Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 червня 2016 року вони зареєстрували шлюб у Приморському районному у м.Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №860. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувались непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Враховуючи зазначені обставини позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 26.02.2020р. в дану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Всудове засідання позивач не з`явилась, в поданій до суду заяві, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.03.2020р. та 29.03.2020р., заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському районному у м.Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №860, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.06.2016р. Приморським районним у м.Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 19.05.2018 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №59, (а.с.7). Відповідно до наданої довідки про склад сім`ї від 17.02.2020 р. №69 Побузької селищної ради Голованівського району до складу сім`ї позивача входить син [PERSON] , чоловік [PERSON] (а.с.6). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданих позивачкою заяви збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь судових витрат. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved