Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Деражнянського району і [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) та права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 25 квітня 1993 року в с. Загінцях Деражнянського району помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є земельна частка (пай), розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, у землі, розташованій на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району, що перебувала в колективній власності спілки селянських господарств «Мир», яка належала померлому відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ХМ, номер 0218963, виданого згідно з розпорядженням Деражнянської райдержадміністрації №446 від 7 лютого 1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17 червня 1997 року за номером 499. Крім того, 22 лютого 2003 року у тому ж селі померла баба позивачки [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул. Садовій, 72 в с. Загінцях Деражнянського району. Спадкоємцями до майна обох померлих є позивачка та її рідний брат [PERSON], проте останній на спадкове майно не претендує. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав на вказане спадкове майно, однак їй у цьому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього, тому вона просить задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району позов визнав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав і пояснив, що на спадкове майно померлих [PERSON] і [PERSON] він не претендує, а тому не заперечує в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі при вирішенні справи покладається на думку суду. Вислухавши доводи сторін, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Факт смерті [PERSON] 19 травня 1993 року та [PERSON] 22 лютого 2003 року підтверджується свідоцтвами про смерть. Судом встановлено, що померла [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул. Садовій, 72 в с. Загінцях Деражнянського району, проте оригінал правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно відсутній. Спадкоємцями до майна померлих [PERSON] і [PERSON] є позивачка та її рідний брат [PERSON], відповідач по справі, проте останній відмовився від прийняття спадщини, що він сам підтвердив у судовому засіданні. Факт родинних відносин між позивачкою та померлими [PERSON] і [PERSON] підтверджується рішенням Деражнянського районного суду від 3 березня 2016 року. Згідно із письмовими повідомленнями Першої Хмельницької державної нотаріальної контори від 19 травня 2016 року [PERSON] відмовлено в оформленні її спадкових прав на наведені вище земельну частку (пай) та житловий будинок з надвірними будівлями через відсутність правовстановлюючих документів на них. Як вбачається з архівних довідок та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, виданих Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом, спадкові справи після смерті [PERSON] і [PERSON] не заводились. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Наведені позивачкою в обґрунтування позову обставини щодо належності померлій [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул. Садовій, 72 в с. Загінцях Деражнянського району, підтверджуються дублікатом свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, технічним паспортом, довідкою Деражнянського ГМП «Інвентаризатор». Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання права власності на вказане нерухоме майно за позивачкою, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про доведеність решти позовних вимог, судом встановлено, що відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ХМ, номер 0218963, померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, у землі, розташованій на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району, що перебувала в колективній власності спілки селянських господарств «Мир». Проте зясовано, що вказаний сертифікат був виданий на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №446 від 7 лютого 1997 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17 червня 1997 року за номером 499, тобто після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як встановлено судом, 19 липня 1995 року [PERSON] сільською радою Деражнянського району був виданий державний акт на право колективної власності на землю спілці селянських господарств «Мир», с. Загінці, відповідно до якого вказаній спілці передано в колективну власність 1274,0 га землі в межах згідно з планом. Зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, вбачається, що до нього був включений [PERSON] Однак останній помер 25 квітня 1993 року, тобто до набрання чинності Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», тому право на земельну частку (пай) у зазначеному колективному сільськогосподарському підприємстві у нього не виникло, а тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою в порядку спадкування права на земельну частку (пай) задоволенню не підлягають.

Outcome: partial