Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 листопада 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1136. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та виховання дітей. Також зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, на примирення не згодна, майновий спір та спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 19 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1136, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16 листопада 2013 року). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01 липня 2014 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2018 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 листопада 2013 року, після державної реєстрації шлюбу відповідач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання просила залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за можливе залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції № 1 від 11 травня 2021 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав до початку розгляду справи по суті. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 454 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved