Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування належить житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є її онуком, який зареєстрований у вищезазначеному будинку, проте тривалий час, з 2014 року, в ньому не проживає. Відповідач є повнолітньою особою, [INFO], мешкає у м. Луганську. Позивач здійснює догляд за будинком, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по його збереженню. На підставі викладеного, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивач є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування (а.с. 5). Відповідач є онуком позивачки, тобто членом її родини, досяг повноліття, [INFO]. Відповідач зареєстрований у вищезазначеному будинку, проте тривалий час, з 2014 року, в ньому не проживає, мешкає у м. Луганськ, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачці реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідні факти підтверджуються копією технічного паспорта (а.с. 6-8), довідкою Співаківської сільської ради, згідно якої [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2014 року (а.с.9). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає за необхідне застосувати дану норму ЦК України при вирішенні спору, оскільки в даному випадку спірні відносини виникли між власником житла та членом його сім`ї, а не наймачем. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2014 року без поважних на то причин, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved