Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2000 роках позивач розпочала будівництво виробничого будинку з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиься за адресою: Донецька область, Покровський район, автошлях Михайлівка-Селидове-Курахове 23 км.+300 м. ліворуч. На підставі рішення виконавчого комітету Новоселидівської сільської ради від 18.05.2012р. [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В результаті переїзду позивачки, оригінал свідоцтва про право власності на вищезазначений комплекс споруд було втрачено, що з`ясувалось лише коли [PERSON] звернулась до місцевих органів для зміни цільового призначення землі. Позивач зверталась до Курахівської міської ради з приводу видачі дублікату правовстановлюючого документу. Згідно довідки Курахівської міської ради, повідомлено про неможливість надати дублікат, а так само завірену належним чином копію, оскільки воно було втрачено. Оскільки позивач є власником виробничого будинку з господарськими спорудами та будівлями, але не має змоги розпоряджатися власним майном, що і є приводом для звернення до суду. У судове засідання позивач, представник позивача та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд судового засідання без участі представника відповідача. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [PERSON] є власником комплексу будівель та споруд у складі: операторська АЗС літ А загальною площею 38,21 кв.м.; ємність палива1х3 літ. В; ємність ЗВГ літ. Б; колонка літ. Г., що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.05.2021. Згідно довідки про надання інформації Курахівської міської ради від 18.10.2021 за № 01-24/5689 повідомлено про неможливість надати дублікат, а так само завірену належним чином копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки воно було втрачено. Відповідно до правил ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру , жилий будинок або будь-яке інше приміщення. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Отже, суд приходить до висновку, що у випадках, коли вимога про визнання права власності є передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети позову, а саме, отримання офіційного підтвердження свого права відповідними правовстановлюючими документами, задля реалізації абсолютних прав на спірне майно, суд не повинен відмовляти в задоволенні такого позову з тих підстав, що відповідачі не претендують та не оспорюють право власності позивача, щодо нерухомого майна. Звернення його до суду з даним позовом є єдино вірним та можливим для позивача способом вирішення питання щодо поновлення правовстановлюючого документу. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved