Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 03 серпня 2019 року, в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис № 539. Посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося, з огляду на різні погляди на життя та взаємовідносини у родині, на ґрунті чого виникали конфлікти, що призвело до взаємного відчуження та до небажання підтримувати спільне життя, позивачка переконана, що збереження шлюбу та примирення між сторонами є неможливим, просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Зазначено також, що 25 вересня 2020 року позивачка пішла від відповідача проживати окремо, таким з вересня 2020 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені та спільне господарство ними не ведеться. Спільних дітей сторони не мають, та спір з приводу поділу майна відсутній. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала, розгляд справи просила провести у її відсутності, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом №\~731-IX, або заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від відповідача до суду також не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та представлені письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] , виданим 03 серпня 2019 року в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 03 серпня 2019 року, в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис № 539. В свідоцтві зазначено про те, що після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Позивачкою зазначено, а відповідачем не спростовано, що спільне життя між сторонами не склалося, з огляду на різні погляди на життя та взаємовідносини у родині, на ґрунті чого виникали конфлікти, що призвело до взаємного відчуження та до небажання підтримувати спільне життя. Збереження шлюбу та примирення між сторонами є неможливим. 25 вересня 2020 року позивачка пішла від відповідача проживати окремо, таким з вересня 2020 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені та спільне господарство ними не ведеться. Спільних дітей сторони не мають, та спір з приводу поділу майна відсутній. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивачки. Відповідно до положень статті 51\~Конституції\~України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із цим, враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] , суд приходить до висновку, що слід відновити. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved