Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло позивачу належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі крім позивача зареєстрований її колишній чоловік - відповідач у справі [PERSON], шлюб з яким 10.12.2001. У належній позивачу квартирі відповідач з 2001 року не проживає, а фактично проживає в іншому місці у Росії. З часу вибуття із спірної квартири відповідач участі в утриманні житла не приймає та не розподіляє оплату комунальних платежів.[PERSON] неодноразово зверталась до відповідача із вимогою знятися з реєстрації, однак відповідач на такі вимоги не реагує. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у належній їй квартирі є перешкодою в реалізації позивачем її прав. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності між сторонами не існує. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України. Ухвалою суду від 04.10.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 24.10.2018. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання відповідач не з'явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.12.1998 належить квартира [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки МКП «Житловокомунгосп» від 27.04.2015 № 821 у вказаній вище квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO] - уповноважений власник та [PERSON], [INFO] року народження- колишній чоловік (а.с. 11). Вказане також підтверджується карткою реєстрації [PERSON] (а.с. 6) Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.12.2001 серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з копією Акта обстеження місця проживання позивача [ADDRESS] від 08.06.2016 комісією встановлено, що [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с. 8). Вказане також підтверджується довідкою МКП «Житловокомунгосп» від 10.09.2018 № 329 (а.с. 9). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Зважаючи, на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаній квартирі та неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved