Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме з земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, Новомиколаївська сільська рада, кадастровий номер: [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником вказаної земельної ділянки та при вчиненні дій щодо передання в оренду земельної ділянки, вона з`ясувала, що 16.06.2010 р. на її земельну ділянку, постановою слідчого Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, накладено арешт. З метою з`ясування обставин справи та отримання копії постанови про арешт майна, був зроблений запит до Приморського ВП, та листом їй було повідомлено про відсутність відомостей про дії слідчого та даних про кримінальну справу на підставі якій накладено арешт. У зв`язку з тим, що вказаний арешт перешкоджає їй у користуванні власністю, вона вимушена звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Представник Головного управління національної поліції в Одеській області, Сокуренко І.А., подала клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи це тим, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав та їй слід звернутися до Малиновського районного суду м.Одеси в порядку встановленому кримінально процесуальним законодавством. Вислухавши позицію позивача, вивчивши письмові клопотання, дослідивши матеріали суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серію [NUMBER], [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 1,79 га., розташована на території Новомиколаївської сільської ради, Комінтернівського р-н, Одеської обл., кадастровий номер: [NUMBER] /а.с.4-5/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] , постановою слідчого СВ Приморського РВОМУГУМВС України в Одеській області №б/н від 16.06.2010 року, накладено арешт /а.с.6/. З клопотання ГУНП в Одеській області, вбачається, що 10.04.2010 року СВ Приморського РВ, було порушено кримінальне провадження №12013170500004089 (кримінальна справа №08201000270), відносно посадових осіб КС «Одеське кредитне товариство», з метою відшкодування заподіяної шкоди було накладено арешт на нерухоме майно осіб, які брали кредити в зазначеній фінансовій установі та не виконали свої фінансові зобов`язання, зокрема на майно [PERSON] та на майно її поручителя - [PERSON] /а.с.44-46/. Зазначене підтверджується копією кредитного договору №ОКОНП-000299 від 21.03.2008 року та копією договору поруки №000000000365 від 21.03.2008 року /а.с.56-61/. Відповідно до відповіді слідчого СВ Приморського ВП від 05.02.2019р., кримінальне провадження №12013170500004089 в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , 30.04.2018 року було скероване до Малиновського районного суду м. Одеси, де і перебуває на розгляді по теперішній час /а.с.49/. У відповідності до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. З матеріалів позову та викладених в ньому обставин вбачається, що оскаржуваний позивачем арешт на земельну ділянку був накладений постановою слідчого в рамках кримінального провадження №12013170500004089 (кримінальної справи №08201000270). Відповідно до (ст. 29 КПК України 1960 року) при провадженні в кримінальних справах про злочин, за який може бути застосована додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язані вжити заходів до забезпечення можливості конфіскації майна обвинуваченого. Згідно (п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. У зв`язку з наведеним критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судовим розглядом [PERSON] просить звільнити земельну ділянку з під арешту, накладеного на підставі постанови №б/н від 16.06.2010 р., в рамках кримінального провадження №12013170500004089 (кримінальної справи №08201000270) слідчим Приморського РВОМУГУМВС України в Одеській області. Відповідно до Прикінцевих положень новий КПК України набув чинності 20 листопада 2012 року. Відтак, передбачений ст.ст. 174, 539 КПК України порядок скасування арешту не поширюється на ті, які накладені слідчим Приморського РВОМУГУМВС постановою від 16.06.2010 р. При цьому, згідно з вимогами ст.ст. 126, 214, 324 КПК України, в редакції 1960 р., прийняття рішення про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову, накладення арешту на майно, долю майна, описаного для забезпечення цивільного позову, належить до повноважень та компетенції слідчого при закритті кримінальної справи або суду при постановленні вироку, а також скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпадає потреба. Таким чином, враховуючи норми діючого Законодавства та вимоги КПК України, які діяли на час постановлення спірної постанови про накладення арешту, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту не можуть бути вирішенні та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed