Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого\~ районного суду\~ м.Маріуполя Донецької області\~ із позовною заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому просила, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; залишити у власності відповідача [PERSON] автомобіль MAZDA, модель CX7, 2011 року випуску, чорного кольору, шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна 2261 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] , різницю вартості автомобіля і квартири у сумі 32110,00 грн. стягнути з відповідача на її користь. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 07 вересня 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі №263/2860/17-ц від 09 березня 2017 року шлюб між ними розірвано. За час перебвання у шлюбі за спільні кошти було придбане наступне рухоме та нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль MAZDA, модель CX7, 2011 року випуску, чорного кольору, шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна 2261 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] . Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір не укладався. 13.05.2019 року в порядку забезпечення позову ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.05.2019 року накладено арешт на вказаний автомобіль. Зазначене майно придбане позивачкою та відповідачем спільно у шлюбі, але оформлено на відповідача. З урахуванням того факту, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з позивачкою, яка повністю її утримує, та яка підтримує квартиру в належному стані, сплачує комунальні послуги, іншого майна у власності не має, при цьому доступу до зазначеного у позові автомобіля не має, оскільки ним користується відповідач, позивачка просила відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити квартиру розташована за адресою: [ADDRESS] , а відповідачу залишити автомобіль MAZDA, модель CX7, реєстраційний номер [NUMBER] , а різницю вартості автомобіля і квартири у сумі 32110,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 30.05.2019 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 05.08.2019 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 19.11.2019 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про зміну позовних вимог. 15.01.2020 року від позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 27.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про зміну позовних вимог, у якому не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає наступне. У позовній заяві відсутнє посилання на джерела встановлення вказаної різниці вартості між спірним майном, [PERSON] керується тільки звітом про оцінку КТЗ № 205 від 08.05.2019 року та Звітом про незалежну оцінку майна-квартири від 27.05.2019 року, які були зроблені на її замовлення ще до подання позову для сплати судового збору без огляду спірного майна, для якого жодної з перешкод не існувало. Також не зрозуміло, якими нормами закону керується сторона позивача, коли заявляє вимоги поділу двох неоднорідних предметів права власності між сторонами проводячи такий взаємозалік. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. 03.02.2020 року відповідач [PERSON] надав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких просив частково задовольнити позовні вимоги, визнавши ідеальні частки подружжя у зазначеному майні без його реального поділу, залишити майно в спільній частковій власності сторін по справі. На обґрунтування посилався на те, що Законом передбачено такий спосіб захисту, як отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості своєї частки, але в тому випадку, коли один із співвласників використовує майно на свій розсуд і не в інтересах сім`ї, що робить неможливим використання цього майна іншим співвласником за її цільовим призначенням та можливим проведення процедури отримання грошової компенсації з метою захисту свого права на долю в спільному майні подружжя. Однак, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, необхідно застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71\~СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи питання про реальний поділ квартири та автомобіля, що можна вважати поділом неподільних речей, це є не є поділом двох однорідних предметів права власності подружжя і компенсація, яка підлягає стягненню у цьому випадку, є компенсацією за припинення частки у спільному майні співвласників, яка стосовно нерухомого майна повинна визначатися за правилами ст. 365 ЦК України та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Не можна враховувати вартість автомобіля при визначенні частки квартири при її розподілі між колишнім подружжям, тому що це є неправильним застосуванням норми матеріального права, порушення порядку поділу майна подружжя, саме до такого висновку дійшов КЦС ВС у своїй Постанові від 27.05.2020 року по справі № 381/524/16-ц. Від позивачки надійшла позовна заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягла, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково, визнавши ідеальні частки подружжя у зазначеному майні без його реального поділу, залишити майно в спільній частковій власності сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі 263/2860/17-ц від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14332175 від 23.04.2007 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1009/20.04.2007 року на праві приватної власності є власником 1/1 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 512515, номер запису 17021 в книзі 23. [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання в ПАТ «МУМБ№ за кредитним договором №16337054 від 26.07.2012 року, у зв`язку з чим його транспортний засіб MAZDA, модель CX7, 2011 року випуску, чорного кольору, шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна 2261 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] , що був предметом застави, виключений ПАТ «ПУМБ» з Державного реєстру обтяжень, відповідно до довідки №ML6-50.4/14 від 26.02.2015 року керуючого відділенням №15 ПУМБ в м.Маріуполі Кривенко О.В. Обставини справи про те, автомобіль та квартира є спільним сумісним майном визнаються сторонами, підтверджують матеріали справи, що відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до звіту про оцінку КТЗ №205 від 08.05.2019 року «Центру експертних послуг» легкового універсалу MAZDA CX7, на замовлення [PERSON] , вартість КТЗ ЛЕГКОВОГО УНІВЕРСАЛУ MAZDA CX7 (2009 року випуску, чорного кольору, шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна 2261 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] ) на дату оцінки становить 326620,00 грн. Згідно звіту про незалежну оцінку майна оцінювача Першої української універсальної товарної біржі [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №8215, втдане ФДМУ та УКШ від 25.02.2012 року) від 27.05.2019 року за замовленням [PERSON] , ринкова вартість житлової 3-кімнатної квартири, загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., розташованої на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , без ПДВ складає 262400 грн. Автомобіль MAZDA, модель CX7, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у користуванні відповідача [PERSON] . У квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживає позивачка [PERSON] та донька сторін [PERSON] , 2005 року народження. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що автомобіль та квартира придбано у шлюбі, та те, що вони є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). При цьому присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України. Згідно із ч. 5ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду з одного боку є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. При цьому, судне вбачає підстав, передбачених ч. 5ст. 71 СК України, для присудження позивачу грошової компенсації, оскільки відповідачем не було внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду і він категорично заперечує щодо стягнення з нього грошової компенсації. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] просила суд залишити їй та доньці квартиру для проживання, а відповідачу виділити автомобіль, із зобов`язанням компенсувати їй різницю, з урахуванням того, що дитина проживає з нею. У силу вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.25 ППВСУ № 11 від 21.12.2007 року, суд при вирішенні питання про розподіл майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, конкретно неподільні речі повинен застосувати положення ч. 4, 5 ст.71 СК України в частині обов`язкового згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду або виплати іншого члена подружжя до постанови рішення судом. Розмір грошової компенсації визначається за згодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом по реальній вартості майна на момент розгляду справи. Під дійсною вартістю рухомого майна мається на увазі грошова сума, за яку воно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності може бути призначена судова експертиза. Так позивачкою надано Звіт про оцінку КТЗ автомобіля «MAZDACX7» 2009 року випуску, колір чорний, р.н. [NUMBER] , складений 08.05.2019 року, згідно якої автомобіль не оглядався, всі технічні вихідні дані надані зі слів зацікавленої сторони [PERSON] . Вказаний звіт не може бути прийнятий у якості належного доказу, оскільки рік випуску оціненого за звітом автомобіля, вказаний як 2009, а згідно наявних у суду матеріалів справи спірний автомобіль - 2011 року випуску. Крім того, з урахуванням того, що розмір грошової компенсації визначається за згодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом по реальній вартості майна саме на момент розгляду справи, а звіти про оцінку спірного майна без його огляду та проведення оцінки ще до відкриття провадження по справі, зазначені докази не можуть вважатися належними. Разом з тим, оскільки частки у спільному майні подружжя є рівними, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем та відповідачкою право власності на спірну квартиру - по Ѕ частки за кожним, та на спірний автомобіль - по Ѕ частки за кожним. У подальшому сторони не позбавлені можливості порушувати питання про викуп частки і припинення права власності одного із співвласників, з дотриманням положень ст.ст. 364, 365 ЦК України. Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 1472,55 грн.

Outcome: partial