Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30.11.2020 року шлюб, який було зареєстровано 16.09.2006 року Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис № 4, між позивачем та відповідачем було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають три неповнолітні дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Незважаючи, що відповідач є батьком малолітніх дітей, участі у вихованні, моральній та матеріальній підтримці не приймає. Неповнолітні діти проживають з позивачем. Натомість відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей та позивач змушена самостійно дбати як про духовний і фізичний розвиток, так і про матеріальне забезпечення дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що він позовні вимоги визнає частково та просить стягнувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема зазначив, що він працює водієм та розмір його доходів є незначним. Крім цього, відповідач вказує, що він надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, оскільки відкрив карткові рахунки та перераховує на вказані рахунки кошти. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.09.2006 року Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис № 4, було розірвано. Від шлюбу сторони мають три неповнолітні дитини - дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що фактично визнав відповідач у поданому на позов відзиві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідач має вік 33 роки, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Визначений розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Позивач не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі в той час, коли заперечення відповідача щодо розміру його доходів є слушними. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 19.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial