Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, сторони дійшли згоди щодо проживання дітей та надання допомоги на їх утримання. Донька - [PERSON] , залишилась проживати з матір`ю, однак, з 2019 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, у зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду 29.03.2021 року (вх. № 2579) надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно яких представник позивача [PERSON] , просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі: 2 270 грн. (а.с.28-29). В останнє судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, при цьому, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та її представника в якій зазначив про підтримку заяви про зменшення позовних вимог, просив задовольнити позов в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі: 2 270 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.37-38). Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання також не з`явився, на адресу суду надійшла заява адвоката відповідача Марочкіна Володимира Олександровича про розгляд справи за відсутності відповідача, в якій адвокат зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі: 2 270 грн., відповідно до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (а.с.39). Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з поданням позивачем та відповідачем заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнання відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін про підтримку та визнання позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 2 270 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження тих обставин, на які посилались сторони, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси (справа № 520/8419/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 749 розірвано (а.с. 6,7). В позові зазначено, та не заперечувалось відповідачем, що [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] , також, сторонам не заперечувалась, що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком. Згідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу наведених правових норм, необхідно дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачем дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем. Крім того, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, заяву позивача про зменшення розміру аліментів та заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 270 грн., починаючи з 12.08.2020 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved