Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивований тим, що 13.08.1990 р. між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Перебуваючи в шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2011 р. подружжя придбало 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зазначений договір укладено Крупником А.С. за згодою другого з подружжя [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , викладеною у виді заяви, про що зазначено в п. 7.1. договору купівлі-продажу. Придбану частину квартири було зареєстровано за [PERSON] . Іншу частину зазначеної квартири відповідно до того ж договору купівлі-продажу від 10.08.2011 року придбано [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 22.08.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу жодних питань щодо поділу майна, набутого подружжям протягом перебування у шлюбі, не вирішувалося. Жодних договорів про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності між ними не укладалося. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] 01.10.2020 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. відкрито спадкову справу №34/2020 після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що має право на частку в спільному майні подружжя 1/4 частину квартири, яка виділяється із спадкової маси як частка дружини. Зважаючи на те, що між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач звернулась з позовом до суду. Згідно з ухвалою суду від 20.04.2021 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Згідно з ухвалою суду від 22.06.2021 р. судом витребувано в приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 07.07.2021 на виконання вимог ухвали судом отримано витребувані докази. \~ \~ \~ \~ Відповідачі належним чином повідомлялись про відкриття провадження у справі, відзиву на позов не подали. Відповідач [PERSON] подав до суду заяви від 31.05.2021 р. та від 21.07.2021 р. про визнання позову. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву від 21.07.2021 р. про визнання позову. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази в справі, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та [PERSON] з 13.08.1990 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 22.08.2012 р. (а.с.9). 10.08.2011 р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі №1553, подружжям придбана 1/2 частини квартири [ADDRESS] , право власності на яку 10.08.2011 зареєстровано за [PERSON] . Інша частина квартири [ADDRESS] відповідно до того ж договору купівлі-продажу від 10.08.2011 року придбано [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] Договір купівлі - продажу укладено Крупником А.С. за згодою другого з подружжя [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , викладеною у виді заяви, про що зазначено в самому в п. 7.1. договору купівлі-продажу, придбану частину квартири було зареєстровано за [PERSON] . Згідно і свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Згідно із матеріалами спадкової справи 01.10.2020 до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. звернулась сестра спадкодавця - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, та повідомила про наявність іншого спадкоємця сина спадкодавця [PERSON] . 26.02.2021 р. [PERSON] на вимогу Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. надав заяву, в якій вказав про те, що йому відомо про наявність заповіту. Також зазначив, що не належить до категорії непрацездатних осіб ні за станом здоров`я, ні за віком. 26.02.2021 р. [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. з заявою в якій зазначила, 10.08.2011 перебуваючи з померлим у шлюбі, придбали спільно Ѕ частку квартири [ADDRESS] , на день смерті спадкодавця вони були розлучені, поділ майна між подружжям не відбувався. Просила зупинити видачу свідоцтва про право на спадщину. Положеннями ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно нажите під час шлюбу є спільною власністю подружжя, реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. (Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі №161/14048/19 постанова від 29.01.2021 р.) Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах\~Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02. 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі №\~404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~із ст.\~70\~СК України\~в разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~При вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Спірне нерухоме майно було придбано [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, доказів, які б спростовували вказану обставину суду відповідачами не надано. Укладаючи договір купівлі-продажу квартири від 10.08.2011р. [PERSON] діяв за згодою своє дружини [PERSON] , про що зазначено в п.7.1 договору купівлі-продажу. Положеннями ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Судом встановлено прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом [PERSON] . Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи те, що шлюбний договір між подружжям не укладався, у угоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, за життя [PERSON] не було укладено, обставини для відступлення від засади рівності часток подружжя у спільній сумісній власності відсутні, а тому частки подружжя у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , є рівними по ј кожному з подружжя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для\~того законних\~підстав ухвалює\~рішення про\~задоволення позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Суд приймає визнання відповідачами позовних вимог, і вважає, що таке визнання не суперечить закону та не може порушувати права, свободи та інтереси інших осіб, враховуючи предмет спору. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідачів. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved