Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання обєктом спільної власності подружжя та його поділ. Вимоги позовної заяви, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1990 року. Одруження виявилось невдалим, а тому 08.02.2017 р. сторони шлюб розірвали. Позивач наполягає, що за час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали будинок, що знаходиться за адресою вул. Шевченка (Леніна), 8а в с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області та будинковолодіння за адресою вул. Шевченка (Леніна), 16 в с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області. Враховуючи норми СК України позивач вважає вказані будинки обєктом права спільної сумісної власності, який належить сторонам по справі, виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Проте відповідач не визнає право позивача на вказане майно. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивач та її представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, однак останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявились, однак звернулись до суду із заявою, згідно з якою розгляд справи просили проводити за їх відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечували. \~ \~ \~ \~Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач по справі уточнені позовні вимоги визнав повністю, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Нормами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином суд, дотримуючись вказаних вище норм, здійснює розгляд вказаної справи в межах заявлених позивачем вимог. Як встановлено судом та сторонами не заперечується [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.07.1990 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (серія І-СР №492274 від 07.07.1990 року). У подальшому 08.02.2017 року рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між сторонами був розірваний. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 15.10.1999 року на підставі договору купівлі-продажу придбав будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області, вул. Леніна, 16. Рішенням Зорівської сільської ради Золотоніського району від 21.05.2014 року №26-3/VI вул. Ленана було перейменовано на вул. Шевченка. Згідно з рішенням виконавчого комітету Зорівської сільської ради Золотоніського району №67 від 29.05.2018 року, будинку №16, що розташований по вул. Шевченка в с. Зорівка Золотоніського району, присвоєно новий номер 9-а, власник будинку [PERSON]. Окрім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, №99409970 від 05.10.2017 року вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок по вул. Леніна, 8а, с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області, який належить останньому на підставі договору купівлі-продажу, 2804, 12.06.2010 року. Позивач наполягає, що вказані будинки були придбані сторонами в інтересах сімї, а тому є обєктом права спільної сумісної власності. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70\~ СК України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином позивач та відповідач мають право при поділі майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, отримати рівні частини вказаного майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 \~), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України . Поділ майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя , здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, що передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 71 СК України, або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки. За положеннями ч. 1, 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Нормами статей 12 та 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом із тим судом встановлено, що відповідач уточнені позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи визнання відповідачем уточнених позовних вимог, що не суперечить нормам чинного законодавства та не порушує права інших осіб приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог. Отже,

Outcome: approved