Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-1159/07 від 21.02.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1 777, 00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у твердій грошовій сумі щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-1159/07 від 21.02.2007 року повністю задоволені її позовні вимоги до відповідача, стягнуто з останнього аліменти у розмірі 300,00 грн. на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 30.01.2007 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 2- 1159/07. За твердженнями позивача, її діти на даний час навчаються, старша донька [PERSON] навчається на платній основі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ». Позивач займається освітою та вихованням своїх дітей, бажає їм кращої долі, тому вкладає всі матеріальні та моральні ресурси у їх духовний та фізичний розвиток. Діти відвідують приватне підприємство «Мовний центр «Поліглот», у якому вивчають англійську мову, оплата таких знань потребує грошових коштів. Витрати на дітей позивач здійснює самостійно. Як зазначає позивач, стягнення грошових коштів на навчання чинним законодавством віднесено до категорії стягнення додаткових витрат на дитину у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, тому, буде вирішуватися позивачем в іншому судовому процесі. Крім того, донькам потрібне щорічне оздоровлення влітку, одяг належної якості, тощо. Наведені витрати на утримання двох дітей ніяким чином не узгоджуються з сумою аліментів, що була стягнута за рішенням суду ще у 2007 році. Законодавцем передбачено, що сума, яка стягнута у твердій грошовій сумі в рахунок сплати аліментів не може бути нижчою ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку. Враховуючи викладене, та беручи до уваги ті обставини, що на теперішній час значно змінилась ситуація в країні з моменту ухвалення судового рішення щодо стягнення з відповідача аліментів, позивач вважає, що при визначенні частки доходу відповідача, до якої необхідно збільшити розмір стягнутих за рішенням суду аліментів, слід врахувати, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей. Витрати на спільних з відповідачем дітей фактично здійснює позивач, а також її рідні. У звязку з вищевикладеним, позивач вважає, що необхідно збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-1159/07 від 21.02.2007 року до розміру 1\~777, 00 грн. на кожну дитину, оскільки така сума відповідає сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але повинна бути не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зменшення розміру аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2017 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зменшення розміру аліментів до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зменшення розміру аліментів з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про збільшення розміру аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду на підставі заяви [PERSON] про залишення позову без розгляду у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України. Позивач в судове засідання не зявилась. В матеріалах справи міститься заява її представника за змістом якої остання просить суд розглядати справу без її участі та участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву за змістом якої просить суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, будь-яких заяв до суду не надсилав. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статі 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 7 та 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України . Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, отже 50 % відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку становить 930, 00 грн. (1860,00 грн. х 50% = 930). У відповідності до статей\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з статтею 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до частини 1\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2007 року по справі № 2-1159/07 (а.с.4) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 300, 00 грн щомісяця і до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання до 3-х літнього віку [PERSON] у розмірі 200, 00 грн. щомісяця починаючи з 30.01.2007року. Діти мешкають з позивачем, за адресою: [ADDRESS], що не заперечується відповідачем та підтверджено копією довідки виданою та підписаною головою правління ОСББ «Магістраль 88» (а.с.49). З копій довідок про доходи позивача (а.с.47-48) вбачається, що позивач [PERSON] працює продавцем у фізичної особи-підприємця [PERSON] та її доходи з травня 2017 року по жовтень 2017 року склали 16 065, 63 грн. Відповідно до матеріалів справи (а.с.50 -55), а саме копії договору № СТ-8327 від 27.07.2015 року, копії графіку платежів за навчання (додаток до договору від 27.07.2015 року), копій договорів про надання послуг від 10.08.2017 року та від 31.08.2017 року укладених між позивачем, в інтересах її доньок, та приватним підприємством «Мовний центр «Поліглот», копій довідок від 23.10.2017 року № 23-10/01 та № 23-10/02, діти: [PERSON] та [PERSON] є студентами Центру іноземних мов «Поліглот», крім того [PERSON] також навчається у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ». Оплату за навчання дітей здійснює позивач. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.24-36) відповідач по справі має дитину [PERSON], 23.09.2007 року, який перебуває на його утриманні. Згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як розяснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги матеріальне становище дітей та відповідача, платоспроможність відповідача та наявність у нього на утриманні іншої дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-1159/07 від 21.02.2007 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000, 00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у твердій грошовій сумі щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та\~ до досягнення дітьми повноліття. За приписами\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial