Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 24.10.2007 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський, Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 364. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] - [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, на її неодноразові звернення надати допомогу в утриманні дитини не реагує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі за минулий час: за листопад 2013 року - 486 грн., з грудня 2013 року по лютий 2014 року по 516 грн. та в подальшому стягувати по 516 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, подавши суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. щомісячно та стягнути з відповідача аліменти за минулий час: з листопада 2013 року по лютий 2014 року по 500 грн. за кожен місяць. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково, пояснив що на даний час не працює, дитині допомагав матеріально постійно по можливостях, просить зменшити щомісячний розмір аліментів до 344 гривень в місяць. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 24.10.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 26.02.2014 року було розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] - [INFO]. Судом встановлено, що за погодженням між сторонами відповідач перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, до 12.11.2013 року. Як пояснив відповідач, в зв'язку з хворобливим станом здоров'я дитини він мав намір і далі продовжувати догляд за нею і по домовленості з позивачкою звільнився з роботи з 13.11.2013 року. Однак, оскільки між ними шлюбні відносини припинені і він проживає окремо від позивачки, з якою залишилась дитина, він має намір працевлаштуватися. У відповідності із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України, а також приймає до уваги встановлений прожитковий мінімум на дитину даного віку та можливість позивачки також надавати утримання дитині. А тому суд вважає, що розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 400 грн. щомісячно відповідає вищенаведеним обставинам і буде достатнім для забезпечення нормальних потреб дитини. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено за рішенням суду в разі зміни матеріального становища платника аліментів. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не надано суду доказів того, що нею вживались заходи щодо добровільної сплати відповідачем аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Відповідач заперечив будь-яке звернення позивачки до нього з вимогою сплачувати аліменти. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 28.02.2014 року. Даним рішенням було визначено місце проживання дитини з матір'ю. У зв'язку з ненаданням позивачкою належних доказів щодо ухилення відповідача від сплати аліментів до пред'явлення позову, суд відмовляє в присудженні аліментів за минулий час. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved