Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON], в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати заборгованість за комунальні послуги - центральне опалення у розмірі 4395,37 грн. по особовому рахунку [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], - безнадійною та такою, яка підлягає скасуванню у зв'язку із спливом строку позовної давності та зобов'язати Львівське комунальне підприємство «Рясне-402» списати з особового рахунку [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], - заборгованість за комунальні послуги, а саме - за центральне опалення у розмірі 4395,37 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.03.2008 року на правах спільної сумісної власності та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року [PERSON] належить квартира під [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], є матір'ю та законним представником неповнолітньої [PERSON] Періодично на адресу вказаної вище квартири надсилаються рахунки-повідомлення та попередження ЛКП «Рясне-402» про наявність заборгованості за комунальні послуги, а саме - за центральне опалення. Відповідно до останнього попередження без номеру та дати за вищевказаною квартирою сформувалась заборгованість у розмірі 4395,37 грн. Згідно відомості про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, яку надали в ЛКП «Рясне-402», заборгованість тягнеться з 2010 року, раніших відомостей їй не надали мотивуючи тим, що таких відомостей у них немає, хоча, фактично дана заборгованість виникла ще за життя батька неповнолітньої доньки [PERSON] - [PERSON]. Відносно нього 09.09.2009 року був винесений судовий наказ про стягнення цієї заборгованості в користь ЛКП «Рясне-402». 27.02.2010 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із смертю. Після його смерті неповнолітня [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири як єдиний спадкоємець, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року. З того часу рахунки та оплата за комунальні послуги начислялися на ім'я [PERSON], що підтверджується роздруківками - відомостями про нарахування та оплату послуг. Разом з тим, всі поточні платежі за комунальні послуги сплачувались належним чином та навіть частково погашалася давня заборгованість, яка виникла за життя її батька. Станом на 20 липня 2015 року відповідно до довідки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» заборгованості за опалення та підігрів води немає. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем та спливом строку позовної давності бабуся неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], зверталася до директора ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про списання заборгованості за опалення. Відповіді на цей лист їм надано не було, але в усному порядку було роз'яснено, що списання цієї заборгованості належить до компетенції ЛКП «Рясне-402». Крім того, позивачі неодноразово зверталися до начальника ЛКП «Рясне-402» про списання цієї заборгованості з підстав спливу строку позовної давності та з проханням не турбувати стосовно оплати даного боргу. Однак, відповіді на заяви жодного разу вони не отримували, жодної реакції керівництва комунального підприємства немає, попередження регулярно приходять за адресою неповнолітньої доньки позивачки. Діючи в інтересах своєї неповнолітньої доньки, з даною заборгованістю [PERSON] категорично не згідна, вважає її безнадійною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідач на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини не пред'явив свої претензії неповнолітній доньці позивачки - [PERSON], як спадкоємцю, а отже відповідно до положень ст. 1281 ЦК України, втратив належне йому право вимоги щодо стягнення заборгованості за період, який виник до дня прийняття спадщини. Таким чином, заборгованість, що виникла до 2010 року у сумі 4395,37 грн., відповідно до положень ПК України та ЦК України є безнадійною, тобто такою, що підлягає списанню. Зазначає, що наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує права та інтереси неповнолітньої доньки позивачки, зокрема, вона значиться як недобросовісний боржник; не може оформити субсидію на оплату комунальних услуг; постійно отримує повідомлення про заборгованість. Крім того, працівники ЛКП в усному порядку неодноразово погрожували, що її квартиру буде продано через аукціон за наявну заборгованість, чим спричинювали на позивача та її неповнолітню доньку психологічний тиск. Це відображається на нервовому стані, викликає депресивно-пригнічене відношення до життя. Таким чином просить захистити права неповнолітньої доньки, а тому вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позові. Просили позов задовольнити. Представник ЛКП «Рясне-402» в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити у задоволені позову. Представник ЛКП «Залізничнетеплоенерго» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст.ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні встановлено, що ЛКП «Рясне-402» є комунальним підприємством, яке відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» визначено виконавцем послуг у житлових будинках м. Львова, а саме: з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та централізованого водовідведення тощо. Позивач [PERSON] проживає , а її неповнолітня донька [PERSON] зареєстрована, проживає та є власником квартири [ADDRESS], що знаходиться на території діяльності ЛКП «Рясне-402». Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, представника ЛКП «Рясне-402» , долученою до справи довідкою ЛКП «Рясне-402» з місця проживання про склад сім'ї і прописку №765 від 24.03.2014 року та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались. Судом також встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.03.2008 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року [PERSON] належить квартира під [ADDRESS]. Позивач по справі [PERSON] є матір'ю та законним представником неповнолітньої [PERSON] Періодично на адресу вказаної вище квартири надсилаються рахунки-повідомлення та попередження ЛКП «Рясне-402» про наявність заборгованості за комунальні послуги, а саме за центральне опалення у розмірі 4395,37 грн. Згідно відомостей ЛКП «Рясне-402» про нарахування та оплату послуг з центрального опалення вбачається, що заборгованість існувала ще за життя батька неповнолітньої доньки [PERSON] - [PERSON], однак 27.02.2010 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із смертю. Після смерті батька неповнолітня [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири як єдиний спадкоємець, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року. З того часу рахунки та оплата за комунальні послуги нараховувались на ім'я [PERSON], що підтверджується роздруківками про нарахування та оплату послуг. Крім того, позивачем сплачувались належним чином всі поточні платежі за житлово-комунальні послуги та частково погашалася давня заборгованість, яка виникла за життя батька [PERSON] З договору №4005 від 01.12.2003 року вбачається, що між ЛКП «Рясне-402» та ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до довідки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» від 20 липня 2015 року, з якої вбачається, що у [PERSON] заборгованості за опалення та підігрів води немає. Проте як зазначено у клопотанні директора ЛКП «Рясне - 402», заборгованість за спожиту теплову енергію мешканцями будинку [ADDRESS], в який включено борг по квартирі №48 в сумі 4395,37грн., існує в ЛКП «Рясне-402» перед ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial