Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту, складеного 01 грудня 2016 року [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Цихонею В.А. нікчемним. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила вищезазначений оспорюваний заповіт, визнати недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі. Після звернення до Першої Первомайської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона дізналась, що спадкодавець приблизно за місяць до своєї смерті склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла відповідачці. Оспорюваний заповіт було складено та посвідчено приватним нотаріусом Цихонею В.А. 01.12.2016 року вдома у її бабусі, в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] та підписано іншою особою [PERSON] у зв`язку з хворобою заповідача. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.05.2019 року у справі 484/4366/18, яке залишене без змін постановою ВСУ від 28.10.2019 року, в її позові було відмовлено з підстав того, що наявність підпису [PERSON] в оспорюваному заповіті і є підтвердженням неспроможності заповідача власноруч поставити підпис. Разом з тим, посилаючись на те, що померла [PERSON] не читала вголос заповіту і у неї були відсутні вади та хвороби, які б могли стати причиною неспроможності власноруч поставити підпис у заповіті як того вимагає закон, просила задовольнити її позов. Ухвалою судді від 16.01.2020 року [PERSON] було відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України. Постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 03.03.2020 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.01.2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді від 16.03.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, для виконання вимог ч.ч.1, 2 ст. 177 ЦПК України. Ухвалою судді від 25.03.2020 року позовну заяву [PERSON] було було визнано неподаною та повернуто. Постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2020 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.03.2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді від 15.05.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, для виконання вимог ч. 2 ст. 177 ЦПК України. Ухвалою судді від 20.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23.11.2020 року підготовче засідання у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті, суддею одноособово за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача адвокат Піньковський І.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Ремський Є.В., заперечуючи проти позову, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] дійсно проживала по - сусідству з нею та її матір`ю. Проживала сама, тому мати періодично навідувала її. В 2015 році у неї стався інсульт, її забрали в лікарню. Після лікарні її забрала племінниця [PERSON] до себе додому, але через місяць привезла назад в будинок [ADDRESS] та сказала її матері, що не хоче більше її доглядати. На той час, у [PERSON] після інсульту була паралізована права сторона тіла, у зв`язку з чим [PERSON] почала просити її матір, що вона її доглядала. Мати погодилась та вона разом з матір`ю доглядали [PERSON] на протязі 2-х років. 15.12.2016 року у неї стався другий інсульт, в результаті чого їй вкрай важко було ходити. В 2016році [PERSON] вирішила скласти заповіт на неї, у зв`язку з чим було запрошено приватного нотаріуса до житла [PERSON] , яка прочитала заповіт в присутності двох свідків. Нотаріус запитала у [PERSON] , чи може вона підписати заповіт, але у відповідь [PERSON] повідомила, що їй важко підписувати і не заперечувала, щоб заповіт був підписаний іншою особою. Вислухавши пояснення представника позивачки адвоката Піньковського І.О., відповідачки та її представника, показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , письмові показання свідка [PERSON] , інвентаризаційну справи на житловий будинок по [ADDRESS] ,дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.71). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташованого в [ADDRESS] . Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] 03.02.2017 року звернулась [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом та 10 лютого 2017 року звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої бабусі [PERSON] (а.с.130-138). За життя померлою [PERSON] був складений заповіт на ім`я відповідачки [PERSON] на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташованого в [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Цихонею В.А. 01.12.2016 року вдома у [PERSON] по [ADDRESS] , в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] та підписано іншою особою [PERSON] , у зв`язку з хворобою заповідача [PERSON] (а.с.62). З копії витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що складений [PERSON] , [INFO] , заповіт від 01.12.2016 року, зареєстрований приватним нотаріусом Цихоня В.А., є чинним. (а.с. 69). З копії заповіту, посвідченого 01.12.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. вбачається, що [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, без будь-якого примусу, в присутності двох свідків, обраних нею особисто, [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] (а.с.63). Згідно посвідчувального напису нотаріуса, зазначеного в самому заповіті, у зв`язку з хворобою [PERSON] , за її дорученням, в її та нотаріуса присутності, текст заповіту підписано [PERSON] . Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених нею свідків: [PERSON] та [PERSON] , даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 5989 (а.с.63). Зазначене було також підтверджено у судовому засіданні і показаннями свідків: [PERSON] та [PERSON] , а також письмовими показаннями свідка [PERSON] . Таким чином, посилання представника позивача на недійсність заповіту, з підстав того, що оспорюваний заповіт не було причитано заповідачем у голос, є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду необхідних та достатніх об`єктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247,\~1248 ЦК України. Згідно зі\~ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч.2\~ст.1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу). Відповідно до ч.2\~ст.1253 ЦК України, у випадках, встановлених абз.3 ч.2 ст.1248\~і ст.1252\~цього\~Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Суд встановив, що нотаріусом під час посвідчення оскаржуваного заповіту було дотримано вимог ст.ст.1248,\~1253 ЦК України\~і волевиявлення [PERSON] на укладення заповіту на користь [PERSON] було вільним і відповідало внутрішній волі заповідача. У відповідності до\~ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6\~ст.203 ЦК України. Статтею 1257 ЦК України\~визначено підстави для визнання заповіту недійсним, а саме, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Жодної з передбачених\~ст.1257 ЦК України\~обставин в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Положеннями п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року\~передбачено, що судам, відповідно до\~ст.215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів:\~\~нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо),\~\~та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК\~тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що на момент складання заповіту заповідач виходила із власного волевиявлення і не встановлено ніяких перешкод для учинення згаданого правочину, а тому визнання заповіту недійсним йшло б не тільки урозріз з вимогами закону, але, крім того, дозволяло б ігнорувати волю померлої стосовно спадкового майна, щодо якого вона визначилася беззаперечно, на підставі чого суд і відомовляє у задоволенні позову. Доводи представника позивача про те, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням порядку його посвідчення та складання, суд вважає безпідставними. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, понесені [PERSON] витрати по сплаті судового збору, в розмірі 840,80 грн., слід віднести за її рахунок.

Outcome: dismissed