Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис на шість місяців, яким заборонити йому перебування в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] , наближення на 500 м до місця проживання, навчання, роботі інших місць частого її відвідування та сина [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та їх дитиною - [PERSON] , ведення листування, телефонних переговорів з нею або контактування через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що з 2005 року вона та [PERSON] знаходились у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В 2008 році сторони шлюб розірвали. На даний час [PERSON] постійно вчиняє відносно заявниці та їх спільного сина насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру. Заінтересована особа даний час проживає за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] , однак продовжує вчиняти умисні дії психологічного та економічного характеру, що проявляється в постійних погрозливих телефонних дзвінків та повідомлень. На підтвердження вказаних фактів заявниця надала письмові та електронні докази. Зазначила, що колишній чоловік неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, тобто насильство в сім`ї, яке він вчиняв відносно неї. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник заявниці надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.2005 що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , актовий запис №24 (а.с. 11). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво від 31.10.2015 року серія [NUMBER] , актовий запис № 4І. (а.с.12). 29.09.2008 року рішенням Сумського районного суду Сумської області, справа №2-611//2008 шлюб було розірвано, та відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції Сумської області 18.03.2009 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , актовий запис № 36 (а.с.13). Заінтересовану особу [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї стосовно [PERSON] . 02.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою судді Гончаренко Л.М. Сумського районного суду Сумської області, справа № 587/77/21 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №703505 - 03 січня 2021 року близько 10-00 год. [PERSON] за місцем свого мешкання, а саме: [ADDRESS] , вчинив відносно своєї колишньої дружини [PERSON] насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю [PERSON] (а.с.14). Крім того, з запису телефонних розмов та смс повідомлень вбачається прояв психологічного та економічного насильства з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] та їх спільного сина.(а.с.17,19). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та економічного насильства, що чинить [PERSON] по відношенню до [PERSON] та їх спільного сина [PERSON] , суд вважає, що заявниця, як жертва домашнього психологічного і економічного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved