overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що 02.11.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сина трьох років. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 02.11.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 2). Дитина проживає разом з позивачкою (а.с. 4, 5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що 09.12.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою трьох років. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 09 грудня 2011 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Каховська керуюча компанія» (а.с. 5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги у достатньому розмірі на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає, інших утриманців не має. Просила стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що вимога щодо стягнення аліментів у розмірі 1/5 всіх видів заробітку на утримання позивача не обґрунтована, відповідач працює не офіційно, сплачує кошти на утримання дитини. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на дружину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони проживають окремо. Мають спільну дитину [PERSON] яка проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача в достатньому розмірі не надає, інших утриманців не має. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 цієї статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивачка в даний час здійснює догляд за малолітньою дитиною, про що зазначалося вище, і у зв'язку із цим позбавлена можливості працювати, а відповідач таких обмежень не має, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати утримання особі, з якою проживає його малолітній син, до досягнення дитиною трирічного віку. Факт відсутності офіційного працевлаштування, не свідчить про неспроможність відповідача надавати таке утримання та не звільняє його від цього обов'язку. Крім того, відповідач підтвердив в судовому засіданні, що працює неофіційно та отримує заробітну плату, яка дорівнює середньому заробітку по регіону. Враховуючи, що відповідач є працездатним, обмежень до праці за станом здоров`я та інших утриманців не має, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки в розмір 1/5 частини його доходу починаючи з 01.08.2017 року та до досягнення дитиною трьох років. Відповідно п.7 ст.214, ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує. Просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зменьшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою трьох років, відповідач з позовом згоден. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с. 2). Дитина проживає разом з позивачкою (а.с. 3). Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, 22.10.2005 між нею та [PERSON] Донецьким міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 1587 зареєстровано шлюб, від якого 16.03.2006 народився син [PERSON], який на теперішній час мешкає разом з позивачем. Позивач, посилаючись на постійні зради відповідача, відсутність турботи про сімю і бажання її зберегти просить розірвати шлюб та, враховуючи поведінку відповідача, який ніде не працює, вихованням та утриманням дитини не займається, вживає наркотичні та психотропні речовини після розірвання шлюбу залишити дитину проживати разом з нею. Від позивача та представника останнього надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягли та просили ухвалити заочне рішення через неодноразову неявку відповідача. Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином за місцем реєстрації, що, враховуючи заяву позивача, дає змогу розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази, вважає можливим задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить інтересам позивачки і примирення між сторонами не можливе, а розірвання шлюбу в позасудовому порядку не можливе. Разом з тим вимога про встановлення місця проживання дитини разом з матірю є передчасною, так як спір з цього приводу на теперішній час відсутній. До такого висновку суд дійшов через наступне: згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. На теперішній час дитина проживає разом з матірю, що відповідачем не заперечується і підстави стверджувати, що останній незгоден з фактичним проживанням дитини разом з матірю, відсутні. Крім того, слід зазначити, що у відповідності до положень абз. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, спір про місце проживання дитини вирішується з урахуванням багатьох обставин та наданих на їх підтвердження доказів, яких матеріали справи не містять. З погляду на вищевикладене заявлений позов може бути задоволений лише частково, в межах вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, з відповідачем мешкали однією сім»єю з серпня 2012 р. без реєстрації шлюбу. 15.02.2014 р. зареєстрували шлюб. 04.06.2014 р. у подружжя народилась донька [PERSON]. З жовтня 2014 р. відповідач перестав брати участь у вихованні, утриманні та у спілкуванні як з позивачкою, так і з малолітньою донькою. У добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати кошти на утримання дитини. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 516 грн. і на своє утримання до досягнення донькою трьох років у розмірі 609 грн. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача з позовом згодна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали позову, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2014 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. З жовтня 2014 р. відповідач перестав брати участь у вихованні, утриманні та у спілкуванні з малолітньою донькою. У добровільному порядку відповідач кошти на утримання дитини не надає. Згідно ст..180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст..191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред»явлення позову. Відповідачем позов визнано. Позов обґрунтований, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 01.03.2013 уклала з відповідачем договір довічного утримання, проте останній не виконує умов договору та своїх обовязків за ним, а саме не забезпечує її харчуванням, медикаментами, відмовляється доглядати та погано відноситься, погрожує та принижує. Позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений з відповідачем, повернувши сторони у первісний стан та скасувати заборону на відчуження належної їй квартири [ADDRESS]. За зустрічним позовом [PERSON] також просить розірвати зазначений вище договір довічного утримання та відшкодувати понесені ним витрати, проте мотивує свої вимоги тим, що саме [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від виконання договору довічного утримання. До суду сторони не зявились, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, при цьому представник [PERSON] наполіг на задоволенні свого позову, заперечуючи проти позову [PERSON], який, в свою чергу, первісний позов визнав в повному обсязі, а від зустрічного позову відмовився. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, що в них містяться, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню той факт, що квартира [ADDRESS], належна на праві приватної власності [PERSON] (далі Відчужувач), згідно договору довічного утримання (догляду) від 01.03.2013 (далі Договір) передана у власність [PERSON] (далі Набувач), а останній зобовязався надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування) (а.с. 11-15). Стаття 755 ЦК України зазначає, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача… Наслідком розірвання договору довічного утримання, відповідно до ст. 756 ЦК України, є набуття відчужувачем права власності на майно, яке було ним передано і права вимагати його повернення. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти вимог за первісним позовом, на яких наполягає позивач, суд вважає, що первісний позов має бути задоволений, проте частково, а саме в межах розірвання Договору. Заборона відчуження квартири судом не застосовувалась, вимогу про її скасування не можна вважати позовною, так як позивачем не оскаржуються дії особи, що таку заборону застосувала, отже в цій частині позовні вимоги задоволені бути не можуть. Разом з тим суд зазначає, що розірвання договору довічного утримання тягне за собою скасування заборони відчуження майна, переданого за таким договором. Провадження за зустрічним позовом має бути закрито на підставі відповідної нотаріально посвідченої заяви [PERSON], підстав для неприйняття якої суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 06.06.2001 р. купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. 10.07.2004 р. позивач і відповідач одружилися. 25.01.2012 р. відповідач зареєстрував своє місце проживання у зазначеній квартирі. 14.11.2014 р. рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано. З 2013 року відповідач у спірній квартирі не проживає. Подальша реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача на вільне розпорядження власністю. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №337 в будинку № 25 по вул. Шкільній (колишня [PERSON]) у м Запоріжжі, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 06.06.2001 р. за договором купівлі-продажу позивач [PERSON] (до шлюбу Троценко) Р.О. купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. 10.07.2004 р. позивач і відповідач одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Згідно Довідки Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів №2 від 27.12.2014 р., 25.01.2012 р. відповідач зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі. 14.11.2014 р. рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано. З 2013 року відповідач у спірній квартирі не проживає, з чим відповідач погодився, вказавши у заяві, що він позов визнає у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважної причини не користується житлом позивача понад один рік. Виходячи з наведеного, є всі законні підстави для задоволення позову. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 10.03.2010 р. з відповідачем по справі розірвала шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач позивачу не надає, тому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди представника позивача і на підставі ст.224 ЦПК країни, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач 10.03.2010 р. з відповідачем по справі розірвала шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач позивачу не надає. Сторони проживають окремо. Згідно ст..180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст..191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред»явлення позову. Вимоги позивача стосовно стягнення аліментів у розмірі 1\\4 частини обґрунтовані і законні, відповідачем не надано суду доказів і доводів, які б спростовували обґрунтованість вимог позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 12.05.2016 в с. Селець Черняхівського району Житомирської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати в звязку з тим, що своєчасно не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила у звязку із тим, що залишала територію України для роботи за кордоном. Позивач зазначила, що при зверненні до нотаріальної контори нотаріус повідомив їй про пропуск встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та необхідність звернення до суду з позовом про продовження строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 30 днів для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі (а. с. 22). Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, зазначив, що позов визнають у повному обсязі, не заперечують проти його задоволення (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Позивач є дочкою спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦП України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 5), свідоцтвом про народження позивача (а. с. 6), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача (а. с. 7). Сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини та підтверджується копією закордонного паспорту позивача (а. с. 10). На підставі викладеного,

Outcome: approved