Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з урахуванням уточнених позовних вимог до ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк про визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення коштів, сплачених за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення та відшкодування збитків, мотивуючи вимоги тим, що 10.12.2013р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29. Вищезазначений договір укладався за письмовою згодою чоловіка позивача [PERSON]. Придбане позивачем [PERSON] нежитлове приміщення є обєктом спільної сумісної власності з [PERSON]. Договір купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно умов договору продаж було вчинено за 147327грн., які позивач сплатила під час підписання договору, про що зазначено у самому договорі купівлі-продажу. Вищезазначене нежитлове приміщення належало ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк на підставі договору купівлі-продажу комунального майна-нежитлового приміщення №15/04 від 22.07.2004р. та додаткової угоди від 31.08.2004р. до договору купівлі-продажу комунального майна-нежитлового приміщення №15/04 від 22.07.2004р.. Зазначене нежитлове приміщення використовувалось під магазин продовольчих товарів. За домовленістю з керівником ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк приміщення повинне було бути звільнене та передане позивачу актом до 20.01.2014р.. Однак, після вчинення договору купівлі-продажу, зайшовши до приміщення, позивач побачила, що там працюють люди. Після чого позивач звернулася до керівника ТОВ «Фага» м. Сєвєродонецьк з приводу негайного звільнення приміщення та передачі його актом. Однак, керівник ТОВ «Фага» [PERSON], повідомила позивачу, що в проданому приміщенні, перебувають люди орендатора ФОП [PERSON], з якою у ТОВ «ФАГА» раніше був укладений договір оренди, які не звільнили приміщення. Після цього директор ТОВ «ФАГА» [PERSON] надала позивачу копію договору оренди нежилого приміщення, що придбала позивач, укладений з ФОП [PERSON] від 14.02.2012р. та копію акта приймання передачі приміщення в оренду. Однак, орендатор так і не звільнила приміщення. Фактично приміщення позивачу так і не було передане, оскільки до цього часу його займає ФОП [PERSON], яка не бажає його звільнити. Так, після підписання договору купівлі-продажу дізналася про те, що на куплене позивачем приміщення у ТОВ «ФАГА» укладений договір оренди строком на 35 місяців, що фактично унеможливлює використання позивачем купленого приміщення у власних інтересах, оскільки до позивача, як нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Однак, до вчинення договору купівлі-продажу та під час його вчинення ТОВ «ФАГА» не повідомило позивача про наявність прав третіх осіб на вищезазначене приміщення, а саме прав ФОП [PERSON] на оренду зазначеного приміщення та її прав на першочергову купівлю приміщення. Фактично продавцем було замовчано існування обставин, які могли перешкодити вчиненню правочину. Відповідачу на момент укладання оспорюваного договору достеменно було відомо, що має місце договір оренди між ТОВ «ФАГА» та [PERSON] та про право останньої на першочерговий викуп приміщення. Однак, продавець не повідомив позивача про наявність прав третіх осіб на приміщення, а саме ФОП [PERSON], замовчавши до підписання спірного договору зазначених обставин. Оскільки відповідач навмисне не повідомив позивача про права на приміщення третіх осіб, так як заперечував під час вчинення правочину наявність таких прав, то таким чином відповідачем було введено в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення для укладання правочину. Тому, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29 від 10.12.2013р. між ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстрований в реєстрі за № 2557); стягнути з ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк на її користь 147327грн., сплачених за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10.12.2013р.; стягнути з ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк на її користь 32174,39грн. у якості відшкодування збитків за період з 10.12.2013р. по 23.12.2014р.; стягнути з ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що після підписання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення дізналася про те, що на куплене нею приміщення у ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк укладений договір оренди строком на 35 місяців, що фактично унеможливлює використання нею зазначеного приміщення у власних інтересах. До вчинення правочину та під час його вчинення, ТОВ «ФАГА» не повідомило її про наявність прав третіх осіб. Крім того пояснила, що нежитлове приміщення вона придбала для своєї родини, для розвитку сімейного бізнесу проте, за три роки жодного разу не користувалася спірним приміщенням, а тому просить визнати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29 від 10.12.2013р., недійсним. Представник позивача, третьої особи [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити уточнений позов. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов визнав та пояснив, що директор ТОВ «ФАГА» м. Сєвєродонецьк [PERSON] при укладенні договору умисно зазначила обставини, що не відповідають дійсності, про відсутність на відчужуване майно прав третіх осіб, вважаючи, що факт наявності орендаря, про розірвання оренди з яким вона домовиться як найшвидше, не вплине на подальшу реалізацію права власності покупцем, але може вплинути на його рішення про укладення спірного договору. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнений позов визнав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов не визнала та пояснила, що у січні 2012р. їй запропонували взяти приміщення в оренду, приміщення було у занедбаному стані та потребувало великих витрат. Одразу викупити приміщення вона не ризикнула, а тому щоби перестрахуватися уклала договір оренди. Нею було докладено титанічних зусиль, а саме зроблено ремонт, придбано нове обладнання, холодильники. У серпні 2013р. вирішила придбати у кредит автомобіль, а тому вона уточнила у [PERSON] чи залишилися її види на магазин незмінними, на що їй остання відповіла, що ні. Проте, у 2015р. до магазину прийшла позивач [PERSON] разом з [PERSON] та повідомили її, що позивач [PERSON] є новим власником, тим самим позбавили її першочергового права викупу нежитлового приміщення. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов не визнав, просив у задоволені позову відмовити посилаючись на заперечення, які містяться в матеріалах справи, а саме на те, що обставина, яка наведена позивачкою в позові на підтвердження того, що спірний правочин було вчинено під впливом обману, зокрема, та обставина, що спірне приміщення знаходиться в оренді, не є суттєвою обставиною в розумінні приписів ст.ст.229, 230 ЦК України, оскільки сам по собі факт знаходження в оренді майна, яке є предметом договору купівлі-продажу не змінює і не впливає на природу договору купівлі-продажу; не змінює і не впливає на права сторін спірного договору купівлі-продажу; не змінює і не впливає на такі властивості речі, в даному випадку на спірне нерухоме майно, які знижують цінність або можливість використання спірного нерухомого майна за цільовим призначенням. Третя особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2013р. між ТОВ «ФАГА», в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення , за умовами якого продавець ТОВ «ФАГА» передало, а покупець [PERSON] прийняла у власність нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29. Продаж вчинено за 147327грн., які покупець сплатив продавцю під час підписання цього договору. За свідченням продавця, відчужуваний обєкт нерухомого майна до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі під заставою (в тому числі податковою), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб, як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений. Правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6 ст. 203 ЦК України). 14.02.2012р. між ТОВ «ФАГА» в особі директора [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець ТОВ «ФАГА» передав у строкове користування, а орендар ФОП [PERSON] прийняла за фактом прийому-передачі нежитлове приміщення загальною площею 103кв.м. за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29 для здійснення роздрібної торгівлі. Згідно п.п. 1.2. обєкт належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу. П.п. 2.5 договору встановлено, що строк його дії становить 35 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі обєкта. Акт прийому передачі між орендодавцем та орендатором було підписано 14.02.2012р. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.01.2015р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 04.06.2015р., позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Курчатова, 29 у м. Сєвєродонецьку Луганської області, укладений 10.12.2013р. між ТОВ «ФАГА» та [PERSON] Стягнуто з відповідача на користь позивача 147327грн. сплачених за договором купівлі-продажу від 10.12.2013р. та 32174,39грн. на відшкодування збитків. Вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015р., рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.01.2015р. та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 04.06.2015р. скасовано. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, а саме, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину. Або якщо вона замовчує їх існування. Обман це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які випливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обовязковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст. 10ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. За приписами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не надала суду доказів наявності умислу в діях відповідача, того, що він навмисно ввів позивача [PERSON] в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Враховуючи сукупність доказів, які маються у справі у їх взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позивач вчинила вказаний правочин купівлі-продажу нежитлового приміщення, розуміючи його зміст, і докази того, що відповідач ввів в оману позивача, суду не надані. Суд не знаходить юридичних підстав для визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 29 недійсним на підставі ст.230 ЦК України. З огляду на вищевикладене, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення сплачених за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення коштів та про відшкодування збитків, які безпосередньо пов'язані із вимогою про визнання договору недійсним та не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться за його рахунок.

Outcome: dismissed