Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до Борзнянської міської ради Чернігівської області, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 233500 грн моральної шкоди, завданої їй незаконними та протиправними рішеннями, діями Борзнянської міської ради, які встановлені судами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником господарських будівель площею 1115,6 кв.м, які знаходяться по [ADDRESS] , та розташовані на земельній ділянці площею 0,3569 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Однак, Борзнянська міська рада та міський голова Койда А.М. на протягом семи років безпідставно й протиправно відмовляють їй у використанні її права на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки; порушення відповідачем її законних прав та інтересів щодо надання у власність вказаної земельної ділянки неодноразово встановлювалось судами, але до цього часу не відновлено. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020р., зобов`язано Борзнянську міську раду повторно розглянути її заяву про надання у власність вказаної земельної ділянки, але відповідач продовжує діяти всупереч закону, на власний розсуд, приймає аналогічне попереднім скасованим протиправне рішення. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021р., зобов`язано Борзнянську міську раду повторно розглянути її заяву про надання у власність вказаної земельної ділянки, однак відповідач все одно продовжує діяти всупереч закону, на власний розсуд, приймає аналогічне попереднім скасованим протиправне рішення. Такі незаконні рішення та дії Борзнянської міської ради викликають у неї негативні емоції, причиняють їй душевну біль та страждання, порушують звичний ритм життя, в неї значно погіршився стан здоров`я, було принижено її та членів сім`ї честь, гідність, що зумовлює необхідність відшкодування моральної шкоди, розмір якої обраховує в 233500 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить провести засідання без участі представника Борзнянської ради та не заперечує проти позовних вимог. Й хоча у своїй заяві представник відповідача зазначає, що він не заперечує проти позовних вимог, суд вважає таку заяву, як таку, що містить технічну помилку, оскільки до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що вважає позов немотивованим, а тому просив відмовити у його задоволенні. Вказані документи підписано однією особою, міським головою Ларисою Осадчук , а тому суд вважає, що більш вірогідним є те, що зазначено у відзиві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що його дружина звернулася до БМР для оформлення землі, однак їй вже 7 років у цьому відмовляють, причому без жодного мотивування, а тому безпідставно обмежують законне право позивачки на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Зазначає, що в зв`язку з цим [PERSON] вимушена була нести хвилювання, нервові страждання, приймати ліки, витрачати час для відвідування різних державних органів, судових інстанцій, порушено звичний ритм її життя, в неї з`явилась недовіра до органу місцевого самоврядування. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень загальною площею 1115,6 кв.м, розташованих в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,3569 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що перебуває в комунальній власності Борзнянської міської ради. Вказане сторонами не оспорюється. [PERSON] має намір отримати дану земельну ділянку у власність, але Борзнянська міська рада їй у цьому відмовляє, в зв`язку з чим позивачка зверталася за захистом своїх прав до суду. Зокрема, по справі № 620/3436/19 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020р., було частково задоволено позов [PERSON] й визнано протиправним та скасовано рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області від 07.07.2019р. № 3-2/7, прийняте на позачерговій другій сесії сьомого скликання «Про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] »; зобов`язано Борзнянську міську раду Чернігівської області повторно розглянути заяву [PERSON] від 12.10.2017р. про надання у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області від 14.05.2020р. № 11-8/7, прийнятим на позачерговій восьмій сесії сьомого скликання «Про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] » відмовлено [PERSON] у наданні у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 620/2463/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області від 14 травня 2020 року за № 11-8/7 про відмову надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] , що було прийнято на позачерговій 8 сесії 7 скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/3436/19, зобов`язано Борзнянську міську раду Чернігівської області вчинити необхідні дії щодо прийняття мотивованого рішення про надання [PERSON] у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га, кадастровий номер 74208:10100:01:001:0064, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Приписами ст.1173, 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи цієї особи. За змістом положень ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Так, у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява №40450/04 від 15.10.2009р.) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 10.04.2019р. по справі №464/3789/17, яка з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Аналогічна позиція викладена у постанові КАС ВС від 30 вересня 2020 року у справі № 815/2707/18. Даючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд приймає до уваги те, що протиправність прийнятих Борзнянською міською радою рішень за результатами розгляду заяви [PERSON] встановлена та підтверджується вищезазначеними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову. Дана ж обставина з огляду на приписи ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Так, у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2020, у його мотивувальній частині зазначено, що « суд приходить до висновку, що рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області від 14.05.2020 № 11-8/7, прийняте на позачерговій 8 сесії сьомого скликання «Про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] », є невмотивованим, оскільки у ньому не вказано обґрунтованих причин для відмови. Таким чином, відповідач протиправно необґрунтовано відмовив позивачу у наданні у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області від 14.05.2020 № 11-8/7, прийняте на позачерговій 8 сесії сьомого скликання «Про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] ». Аналогічне мотивування міститься у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 р. При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача на відсутність вини Борзнянської міської ради, оскільки в силу статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача. Що стосується доводів відповідача про те, що немає причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою, то, обмірковуючи вказані доводи, суд виходить з наступного. Позивач вважав, що протиправними діями відповідача були порушені його права і внаслідок цих протиправних дій йому завдано моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року). Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, виходячи з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням завдавача шкоди, ні протиправності дій, ні вини відповідачів як обов`язкових елементів для можливості відшкодування шкоди не встановлено. Проте з такими доводами суд не може погодитися. Матеріали справи містять підтвердження, а саме постанови Чернігівського окружного суду, якими задоволено позови позивача та визнано протиправними дії відповідача. Тобто, вказаними рішеннями суду встановлено наявність факту вини відповідача, який своїми діями заподіяв моральної шкоди позивачу. Разом з тим, цивільне законодавство ґрунтується на презумпції протиправності поведінки, яка призвела до шкоди, виходячи з принципу генерального делікту: спричинення шкоди особі або майну слід розглядати як протиправне, якщо законом не встановлено інше. Щодо змісту причинного зв`язку, то він полягає у тому, що вчинена неправомірна дія є головною причиною, яка призвела до завдання моральної шкоди. Вина є суб`єктивним елементом. Тут діє презумпція заподіювача шкоди (за аналогією майнової шкоди). Ця презумпція полягає не у звільненні позивача від доведення вини заподіювача шкоди, а лише розподіляє обов`язки з доказування. Тому позивач може це доводити, але не зобов`язаний. Відсутність вини повинен довести відповідач. Наведений правовий висновок висловлений ВС у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а. Причому, як неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх рішеннях, у адміністративному процесі завдання моральної шкоди презюмується (ВС/КАС № 750/6330/17 від 27.11.2019), оскільки однією із основних відмінностей адміністративного процесу від інших є покладний на суб`єктів владних повноважень обов`язок доводити правомірність своїх дій (ч. 2 ст. 77 КАС України), що в свою чергу є однією із гарантій убереження громадянина, чиї права було порушені від її свавільних дій. Оскільки рішеннями Чернігівського окружного адміністративного суду, що набрали законної сили, дії відповідачів визнані протиправними, то відповідно до ст.1173 позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих діями відповідача. Відтак, суд вважає, що обставини, на які посилається [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог, - протиправність дій відповідача щодо позивача, спричинили їй душевні страждання, нервові переживання, стрес та відчуття невизначеності, змусили змінити звичний ритм життєдіяльності, звертатися до судових інстанцій за захистом свого невизнаного права, є такими, що заподіяли [PERSON] моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачці, з огляду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., суд враховує вищенаведені характер і спосіб її заподіяння, тривалість перетерплювання, вік позивачки, зважує на засади розумності, виваженості, справедливості, співмірності, в зв`язку з чим вважає, що сума в 10000 грн буде адекватною сатисфакцією для [PERSON] за понесену нею моральну шкоду. На думку суду, вказана сума є розумною та справедливою. У цій справі суд також бере до уваги те, що міською радою вчиняються дії, що фактично призводять до штучної тяганини, волокити у прийнятті рішення щодо позивача, яка триває не один рік та неодноразово констатується судами. Не може не відмітити суд й того, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.04.2020 року апеляційну скаргу позивача було задоволено, позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також, рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14.07.2020 року позов [PERSON] було задоволено, стягнуто з відповідача 3500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Однак, незважаючи на ці рішення, це виявилося недієвим та відповідач продовжує вчиняти щодо позивача протиправні дії, а саме приймати немотивовані рішення в частині вирішення оформлення/отримання землі, що встановлено адміністративним судом. Водночас, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача, тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню й на її користь з Борзнянської міської ради слід стягнути 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за розгляд даної категорії справ не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: partial