Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору укладеним, вказуючи, що 01.04.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди комплексу будівель за адресою : [ADDRESS] однак, відповідачка умови вищевказаного договору не виконує, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду та просить суд визнати вищевказаний договір оренди укладеним та діючим, та зобов'язати [PERSON] виконати умови договору оренди комплексу будівель та споруд від 01.04.2012 року та надати позивачу - [PERSON] доступ до об'єкту оренди - спального корпусу літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котеджу літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруд №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без її присутності, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була сповіщена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надавала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди комплексу будівель та споруд, що складається в цілому зі спального корпусу літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котеджу літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруд №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору, [PERSON] передає об'єкт оренди - спальний корпус літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котедж літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруди №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. - [PERSON] не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дати укладання цього договору за Актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору. З моменту підписання Акту приймання-передачі об'єкт оренди - спальний корпус літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котедж літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруди №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. вважається фактично переданим в оренду. На момент укладання акту приймання-передачі об'єкт оренди - спальний корпус літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котедж літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруди №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. повинен бути повністю звільнений для вільного і безперешкодного користування ним [PERSON]. Акт приймання - передачі вищевказаного комплексу будівель був підписаний [PERSON] та [PERSON] 01 квітня 2012 року. Як вказує у позовній заяві позивач, у період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2012 року вона здійснювала експлуатацію об'єкту оренди - спального корпусу літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котеджу літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруд №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. 05 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] попросила позивача [PERSON] віддати їй ключі від об'єкту оренди, оскільки їй необхідно було зробити дублікати цих ключів через те. що вона їх втратила, і позивач передала відповідачці ключі від об'єкту оренди. Однак, до теперішнього часу ключі від об'єкту оренди - спального корпусу літ. «Ш» загальною площею 320,7 кв.м., котеджу літ. «Ю» загальною площею 134, 3 кв.м., та споруд №1-4, який знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0, 0686 га. відповідачка позивачці не повернула. Згідно п. 7.3 вищевказаного договору оренди, цей договір може бути достроково розірваний в односторонньому порядку однією із сторін договору, за умови надіслання однією стороною іншій стороні відповідного письмового повідомлення про дострокове розірвання цього договору за 30 календарних днів до дати дострокового розірвання цього договору. При цьому, зазначений термін починає свій відлік з моменту отримання однією зі сторін повідомлення про дострокове розірвання договору. Датою такого отримання вважається дата, зазначена отримувачем або на відповідному поштовому повідомленні, або на відповідній накладній, що надається кур'єру, або у разі безпідставної відмови від прийняття повідомлення та/або зазначення дати отримання, така дата зазначається на повідомленні або на відповідній накладній листоношею або кур'єром. Жодних пояснень, або інших повідомлень при причини неповернення ключів відповідачка від позивачки не отримувала, відповідного повідомлення про дострокове розірвання договору позивачкою також отримано не було. Тобто, як вважає відповідачка, договірні відносини між нею та відповідачкою не є розірваними, тобто є діючими. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди, умови якого сторонами були виконані, однак, на даний час відповідачка, не виконуючи дій щодо розірвання договору, тобто не розриваючи договору, в односторонньому порядку, позбавила позивача доступу до об'єкта оренди, тобто порушує умови договору,Ю що суперечить приписам статтей 525, 526 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги позивача в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача в частині визнання договору оренди від 01.04.2012 року укладеним та діючим, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, захисту у судовому порядку підлягає порушене або оспорювань право позивача. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вищевказаний договір є оспорюваним, тобто таким, відносно якого ставиться питання про визнання його недійсним або його розірвання, суд вважає, що відносно позовних вимог в частині визнання договору оренди укладеним та діючим що між сторонами відсутній спір, тобто позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Захист права власності від порушення, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений статтю 391 ЦК України. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору укладеним є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial