Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі ордеру № 4503 від 24.09.1969 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради міським житловим управлінням вона є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрований її двоюрідний брат - відповідач у справі [PERSON] Останній з 2004 року добровільно не мешкає у спірній квартирі та не бажає добровільно знятися з реєстрації у квартирі, у зв'язку з чим, позивач впродовж тривалого часу сплачує за відповідача за комунальні послуги, чим спричиняються [PERSON] додаткові витрати. Реєстрація відповідача чинить пе решкоди у здійсненні права користування та розпорядження її майном, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просить усунути перешкоди у здій сненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день місце і час розгляду справи був повідомлений відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, тобто через оголошення у газеті «Запорізька правда». Представник третьої особи - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вирішення питання залишили на розсуд суду. Допитаний у судовому засіданні свідок - [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача, [PERSON] знає його, тому що він є двоюрідним братом [PERSON] Пояснила, що він ніколи не жив у позивача, але був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. У зазначеній квартирі він ніколи не мешкав, а з 2004 року поїхав до Російської Федерації і тільки приїжджає у гості. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ордеру № 4503 від 24.09.1969 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради міським житловим управлінням позивач - [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 4). [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 282 Центру обслуговування абонентів № 12 від 31.07.2014 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з червня 2004 року не проживає у вказаній квартирі та не сплачує за комунальні послуги. Зазначений факт підтверджено актом Центру обслуговування абонентів № 12 від 30.07.2014 року та показаннями свідка [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 вiд 10.03.89р., N 13 від 25.12.92р., N 15 від 25.05.98р. - «у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк». Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з червня 2004 року з власної ініціативи, тобто без поважної причини, тому за ним, на думку суду, не збереглося право на вказане житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved