Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано рішенням Словянського міськрайонного суду та розірвання шлюбу зареєстровано в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області по актовому запису № 480 від 01 грудня 2009 року. Після розірвання шлюбу, їхній син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач пішов із сімї та проживав окремо в селі Стародубівка Словянського району по вул. Рабоча, 75. Зазначила , що в неї є близькі родичі які проживають в Російській Федерації, Ростовській області, селі Колушкіно. Вони підтримують родинні відносини , спілкуються в телефонному режимі. Вона отримала запрошення родичів приїхати до них в гості зі своїм сином. Для такої поїздки їй потрібно було отримати дозвіл відповідача як батька дитини. Вона звернулася за місцем його проживання в селі Стародубівка і дізналася, що відповідач виїхав в Російську Федерацію на роботу та перебуває в місті Климовськ Московської області. Вона просила родичів відповідача передати відповідачу її прохання дати згоду на виїзд їхнього сина в Росію . 30 червня 2015 року відповідач посвідчив у нотаріуса міста Климовськ Московської області згоду на виїзд їхнього сина з нею в Російську Федерацію строком з 01 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року. В теперішній час вона знову звернулася до родичів відповідача і просила передати йому її прохання про видачу його згоди на виїзд їхнього сина в Російську Федерацію. Проте їй повідомили, що звязку з відповідачем вони не мають і місце його перебування в теперішній час їй невідоме. Просила постановити рішення про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] України, в Російську Федерацію Тарасівський район Ростовської області на літній період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року. \~\~\~\~ Позивачка [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві. Просила її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи у судове засідання не зявився . Про причини своєї неявки в суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. З повідомлення сільського голови Рай Олександрівської сільської ради Словянського району Донецької області вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою : [INFO] , але за даною адресою не проживає. ( а.с.23) Також до суду було надано заяву батька відповідача , [PERSON] , в якій зазначено, що його син - відповідач по справі [PERSON] який зареєстрований [INFO] на теперишній час там не проживає, знаходиться за межею території України, у звязку з чим до судового засідання зявитися не може. ( а.с. 33) У відповідності до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~« У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям\~за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців\~за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, вважає можливим відповідно до правил ч.1\~ст. 224 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності № 29/01-659 від 27.05.2016 року, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог позивачкою. Надав висновок органу опіки та піклування Словянської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 року , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб( а.с. 9) по 01 грудня 2009 року , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області. ( а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини в якому в графі батьки: зазначено подружжя [PERSON] (а.с.7), який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні , що підтверджується довідкою про склад сімї наданої ТОВ «Циділо та К» № 333 від 14.04.2016 р., з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю позивачкою по справі, [PERSON] у місті Словянську по вул. Батюка, 30/4 (а.с.10). Як вбачається з пояснень позивачки та матеріалів справи, у 2015 році [PERSON] зі своїм сином , [PERSON] виїжджала до Російської Федерації. Там перебувають її родичі, з якими в позивачки теплі родинні стосунки. Батько , [PERSON], який перебував на території Російської Федерації, надав згоду на виїзд дитини в Російську Федерацію. 30.06.2015 року він посвідчив у нотаріуса міста Климовськ Московської області згоду на виїзд сина, [PERSON] з матірю [PERSON] в Російську Федерацію строком з 01.07.2015 р. по 01.12.2015 р. ( а.с. 12)Як зазначала позивачка дитина бажає провести літні канікули з своїми родичами в селі Колушкіно Тарасівського району Ростовської області, бо там є всі умови для оздоровлення її сина, та цей виїзд сприятиме зміцненню здоровя дитини, вихованню почуття та любові до родини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. (ч. 2 ст. 150 СК України) Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України. Пунктами 3-4 цих Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дітей» від 20.11.1989року - Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 цієї Конвенції передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Статтею 10 ч.2 Конвенції передбачено, що дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. 3 цією метою і відповідно до зобов'язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Таким чином судом підлягають захисту інтереси дитини в частині надання їй права виїзду за кордон у супроводі матері [PERSON] , без згоди батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved