Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Никифорівської сільської ради Бахмутського району Донецької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від померлого батька [PERSON]. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 02 липня 2014 року помер її батько [PERSON], смерть якого зареєстрована виконкомом Никифорівської сільської ради Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області, актовий запис №07. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки,яка розташована на території Никифорівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 04 травня 2005 року. За життя [PERSON] [PERSON] було складено заповіт на користь позивачки та упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, позивач не звернулася вчасно до нотаріальної контори через те,що їй не було відомо про наявність заповіту від 17 грудня 2008 року на її користь . Про наявність цього заповіту їй стало відомо тільки у вересні 2016 року тому і саме з цієї причини нею був пропущений встановлений строк щодо оформлення спадщини. У звязку з чим, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що підтримують позовні вимоги позивачки про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представників сторін. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-НО №783381, виданим 03 липня 2014 року виконкомом Никифорівської сільської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] помер 02 липня 2014 року (а.с.5). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №131943, земельна ділянка, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.060 гектарів, належить [PERSON] на підставі розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації №913 від 16 листопада 2004 року, зареєстрованого за №010514800100 (а.с.7). Згідно заповіту від 17 грудня 2008 року, [PERSON], [INFO] справжнім заповітом зробив наступне розпорядження: все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті, і на що я за законом матиму право (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ДН № 131943, яка розташована в межах земель Никифорівської сільської ради, житловий будинок з господарськими прибудовами, який належить мені на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, розташований за адресою с. Діброва вул. Дачна № 1 і зареєстрований в книзі № 2 за реєстровим номером 301 від 17.03.1982 року, земельна ділянка, яка належить мені згідно державному акту на право приватної власності на землю Ш-ДН № 146369, заповів громадянці [PERSON] [INFO], яке посвідчено [PERSON], секретарем виконкому Никифорівської сільської ради Артемівського району Донецької області та зареєстровано в реєстрі за № 111 (а.с.6). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2016 року, державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок та земельну ділянку, які належали спадкодавцю [PERSON] (а.с.20). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований [INFO] Васюківською сільською радою Артемівського району Донецької області, після одруження дружині присвоєне прізвище «Решетньова» (а.с.21). Згідно відповіді Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 22.12.2016 року за № 2109/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №46255246, виданої 21.12.2016 року Другою бахмутською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.29,30). Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, при цьому для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 Цивільного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1272 Цивільного кодексу України \~передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Як установлено судом, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та їй було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке належало померлому 02 липня 2014 року [PERSON] у звязку з тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини оскільки не знала про наявність цього заповіту та про який відомо стало тільки у вересні 2016 року. Обізнаності у наявності заповіту та факту смерті спадкодавця перешкоджало також проведення на території Донецької області антитерористичної операції та бойових дій. Указані причини суд визнає непереборними та такими, що істотно утруднювали позивачеві можливість подання заяви про прийняття спадщини в строк, визначений законом. За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із визначенням позивачеві\~- спадкоємцеві за заповітом,\~додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, на підставі статей 1220,\~1223,\~1270,\~1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved