Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (а.с.1-2), в подальшому уточнила позовні вимоги (а.с.101) та просить визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок [ADDRESS], виділивши [PERSON] в користування 7/8 частин земельної ділянки площею 831 кв.м по варіанту 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 7/8 частин житлового будинку [ADDRESS]. Власником 1/8 частини даного будинку є відповідач. Зазначає, що за будинком закріплена земельна ділянка 1 013 кв.м, з приводу користування якою виникає спір з відповідачем. Вважає, що так як їй належить 7/8 частин будинку, то вона має право на 7/8 частини земельної ділянки, а саме 886,37 кв.м, а відповідач на 126,63 кв.м. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками садиби по [ADDRESS] відповідно до фактично існуючого на сьогоднішній день порядку користування земельною ділянкою (а.с.40-42). В подальшому уточнив позовні вимоги (а.с.244-245), просив залишити та визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] відповідно до фактично існуючого порядку користування відповідно до якого [PERSON] користується 0,0375 га, з яких: під житловою забудовою 0,0075 га, під будівлями і господарськими спорудами 0,0045 га, під господарськими спорудами самовільно побудованими 0,0015 га, під землями вільними від забудови 0,0240 га, а [PERSON] користується 0,0687 га з яких: під житловою забудовою 0,0161 га, під будівлями і господарськими спорудами 0,0082 га, під землями вільними від забудови 0,0444 га. Заявлені вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що з липня 1997 року користується земельною ділянкою розміром 375 кв.м. Такий порядок користування був визначений з моменту отримання частки домоволодіння у спадщину і попередні власники не заперечували проти такого порядку. Вважає, що досягнута ще в 1997 році угода щодо порядку користування земельною ділянкою не ущемляє законні інтереси жодного із співвласників. У судовому засіданні 01.10.2014 року позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, просила відмовити. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому посилалися на обставини, викладені в позові, зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представники відповідача у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити та залишити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] відповідно до фактично існуючого порядку користування. Представник третьої особи - Чернігівської міської ради в судовому засіданні 28.02.2014 року щодо заявленого первісного та зустрічного позову покладалася на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] - двоюрідна сестра первісного позивача та [PERSON] - знайомий [PERSON], суду пояснили, що на земельній ділянці будь-які огорожі відсутні, земельною ділянкою користувалася [PERSON] Свідки [PERSON],[PERSON] та [PERSON] - сусіди, в судовому засіданні пояснили, що між сторонами почали виникати конфлікти з приводу користування земельною ділянкою після смерті [PERSON] На даний час [PERSON] займає більшу територію земельної ділянки. Зазначили, що за сараєм знаходиться огорожа та над рівнем обриву стоїть паркан, який є межею. На подвір'ї парканів немає. Свідок [PERSON] - колишня дружина [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що мешкала за спірною адресою в період з 1969 року по 1989 рік. Земельна ділянка не була поділена. В подальшому, сестра [PERSON] продала свою частину садиби, з того часу із сусідами почалися сварки з приводу земельної ділянки, [PERSON] постійно пошкоджували огорожі. Зазначила, що земельну ділянку розділяє огорожа із металевої сітки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - донька зустрічного позивача, суду пояснила, що проживає за спірною адресою з 1971 року. Фактично більшою частиною земельної ділянки користуються [PERSON] Будь-які огорожі між земельними ділянками відсутні. У 2006 році було визначено порядок користування спірною земельною ділянкою між власниками садиби. На даний час на земельній ділянки від літньої кухні до гаража знаходиться огорожа із металевої сітки. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] - знайомі позивача, суду пояснили, що дуже часто приходять до своєї знайомої [PERSON] На території садиби до 15.07.2014 року ніяких огорож не було. Однак, 16.07.2014 року була встановлена огорожа у вигляді сітки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали архівної справи №2-451/09, 2-2/10, матеріали ЧМВ УМВС України в Чернігівській області № 15397 по зверненню [PERSON], суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.1994 року (а.с.9-10), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.1985 року (а.с.58-59 т.2 справи №2-451/09), копією договору купівлі-продажу від 23.08.2006 року (а.с.14-16) та рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.06.2013 року (а.с.3-7), власником 7/8 частин садиби [ADDRESS] є [PERSON] Власником 1/8 частини вказаної садиби є [PERSON], що підтверджується рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.07.1997 року (а.с.43-44) та копією реєстраційного посвідчення від 1997 року (а.с.45). За змістом правил ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на частину житлового будинку, переходить право користування на частину земельної ділянки, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача. Згідно витягу із рішення №237 від 27.11.1995 року земельну ділянку по [ADDRESS] площею 170 кв.м надано в постійне користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з доведенням площі постійного користування до 1000 кв.м, земельну ділянку площею 13 кв.м. залишено в тимчасовому, довгостроковому користуванні, на строк 5 років, під город, без права забудови (а.с.8). Загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] згідно технічного паспорту МБТІ від 27.04.2006 року становить 0,1013 га, у том числі надлишки 13,0 кв.м (а.с.63-67). Згідно ст. 120 ч.2 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 120 ч. 4 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Ідеальні частки співвласників у земельній ділянці 1013,00 кв.м по [ADDRESS] складають: у позивача [PERSON] - 0,0886 га, у відповідача [PERSON] - 0,0127 га. В абз. 3 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, з послідуючими змінами зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Як свідчать матеріали архівних справ, а саме цивільної справи №2-451/09 та 2-2/10, між співвласниками спірної садиби постійно виникали спори про розмір та порядок користування спірною земельною ділянкою, не досягнуто угоди про порядок користування земельною ділянкою. Наявність конфліктів між сторонами з приводу порядку користування спірною земельною ділянкою підтверджується і показаннями свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відтак, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, визначаючи порядок користування земельною ділянкою, повинен це враховувати і виділяти у користування співвласнику садиби ділянку, розмір якої відповідає розміру його частки у спільному майні, тобто, обирати такий варіант, при якому площа ділянок, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам. Оскільки фактичний порядок користування земельною ділянкою встановлений не був, суд вважає необхідним встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до часток сторін у садибі. Для вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою судом по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, яка проведена Чернігівською РТПП судовим експертом Пінчук Н.О.30.04.2014 року, висновок №С-90 (а.с.83-90). За результатами проведеної експертизи можливі два варіанти визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Обидва можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою передбачають виділення відповідачу двох земельних ділянок відповідно до його частки у праві власності на садибу із забезпеченням права доступу (безоплатного сервітуту - 9 кв.м.) для обслуговування частини будинку за рахунок земельної ділянки позивача. За другим варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якому наполягає позивач, пропонується виділити у користування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 831 кв.м., [PERSON] - 182 кв.м. Подібним є і перший варіант, запропонований експертом, лише змінюється розмір земельної ділянки, який пропонується виділити у користування [PERSON] - земельну ділянку загальною площею 812 кв.м., [PERSON] - 201 кв.м. Визначаючи порядок за другим варіантом, суд виходить з того, що запропонований вказаний варіант землекористування між співвласниками садиби є єдиним раціональним, оскільки вказаний порядок найбільш за все відповідає розміру ідеальних часток співвласників, що ставить їх в рівні умови землекористування. Крім того, у ході розгляду справи не здобуто доказів, що при встановленні вказаного у цьому варіанті порядку буде порушено право користування спірною земельною ділянкою позивача чи відповідача. Доказів того, що встановлення такого порядку суперечитиме архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам, по справі не здобуто і про це учасники судового розгляду не заявляють. Враховуючи викладене, посилаючись на ч.2 ст.95 ЗК України, позов [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою обґрунтований та підлягає задоволенню: при цьому слід виділити [PERSON] - земельну ділянку площею 831 кв.м., з них: під житловими будівлями - 161 кв.м., під не житловими будівлями - 83 кв.м., під індивідуальним двором та городом - 578 кв.м., сервітут - 9 кв.м., а [PERSON] - земельну ділянку площею 182 кв.м., з них: під житловими будівлями - 75 кв.м., під не житловими будівлями - 45 кв.м., під самовільними будівлями - 15 кв.м., під індивідуальним двором та городом - 47 кв.м.. З іншого боку, позовні вимоги [PERSON] за його зустрічним позовом до [PERSON] суд вважає безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність та допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні , в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті. Під час слухання справи представники відповідача стверджували, що фактично встановлено порядок користування земельною ділянкою між сторонами, без врахування часток у садибі. До того ж, факт встановленого порядку користування спірною земельною ділянкою між попередніми співвласниками є недоведеним. Позивачем за зустрічним позовом не надано договору між попередніми співвласниками щодо фактично встановленого порядку користування. Крім того, представник зустрічного позивача на підтвердження доводів щодо встановлення з 1997 року між власниками садиби фактичного порядку користування спірною земельною ділянкою посилався на висновок С-199 за результатами проведення повторної земельно-технічної експертизи від 11.02.2015 року (а.с.229-234), відповідно до якого експертом запропонований варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким пропонується виділити у користування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 687 кв.м., [PERSON] - 375 кв.м.; висновок експерта № С-313 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-451/09 від 31.03.2010 року (а.с.111-125), відповідно до якого експертом запропонований варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким пропонується виділити у користування [PERSON], [PERSON] земельну ділянку загальною площею 719 кв.м., [PERSON] - 375 кв.м. Однак, згідно висновку С-199 за результатами проведення повторної земельно-технічної експертизи від 11.02.2015 року експертом визначений фактичний порядок користування земельної ділянки з врахуванням огорожі встановленої 15.07.2014 року, при цьому експертом зазначається, що з таким порядком користування не погоджується [PERSON] та вважати такий порядок користування установленим експерт не має змоги. Крім того, вказаний варіант виконано з урахуванням загальної площі земельної ділянки 1 062 кв.м., яка включає і самозахоплення близько 49 кв.м., то встановлення порядку користування спірною ділянкою за ним є принципово неможливим. Крім того, в дослідницькій частині висновку експерта № С-313 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-451/09 від 31.03.2010 року по першому питанню щодо порядку користування спірною земельною ділянкою, який склався між співвласниками, експертом зазначалось, що на теперішній час порядок користування земельною ділянкою між власниками будинку не встановлений, межові знаки в середині ділянки не існують (а.с.116). З наданих представником зустрічного позивача фотокарток (а.с.165-168) також не вбачається щодо встановлення з 1997 року між власниками садиби фактичного порядку користування спірною земельною ділянкою. Натомість, наявність суперечок з приводу користування земельною ділянкою свідчать і неодноразові звернення до правоохоронних органів (а.с.163, 169-181) та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. Отже, позиція суду щодо цього питання ґрунтується на тому, що такі посилання представника відповідача належним чином не обґрунтовані, а відтак не можуть бути покладені в основу рішення. Виходячи із вищенаведеного, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved