Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначила, що з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому 09 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції,Луганської області шлюбі, актовий запис № 220. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Сторони проживають окремо. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про шлюбу серії 1-ЕД № 107593, виданим 09 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 09 липня 2010 р., уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 220. Прізвище дружини після шлюбу [PERSON] (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 241663, виданим 04 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 30 квітня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 309. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 9). За таких обставин, з огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення позову. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved