Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 44891,34 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач з часу присудження аліментів ухиляється від їх сплати у встановленому судом розмірі, сплачує кошти на утримання дитини періодично та частково, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Просила стягнути неустойку у відповідності до вимог ст..196 СК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення по їх суті. Представник відповідача заперечив проти позову з тих підстав, що [PERSON] щомісячно сплачує аліменти по мірі своїх можливостей, відповідач не працює, тому будь-якої його вини в утворенні заборгованості немає. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], будучи допитаним в порядку міжнародного судового доручення, заперечив проти задоволення позову, пояснив, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання сина, тому не визнає будь-якої заборгованості та відповідно і неустойки. Також пояснив, що він не працює, постійного доходу немає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду від 29.09.2006 року з [PERSON] присуджено в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення звернуто до виконання і виконується в примусовому порядку відділом ДВС Володимирецького районного управління юстиції. З довідки №3287 від 18.06.2013 року виданої державним виконавцем ВДВС Володимирецького районного управління юстиції, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-638 за період з 08 вересня 2009 року по 01 червня 2013 року становить 16184,70 грн. Сторони визнали ту обставину, що [PERSON] дійсно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, із вказаної вище довідки вбачається, що розмір цих платежів був меншим, ніж розмір аліментів, визначений судом, і обчислений державним виконавцем у відповідності до правил ст.195 ч.3 СК України, що і призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Пояснення [PERSON] про те, що він сплачує аліменти щомісячно і в повній сумі, спростовуються дослідженими по справі письмовими доказами та поясненнями позивача. Будь-яких чеків чи квитанцій про сплату [PERSON] аліментів суду не надано, і в матеріалах цивільної справи № 556/1411/13-ц, на яку посилається відповідач, такі докази також відсутні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що внаслідок часткової сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у [PERSON] утворилась заборгованість за період з 08 вересня 2009 року по 01 червня 2013 року в сумі 16184,70 грн. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов'язана їх сплачувати за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням викладеного, враховуючи, що на час судового розгляду заборгованість по аліментам не погашена,суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] неустойки (пені). Розрахунок пені проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, і підстав для його перерахунку суд не вбачає. Враховуючи викладене,

Outcome: approved