Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 149\~404,50 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилаючись на те, що постановою Київського районного суду міста Одеси від 08 липня 2002 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Позивач також зазначає, що відповідач в добровільному порядку рішення суду не виконує, станом на 07.02.2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 149\~404,50 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до суду. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримає просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов в якому заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що постановою Київського районного суду міста Одеси від 08 липня 2002 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . 08 липня 2002 року на виконання постанови Київського районного суду міста Одеси виданий виконавчий лист № АЕ-101. 10 вересня 2009 року Першим Приморським відділом ДВС відкрито виконавче провадження № 40416859 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду міста Одеси № АЕ-101 від 08.07.2002 року. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем регулюються Сімейним Кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Статтями 180 та 181 СК України передбачено обов`язок батьків та утриманню дитини до досягнення ним повноліття та спосіб виконання батьками такого обов`язку утримувати дитину. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Відповідно до зазначених норм у кожному конкретному випадку розмір аліментів визначає суд. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, а саме у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі, станом на 07.02.2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 149\~404,50 гривень. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, в інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано жодних доказів відсутності вини у несплаті аліментів за рішенням суду та виникненні відповідної заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2009 року по 07.02.2020 року, її розмір складає 1\~875\~466,04 гривень. Оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України стягненню підлягає неустойка (пеня) в сумі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах, загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.11.2009 року по 07.02.2020 року складає 149 404,50 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved