Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 19 березня 1994 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 525. Подружнє життя не склалось, в результаті чого з листопада 2015 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено і з того часу сторони проживають в різних країнах. Взаєморозуміння та повагу один до одного втрачено. Позивач переконана, що збереження сім`ї неможливо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін немає. Тому, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Підготовче засідання проводилось за участі представника позивача, відзиву від на позов, заяв з процесуальних питань від відповідача не надходило. Представник позивача надав до суду заяву де зазначив, що [PERSON] просить розглянути справи без її участі, підтримує заявлені вимоги в повному обсязі, просить задовольнити, судові витрати покласти на позивача. Відповідач також не з`явився в судове засідання, надав заяву де вказав, що визнає заявлені вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований 19 березня 1994 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 525, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначила позивач у позові і це визнається [PERSON] сторони з листопада 2015 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. [PERSON] також вказала, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому строк на примирення непотрібен. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не отримано доказів, які б давали суду можливість зробити висновок про можливе збереження шлюбу між сторонами. Крім того, позивач вказує, що спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] прізвище при реєстрації шлюбу не змінювала. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved