Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : А-1 житловий будинок з ганком, загальною площею 102,7 кв.м., в тому числі житловою площею 67,9 кв.м., Б-1 сарай, б-1 сарай, б1 -1 сарай, В-1 сарай, Г-1 пригребиця, погріб з шийкою, 1. ворота з хвірткою 2. огорожа суцільна, 3. огорожа, після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 07 лютого 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 09.02.2018 року в якій просить розглянути позов без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 50 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача - Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. В.о. старости Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Руденок С.В. надав до суду письмову заяву від 14.02.2018 року за вих. № 01-14/22 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 51 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Ященко С.П. надала до суду письмову заяву від 20.02.2018 року за вих. № 02-16/156 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують ( а.с. 55 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло письмових пояснень щодо позову. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 76 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Частина 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину свого чоловіка - батька позивача [PERSON], померлого [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла позивачу все належне їй майно, в тому числі 2/3 частини житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS]. 13 березня 2012 року позивачем була подана заява до Городнянської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до довідки виконкому Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області батькам позивача належало по 1/3 частині вищезазначеного домоволодіння, первинна реєстрація права власності на який не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Станом на 15 квітня 1991 року суспільна група, до якої відноситься спадковий житловий будинок - «колгоспний двір». У зв'язку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано та правовстановлюючий документ відсутній, позивач не може оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років у с. Гасичівка, Городнянського району, Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 10 ). Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 06 листопада 1956 року. Після одруження прізвища подружжя : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 12 ). Отже, [PERSON] була спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON]. З дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 15.12.2017 року за вих. № 578 встановлено, що на день смерті [PERSON], померлого [INFO] в будинку [ADDRESS] разом з ним була постійно зареєстрована та проживала [PERSON] ( а.с. 16 ). Після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON], як спадкоємець за законом, 14.04.2011 року звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини померлого 17.08.2007 року [PERSON]. 14.04.2011 року була заведена спадкова справа № 92/2011 до майна [PERSON] ( а.с. 80-84 ). [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в с. Андріївка, Городнянського району, Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] ( а.с. 11 ). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на все належне їй майно. Згідно заповіту, посвідченого 13.02.2008 року секретарем виконкому Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Горицькою Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 38, [PERSON] на випадок своє смерті заповіла все належне їй майно [PERSON], [INFO] ( а.с. 13 ). Після смерті [PERSON] - [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 13.03.2017 року звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої 26.09.2011 року [PERSON]. 13.03.2012 року була заведена спадкова справа № 36/2012 до майна [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, та пережившого подружжя спадкодавець не має ( а.с. 59-65 ). Дослідженням довідок виконкому Мощенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 12.03.2017 року № 58 та від 02.04.2018 року встановлено, що згідно запису в погосподаській книзі № 5 с. Гасичівка за 1986-1990 роки, станом на 01.07.1990 року в [ADDRESS] дійсно були зареєстровані та проживали : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та їм належало по 1/3 частині вказаного домоволодіння кожному. Суспільна група домоволодіння - колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку його майні ( а.с. 18, 78 ). Ці дані підтверджуються записами в погосподарській книзі по Мощенській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 20-21 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої ФОП [PERSON] від 11.12.2017 року № 545, встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] не зареєстровано, будинок побудований в 1979 році, процент готовності - 100%, самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено ( а.с. 19 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1979 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] мали право на 1/3 частину спірного домоволодіння кожний. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого ФОП [PERSON] технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : «А-1» - житловий будинок з ганком, загальною площею 102,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 67,9 кв.м., «Б-1» - сарай, «б-1» - сарай, «б1-1» - сарай, «В-1» - сарай, «Г-1» - пригребиця, погріб з шийкою, 1 - ворота з хвірткою, 2 - огорожа суцільна, 3 огорожа ( а.с.22-23 ). Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 72 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на належні їй частки нерухомого майна, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved