Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про визнання факту належності їй свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1993 року на квартиру [ADDRESS], виданого на підставі розпорядження органу приватизації №12867 від 06 липня 1993 року. Заявниця обґрунтовує заяву тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1993 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №12867 від 06 липня 1993 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Однак, під час видачі їй вищевказаного свідоцтва про право приватної власності на житло була допущена помилка, а саме провулок «Економічний» помилково був вказаний як «Екомомічний». У зв'язку з зазначеними розбіжностями назви провулку в розпорядженні органу приватизації та свідоцтві про право власності, заявниця не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном, що стало приводом для звернення до суду з дійсною заявою. В судовому засіданні представник [PERSON] просила суд задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Представник Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення представнику судової повістки. Суд, вислухавши думку представника заявниці, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем, і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1993 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №12867 від 06 липня 1993 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальною пл. 38, 1 кв. м. Однак, під час видачі заявниці вищевказаного свідоцтва про право приватної власності на житло була допущена помилка, а саме провулок «Економічний» помилково був вказаний як «Екомомічний». Згідно розпорядження органу приватизації №12867 від 06 липня 1993 року вбачається, що справжня назва провулку - «Економічний». У зв'язку з зазначеними розбіжностями назви провулку в розпорядженні органу приватизації та свідоцтві про право власності, заявниця не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном. [PERSON] підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 11 липня 2016 року [PERSON] було відмовлено у виправленні вищевказаної помилки та роз'яснено право звернення до суду згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з якою спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1993 року, видане на підставі розпорядження органу приватизації №12867 від 06 липня 1993 року, про право приватної власності на квартиру [ADDRESS], загальною пл. 38, 1 кв. м. Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved