Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.11.2015р. з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 400 грн до 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дочки значно зросли, дитина постійно хворіє, потребує лікування, відвідування лікарів, перебування та обстеження в стаціонарі, тоді як за свій доход вона не вспромозі забезпечити належне лікування дочці. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги уточнила і просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів хоча б до 2000 грн на місяць. Пояснила, що отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда в розмірі 2061 грн на місяць; інших джерел доходів не має, працевлаштуватися не може через стан здоров`я дочки, яка потребує догляду і більшого матеріального забезпечення; інформацією про доходи відповідача вона не володіє, оскільки з ним не спілкується, а той крім присуджених аліментів іншої матеріальної допомоги дитині не надає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином і своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України) та наданими позивачкою засобами мобільного телефонного зв`язку, що підтверджується відповідною публікацією від 19.07.2019р. та телефонограмою, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, що підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, довідкою Борзнянської міської ради №2800 від 08.05.2019р. На підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн на місяць, починаючи з 28 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Приписами ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Водночас, за змістом положень ст.141, 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, належний рівень матеріального забезпечення дитини покладається на обох батьків. В ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано , що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку ; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не працює, перебуває по догляду за дитиною-інвалідом й отримує відповідну щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 2061 грн, інших джерел доходів не має, дочці сторін виповнилося сім років і вона з огляду на її вік потребує більшого матеріального забезпечення, зокрема: придбання одягу до школи, підручників, канцелярських товарів, харчування. Крім того, згідно наданих позивачкою медичних документів їх дочка [PERSON] страждає на серцеве захворювання, в зв`язку з чим потребує лікування, хірургічного втручання та диспансерного нагляду, на що потрібні немалі кошти. Крім того, суд враховує ту обставину, що розмір існуючих аліментів в 400 грн знаходиться значно нижче визначеного законодавством мінімального рівня для дитини відповідного віку (на даний час для дітей віком від 6 до 18 років - 1059 грн), який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого забезпечення інтересів дитини; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідач не надав суду відомостей про джерела своїх доходів, стан здоров`я, наявність інших осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Таким чином, враховуючи викладені обставини та виходячи з положень ст.181-184 СК України, неподання відповідачем відзиву на позов, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги [PERSON] задовольнити й стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн на місяць. Оскільки вимогами [PERSON] є зміна розміру вже стягуваних аліментів, а не присудження їх стягнення вперше, то виходячи з положень ст.191, 192 СК України, новий розмір аліментів має стягуватися з відповідача після набрання рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення позову, як то просить позивачка в заяві. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 768,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial