Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], уточнивши яку просила усунути перешкоди в здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності, шляхом виселення відповідача зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.11.2013 року. У спірній квартирі зареєстрована вона з дитиною та відповідач. Відповідач в спірній квартирі не проживає, фактично її не утримує, комунальні платежі не сплачує, тому просила виселити відповідача зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений у порядку ст. 74 ЦПК України, що підтверджується представленими в матеріалах справи документами. Від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки. У справі мається досить матеріалів про права і взаємини сторін, тому суд приходить до висновку про можливість розглянути дану справу заочно під час відсутності відповідача на підставі наявних досліджених у судовому засіданні доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі № 1598. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України свідчить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з довідки про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні № 213 від 3.06.2013 року [PERSON] фактично мешкає за адресою [ADDRESS] з 2005 року. Згідно акту обстеження житлових умов сім'ї [PERSON] від 10.06.2013 року депутатом Калінінської районної в м. Донецьку ради Курносовим Г.В. [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але фактично в квартирі не проживав жодного дня, участі в її утриманні не приймає. Відповідно до довідки КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька « від 21.05.2013 року [PERSON] 01.08.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення уточненого позову у повному обсязі, так як відповідач не є членом родини позивача, він стороння особа для позивачки, у якої своя сім»я у складі чоловіка та немовляти, і вона не може повноцінно використати своє майно для своїх потреб, тому її право власності потребує судового захисту. Факт реєстрації відповідача в спірній квартирі не надає йому права власності на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved