, порядок дій самого стягувача у разі не вчинення таких дій державним виконавцем. Також у разі злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дитини передбачена і кримінальна відповідальність (ст. 164 КК України). Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial