Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розділ майна подружжя, в якому зазначила, що в період знаходження у зареєстрованому з відповідачем шлюбі вони збудували за спільні кошти спірний житловий будинок, в якому вона мешкає з дітьми з 1993 року по теперішній час. Відповідач з 2002 року в цьому будинку не проживає. Після того, як в 2018 році відповідач відмовив позивачці в оформленні на неї 1/2 частини спільно збудованого будинку та реєстрації її в цьому будинку, позивачка була змушена звернутися до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, однак конверти з судовими повістками отримувати відмовлявся, про що свідчать відмітки на поштових конвертах. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , між позивачкою та відповідачем 05.12.1987 року Малокатеринівською селищною радою було зареєстровано шлюб, актовий запис №23. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 20 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, актовий запис №72. 01.03.2007 року виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області було постановлене рішення №55, яким вирішено оформити право приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Видати свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Запорізькому МБТІ провести реєстрацію документів згідно цього рішення. 05.07.2007 року виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області було постановлене рішення №148, при розгляді заяв [PERSON] та [PERSON] про оформлення по 1/2 частині права власності на домоволодіння зі всіма будівлями в [ADDRESS] , було вирішено: оформити по 1/2 права приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Видати свідоцтво на право приватної власності по1/2 на домоволодіння зі всіма будівлями за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Запорізькому ОП ЗМБТІ погасити свідоцтво про право власності, видане на ім`я [PERSON] , рішення №55 від 01.03.2007 року. Провести реєстрацію документів згідно теперішнього рішення. Згідно рішення реєстратора №1059 від 04.09.2007 року, 05 квітня 2007 року відповідачем [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення №34-л від 16.08.1990 року виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] в безстрокове користування була виділена земельна ділянка площею 1030 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , для будівництва індивідуального будинку. Відповідно до рішення Малокатеринівської селищної ради №5 від 30.03.2016 року вбачається, що [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] . Згідно наданого суду технічного паспорту, виготовленого 18.09.2006 року ОП ЗМБТІ на ім`я [PERSON] на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок літ. А був збудований в 1993 році, тобто за час знаходження подружжя в зареєстрованому шлюбі. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За приписами ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Час завершення спорудження будинку визначає те законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Спірний житловий будинок побудовано у 1993 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наявність інвентарної справи і технічного паспорту на домоволодіння та дозволу на будівництво вказують на те, що спірний будинок побудований відповідно до вимог чинного на час будівництва законодавства. Із наданого позивачкою договору на водопостачання, вбачається, що вищезазначений договір оформлений на ім`я позивачки, якою проводиться оплата за ці послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового судинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] .

Outcome: approved