Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 13 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області з відповідачем по справі зареєструвала шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1416. В шлюбі народилось двоє дітей: дочка-[PERSON], [INFO] року та син - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя та інтереси. На даний час вона з чоловіком шлюбні відносини не підтримує. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. За наведених обставин просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживанні з нею, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття . Позивач в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти вимог позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 вересня 2003 року (а.с. 4) шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 13 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено запис за №1416. З копії паспорта відповідача вбачається запис по батькові «[PERSON]». В шлюбі двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] року та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки він на даний час офіційно працює. Тому з відповідача слід стягувати аліменти в частці від його заробітку, а не в твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України та обставину визнання відповідачем вимог позову, що дає підстави для суду дійти висновку про погодження сторонами розміру аліментів в добровільному порядку, який вони на власний розсуд вважають достатнім для забезпечення дітям умов для їх достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку та таким, що відповідає фінансовим можливостям відповідача. За наведених підстав та з врахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст.ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,ст.ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved