Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 18.10.2007 її батьком [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Зубченко Л.С., реєстровий № 8696, посилаючись на те, що 30.01.2015 помер її батько, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та дізналась про наявність спадкової справи та заповіту на ім'я іншого спадкоємця. Оглянувши текст заповіту, позивач одразу ж зауважила, що написи та підпис у тексті заповіту виконані не її батьком, літери не чіткі, сам напис зроблений із помилками, що свідчить про підробку підпису спадкодавця у заповіті, а також може свідчити, що у момент вчинення правочину її батько не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки через проблеми з алкоголем мав проблеми із здоров'ям, можливо у момент підписання заповіту перебував у тяжкому стані алкогольного сп'яніння, не міг розуміти свої дії та усвідомлювати в повній мірі своєї волі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, у судове засідання не з'явились, причини їх неявки визнані судом не поважними. Від третьої особи - державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер, за життя склавши заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 18.10.2007, на ім'я ї його дружини [PERSON], а в разі її смерті чи не прийняття нею спадщини - [PERSON]. Позивач [PERSON] вважає, що даний заповіт підписаний не її батьком, а в разі якщо і підписаний ним, то у стані, в якому він не міг керувати свої діями та усвідомлювати їх наслідки. За клопотання представника позивача у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності почерку та підпису [PERSON], виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. проф.. М.С. Бокаріуса. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 7399/7704, складеного 21.09.2016, підпис від імені [PERSON], а також рукописні записи, в примірнику заповіту від 18.10.2007, наданого безпосередньо державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. з матеріалів спадкової справи, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів самим [PERSON] під впливом внутрішніх збиваючих факторів природнього характеру, до яких можна віднести в тому числі хворобливий стан, стан сп'яніння, стан хвилювання тощо, тобто експертом наданий категоричний позитивний висновок про те, що рукописні записи виконані [PERSON]. З метою виявлення недієздатності [PERSON] в плані управління своїми вчинками і розуміння їх значення в момент вчинення правочину за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] у справі було призначено посмертну комплексну психолого-медичну експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса із залученням спеціалістів Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз. Для надання експертам медичної документації відносно [PERSON] судом було винесено ухвали, які направлені відповідним медичним установам. З Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 надійшла довідка про те, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], за даними наявної документації у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 100). За даними КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва медична карта амбулаторного хворого [PERSON] відсутня, довідка про смерть не видавалась, зі слів сімейного лікаря, амбулаторна карта знаходиться вдома (а.с. 104, 203). За даними Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою з 2002 року по 2015 рік не звертався, медична документація відсутня (а.с. 189). За даними Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» [PERSON] з 2002 року по 2015 рік за медичною допомогою до лікарні не звертався, під наркологічним диспансерним наглядом не перебував (а.с. 191) За даними Міського лікувально-консультативного центру Київської міської державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] за медичною допомогою в центр не звертались (а.с 201). Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса повернув матеріали цивільної справи без виконання експертизи та повідомив суд про те, що на даний час відсутня методика проведення комплексної посмертної психолого-медичної експертизи, з'ясування наявності чи відсутності у фізичної особи психічного розладу, здатного суттєво вплинути на усвідомлення особою своїх дій та здатність керувати ними виходить за межі компетенції експерта-психолога, об'єктом судової психологічної експертизи є психічно здорові особи, а питання, викладені в ухвалі суду, вирішуються експертом-психологом у відношенні живих фізичних осіб. Представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду було надано клопотання про зміну експертної установи для проведення посмертної комплексної психолого-медичної експертизи, однак в судовому засіданні представник позивача своє клопотання не підтримав. Відповідно до положень ст.. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 225 ЦК України встановлені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Так, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ані позивачем [PERSON], ані її представником [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження, що [PERSON] в момент підписання оскаржуваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, зібрані у справі докази не дають суду підстав припускати цей факт, а експертиза з цього питання не була проведена. За таких обставин, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно положень ст.. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються лише особі, на користь якої ухвалено судове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed