Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до СТОВ ім. Шевченка про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 0,76 га, розташованої на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії IV ХМ, номер 043634.18 вересня 2000 року між нею та СТОВ «Агрофірма «Копачівська» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, строком на пять років, відповідно до умов якого товариство зобовязалось виплачувати їй орендну плату у розмірі 330 грн. на рік. У 2003 році внаслідок реорганізації СТОВ «Агрофірма «Копачівська» правонаступником його стало СТОВ ім. Шевченка, котре фактично орендує та обробляє вказану земельну ділянку. Оскільки жодна із сторін не заявила про розірвання договору, його дія є пролонгованою. З боку СТОВ ім. Шевченка неодноразово пропонувалось позивачці переукласти з ним договір оренди земельної ділянки, тому вона вважала, що між ними укладений договір оренди на умовах попереднього укладеного договору. У звязку з тим, що орендну плату відповідач їй не сплачує, позивачка просила визнати договір оренди земельної ділянки укладеним та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2000-2012 роки у розмірі 3630 грн. та пеню у розмірі 29148 грн. 90 коп. В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Представник відповідача позову не визнав і пояснив, що в листопаді 2003 року було створено СТОВ ім.Шевченка, шляхом виділення нової юридичної особи із СТОВ «Агрофірма «Копачівська», однак останнє, будучи визнаним банкрутом, не ліквідоване дотепер. Правонаступником його СТОВ ім. Шевченка не є, тому оскільки договір оренди належної позивачці земельної ділянки між нею і товариством не укладався, тобто до товариства не перейшло право оренди земельної ділянки, позовні вимоги представник вважає необґрунтованими і просить відмовити в задоволенні позову. Представник залученої судом до участі у справі в якості третьої особи СТОВ «Агрофірма «Копачівська» в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви вбачається, що постановою господарського суду Хмельницької області від 29 липня 2008 року СТОВ «Агрофірма «Копачівська» визнане банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури, в ході якої зясовано, що товариство фактично припинило свою виробничу діяльність ще у 2003 році. Встановлено також, що [PERSON] ні до господарського суду, ні до арбітражного керуючого з питання задоволення її грошових вимог по орендній платі відповідно до договору оренди земельної ділянки не зверталась. Крім того, представник вказує на відсутність документів, які б підтверджували хто і з якого часу фактично користується належною [PERSON] земельною ділянкою. Вислухавши доводи представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,76 га, розташованої на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії IV ХМ, номер 043634, виданого Копачівською сільською радою 12 вересня 2000 року. 18 вересня 2000 року [PERSON], з одного боку, та СТОВ «Агрофірма «Копачівська» - з іншого, уклали договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований Копачівською сільською радою під номером 657. 28 листопада 2003 року у процесі реорганізації СТОВ «Агрофірма «Копачівська», способом виділення нової юридичної особи, було створено СТОВ ім. Шевченка. Встановлено також і те, що останнє є правонаступником частини майнових прав та обовязків СТОВ «Агрофірма «Копачівська», в тому числі боргів, згідно розподільчого балансу і акту про виділення, що підтверджується п.1.4 Статуту товариства, затвердженого рішенням зборів засновників від 28 листопада 2003 року. Розподільчим балансом підтверджується, що станом на 20 грудня 2003 року від СТОВ «Агрофірма «Копачівська» до СТОВ ім. Шевченка та КЛП «Комунгосп», які були створені в процесі реорганізації, перейшла частина майна, прав та обовязків. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог в частині визнання укладеним між сторонами договору оренди земельної ділянки, суд доходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.ч. 1,2 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Відповідно до ч.1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 792 цього ж Кодексу за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла станом на 28 листопада 2003 року) істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди, строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення, відповідальності за її несплату та інші істотні умови. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави зробити суду висновок про те, що визнання договору оренди земельної ділянки укладеним в даному випадку не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України, тому задоволення позову в цій частині є неможливим. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, позивачкою не доведено факту укладення між нею і відповідачем договору оренди земельної ділянки, а також факту переходу права оренди належної їй земельної ділянки від СТОВ «Агрофірма «Копачівська» до СТОВ ім. Шевченка. До кого саме перейшло право оренди спірної земельної ділянки не встановлено і судом, тому решта позовних вимог також є недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed