Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в сумі 15000 доларів та судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 01.09.2015р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.09.2016 року, про що надав відповідну розписку. На час звернення до суду позивачу відповідачем грошові кошти не повернуто, всі вимоги щодо повернення боргу відповідач ігнорує, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.09.2015 року був укладений договір позики, за яким 01.09.2015 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.09.2016 року, про що надав відповідну розписку. Судом в судовому засіданні було досліджено оригінали договору позики та розписки від 01.09.2016 року, написаною [PERSON], які приєднано до матеріалів справи. На час розгляду справи відповідачем борг, не повернуто позивачу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст.599 Цивільного кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки згідно з договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Договором позики від 01.09.2015 р. встановлено, що зобовязання повернути 15000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 327081грн., тобто визначено за курсом НБУ. Враховуючи викладене суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що між сторонами у справі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 01.09.2016 року. На час розгляду справи грошові кошти позивачу не повернуті, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 15000 доларів США за курсом 26,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2017 року (на дату винесення рішення) складає 402150 гривень. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3914,62 гривень.

Outcome: approved