Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно з урахуванням індексації, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказала, що з 16.04.2011 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2016 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань та відзив на позов до суду не надав. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що з 16.04.2011 по 11.11.2016 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2016 року шлюб між сторонами, який 16.04.2011 року зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №131, розірвано. У шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.09.2011 року. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою головою ОСББ «Восход» 11.04.2019 року за № 171. З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, не надав заперечень проти позову, доказів про наявність у нього інших утриманців, та про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 12.04.2019 року, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з урахуванням індексації слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078. Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в частині від його заробітку (доходу), вимога позивачки щодо стягнення аліментів з урахування індексації задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial