Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахування зменшення позовних вимог просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у житловому будинку по [ADDRESS] . [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/2 частки будинковолодіння , яку прийняла її мати [PERSON] , шляхом вступу в управління, володіння та нагляду за спадковим майном. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, після смерті останньої відкрилась спадщина на спірне нерухоме майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищевказаний будинок заповіла своїм дітям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Позивач прийняла спадщину за заповітом шляхом подання заяви нотаріусу, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Крім позивача, спадкоємці за заповітом [PERSON] та за законом [PERSON] прийняли належні частки в спадковому майні шляхом подання заяви нотаріусу. Вважає, що за таких підстав має право на 1/3 частки у даному спадковому майні. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] до початку розгляду справи по суті подали зустрічний позов до Старовижівської селищної ради Волинської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у житловому будинку по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/2 частки будинковолодіння, яку прийняла [PERSON] , шляхом вступу в управління, володіння та нагляду за спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, після смерті останньої відкрилась спадщина на спірне нерухоме майно. За життя вона склала заповіт, яким вищевказаний будинок заповіла своїм дітям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Належні частки в спадковому майні після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] шляхом подання заяви нотаріусу. [PERSON] померла [INFO] не оформивши своїх спадкових прав. Син [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину за законом після матері. На підставі наведеного [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а [PERSON] - на 1/3 частки вказаного майна після матері - [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав належним чином, померла [INFO] . Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 05 червня 2019 року прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - адвокат Романік О.О. в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої первісні позовні вимоги з врахуванням їх зменшення підтримує, зустрічний позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачі за первісним позовом, позивачі за зустрічним [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення первісного позову з врахуванням зменшення позовних вимог не заперечують, зустрічні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача за первісним та зустрічним позовом у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що Старовижівська селищна рада позови визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 28). Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 160, заведеної після смерті [PERSON] встановлені наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 28). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 09 березня 1995 року, посвідчений Мизівською сільською радою, яким належний їй жилий будинок з всіма прибудованими та господарськими будівлями та присадибна ділянку в розмірі 0,57 га, що знаходиться в с . Мизово Старовижівського району Волинської області заповіла своїм дітям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (аркуш справи 25). Заповіт не змінено та не відмінено (аркуш справи 30). Відповідно до заяв наявних в матеріалах спадкової справи, спадщину за заповітом прийняли [PERSON] та [PERSON] - шляхом подання заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (аркуш справи 49-50). [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавала, однак як спадкоємець за заповітом вступила в управління та володіння спадщиною, а тому в контексті положень частини 1 статті 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. Факт вступу [PERSON] в управління та володіння спадщиною після смерті [PERSON] підтверджується довідкою Мизівської сільської ради Страовижівського району Волинської області № 715 від 03 грудня 2018 року (аркуш справи 30). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Таким чином спадкоємці за заповітом - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували майно матері у рівних частинах по 1/3. [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 17), але не встигла оформити спадкові права на спірний будинок, то право на спадкування її частки переходить до сина - [PERSON] як до її спадкоємця І черги за законом. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на частину спадкового майна (аркуш справи 22). З огляду на викладене, позивач [PERSON] і відповідачі [PERSON] , [PERSON] мають право на 1/3 частки спірного будинку в порядку спадкування. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Таким чином судом встановлено, що позивач та відповідачі в установленому законом порядку прийняли спадщину, однак не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 31). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 03 грудня 2018 року № 715 (аркуш справи 30), випискою з погосподарської книги № 1 за 2018 рік (аркуш справи 29) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (аркуш справи 32-37). Із заяв, поданих до суду убачається, що Старовижівська селищна рада Старовижівського району позови визнає в повному обсязі, [PERSON] зустрічний позов визнає, а також [PERSON] та [PERSON] первісний позов визнають (аркуш справи 46, 112-115). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно, з огляду на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, захистити свої права позивач за первісним та позивачі за зустрічним позовами можуть лише в судовому порядку, а тому первісний та зустрічний позови слід задовольнити відповідно до заявлених вимог. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені витрати по оплаті судового збору залишити за сторонами у зв`язку з поданими про це письмовими заявами.

Outcome: approved