Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй посвідки про народження № [NUMBER] від 30 травня 1940 року, виданої [PERSON] , [INFO] , Вільшанською радою Дворічанського району. Заява вмотивована тим, що в свідоцтві про народження заявниці неправильно написане її прізвище, а саме записано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». З метою виправлення даної помилки заявниця звернулась до відділу ДРАЦС по м. Лисичанськ, однак отримала відмову. Дана обставина і стала підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 02 червня 2021 року заяву прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю., копія зазначеної ухвали було направлена сторонам. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. 28 липня 2021 року представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по містах Лисичанськ та Ровеньки Східного міжрегіонального управляння міністерства юстиції (м. Харків) надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , народилась [INFO] в селі Вільшана Дворічанського району Харківської області (а.с. 4). З копії посвідки про народження № [NUMBER] , виданої Вільшанскої радою Дворичанского району, що [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1940 рік 30 травня зроблений відповідний запис № 27. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Місцем народження є Вільшана Харківської області (а.с. 6). З відповіді на запит Державного архіву Харківської області від 28 січня 2020 року № 01-29/3-54, що у книгах реєстрації актів громадянського стану по сільським радам Дворічанського району Харківської області за 1940 рік, які збереглися неповністю, запису про народження гр. [PERSON] у с. Вільшана Дворічанського району Харківської області немає. Книги реєстрації актів громадянського стану по Вільшанській сільській раді Дворічанського району Харківської області за 1940 рік на зберігання до держархіву області не надходили, місцезнаходження архіву невідомо (а.с. 7). З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , що воно видане [PERSON] , 1940 року народження (а.с. 11). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту належності [PERSON] посвідки про народження має для неї юридичне значення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, зважаючи на те, що подані докази щодо дати і місця народження, імені та по батькові заявника узгоджуються між собою, а не встановлення даного факту призведе до порушення права заявника, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - посвідки про народження № [NUMBER] .

Outcome: approved