Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, якою з урахуванням уточнень, просила встановити факт її перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON], починаючи з 17 жовтня 1958 року по [INFO] року. У судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з'явились. Але подали заяви, якими просили розглянути справу без їх участі. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу приписів частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), розгляд справи здійснювався за їх відсутності, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Обґрунтовуючи свою заяву, заявниця вказувала на те, що з 17 жовтня 1958 року до дня смерті її чоловіка, вони проживала разом за адресою: [ADDRESS], хоч вона була зареєстрована за іншою адресою. Оскільки починаючи з квітня 2011 року, вона потребувала сторонньої медичної допомоги, за що необхідно було сплачувати грошові кошти, а її пенсії вистачало тільки на оплату житлово-комунальних послуг та частково медичних, постійним та основним джерелом її існування була пенсія її чоловіка, на утриманні якого вона перебувала аж до його смерті. Відповідач, правом на подачу заперечень та/або письмових доказів, не скористався. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд, встановив наступні обставини: Згідно даних паспорту громадянина України серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO] року (а.с.4). Сімнадцятого жовтня 1958 року, [PERSON] (тоді ще - [PERSON]), зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого отримала прізвище [PERSON] (а.с.5). Починаючи з березня 2012 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4), а [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Однак, у дійсності, у період з квітня 2011 року по [INFO] року, вони проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Там вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, а також взаємні права і обов'язки (а.с.27-29). При цьому, оскільки у квітні 2011 року [PERSON] поставили діагноз закритий перелом правої стегнової кістки, а пізніше гіпертонічна хвороба 2-го ступеню, а також катаракта лівого ока, вона почала мати потребу у постійному медичному догляді, що супроводжується значними (для її щомісячної пенсії) витратами, і потреба у такому догляді та таких витратах не відпала (а.с.14,27-29,10-13). Але, у період з 18 квітня 2011 року по [INFO] року, тобто за життя, [PERSON], фінансово підтримував свою дружину [PERSON], пенсії якої вистачало тільки на оплату наданих житлово-комунальних послуг за квартиру, в якій вона проживала та часткову оплату медичних послуг, в яких у неї є потреба і до нині (27-29). При цьому, за свідченням її доньки та рідного брата, [PERSON], у період з 18 квітня 2011 року по [INFO] року, фактично, знаходилась на повному фінансовому утриманні свого чоловіка - [PERSON]. І таке утримання, для неї, аж до смерті останнього, носило характер основного та постійного джерела засобів до існування (а.с.27-29). У віці повних 80 років, [PERSON], [INFO] року помер (а.с.15). А [PERSON], вважаючи себе особою, яка має право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника, звернулась до Управління пенсійного фонду України в місті Рубіжне Луганської області з проханням здійснити їй перерахунок пенсії шляхом переводу з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, однак 19 квітня 2015 року їй було у цьому відмовлено через відсутність документів підтверджуючих її проживання за однією адресою із чоловіком (а.с.16). Із встановлених обставин вбачається, що метою встановлення заявницею факту її перебування на утриманні померлого чоловіка є отримання права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Отже, від встановлення означеного факту залежить виникнення в неї права на пенсію. З огляду на це, заяву [PERSON] про встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON], слід розглянути по суті. Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати годувальника. При цьому, згідно пункту 1 частини 1 статті 92 Основного Закону України, виключно законами України визначаються права людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 9 та положень статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера, - незалежно від тривалості страхового стажу; непрацездатними членами сім'ї, серед іншого, вважається: дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (зокрема, 60 років); до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Тому, оскільки померлий [PERSON] був пенсіонером, а на його повному утриманні знаходилась його дружина [PERSON], яка на момент його смерті досягла більше ніж 60 років і отримувала від нього грошову допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, незважаючи на отримувану нею пенсію, її заяву про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка слід задовольнити. При цьому, письмові докази, які є в матеріалах справи вказують на те, що таке утримання мало місце у період з 18 квітня 2011 року по [INFO] року, а не у період з 17 жовтня 1958 року по [INFO] року, як вказувала заявниця. Як наслідок, заяву слід задовольнити частково. Отже,

Outcome: partial