Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» (далі - СК) про стягнення страхового відшкодування, моральної та матеріальної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на її користь 17169,18 грн страхового відшкодування та матеріальних збитків, 8000,0 грн моральної шкоди та сплачений судовий збір. Позовна заява обґрунтована тим, що СК в порушення умов договору страхування не виплатив усю належну [PERSON] суму відшкодування, чим завдало також матеріальної і моральної шкоди. Вважає, що сума, яка підлягала виплаті за страховим випадком, повинна становити не 3356,80 грн, а 17800,0 грн. Тому, з урахуванням отриманої виплати просить стягнути 14443,20 грн - страхової виплати. Крім того, просить стягнути з відповідача 50% вартості придбаного осушувача, а саме 2725,98 грн, а також 8000,0 грн моральної шкоди через неналежне виконання СК зобов`язання за договором і сплачений судовий збір у розмірі 2270,0 грн. Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито провадження і розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу. Від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зокрема з правомірності виплати страхового відшкодування у сумі 3356,80 грн. При цьому, посилається на положення Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 01.10.2013, код правил - 004 (далі - Правила 004), які є невід`ємною частиною договору страхування, підписаного позивачкою. Проти задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди заперечує, оскільки не доведено у чому полягає нанесена моральна шкода і СК виконало свої зобов`язання за договором. Також зазначає, що відсутнє обґрунтоване пояснення щодо підстав для стягнення 50% вартості кліматичної техніки. Також до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. 06.06.2020 між СК та [PERSON] укладено договір комплексного страхування майна, тварин та відповідальності за програмою «Садиба» № 004/009/002-0088764/06МГ (далі - Договір). У пункті 2 Договору зазначено, що сторони уклали його, зокрема, на підставі Правил 004, що діє у редакції на дату укладення Договору та є невід`ємною частиною Договору. Згідно з погодженими умовами договору, і це визнається сторонами, ринкова вартість застрахованого майна становить 303595,0 грн, страхова сума визначена у розмірі 60000,0 грн, франшиза - 200,0 грн, ліміт відповідальності страховика за внутрішнім і зовнішнім оздобленням будівлі - 30 % від страхової суми, що становить 18000,0 грн. Таким чином, суд установив, що має місце страхування майна в частці, коефіцієнт пропорційності - 19,76 % (60000,0 грн / 303595,0 грн), із застосуванням якого, своєю чергою, не погоджується позивачка. 24 червня 2020 року мав місце страховий випадок і в наслідок повені було затоплене застраховане нерухоме майно позивачки. [PERSON] стверджує, що починаючи з 25.06.2020 щодня дзвонила на гарячу лінію й особисто приходила до місцевого представництва СК з метою зафіксувати страховий випадок і вимагати вжиття відповідачем заходів, передбачених Договором. Проте жодних доказів цього не надає. Водночас, з наявної у матеріалах справи заяви позивачки про здійснення страхової виплати від 03.07.2020 (а. с. 21) убачається надсилання такого документа на адресу СК. Відповідно до наявної у справі копії акта огляду пошкодженого майна (а. с. 23) незалежний експерт за дорученням відповідача 08.07.2020 оглянув будинок позивачки та установив наявність пошкоджень у наслідок підтоплення, перелік яких із 7 пунктів наведено у цьому акті. Відповідно до змісту страхового акта, розрахунку страхового відшкодування та додатку до розрахунку (а .с. 24-26) СК визначила суму до відшкодування за страховим випадком у розмірі 3356,80 грн на підставі таких розрахунків: коефіцієнт пропорційності - 19,76% (60000,0 грн / 303595,0 грн); ліміт відповідальності страховика - 18000,0 грн. (60000,0 грн * 30%); визначення розміру матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту - 3556,80 грн. (18000,0 грн * 19,76 %); остаточна сума до виплати з урахуванням франшизи - 3356,80 грн. Водночас, позивачка з таким розрахунком не погоджується, вказує, що у Договорі відсутні положення про застосування коефіцієнта пропорційності. Надала суду копію матеріалів замовленого у приватного експерта (сертифікованого) розрахунку вартості відшкодування завданих будинку збитків (а. с. 27-34). Згідно з цим розрахунком відшкодування завданих будинку в наслідок повені збитків становить 56254,0 грн. Водночас, відповідач розміру прямих (реально) завданих повінню збитків не визначав, доказів цього суд не надано. Таким чином, зважаючи на ліміт відшкодування у розмірі 18000,0 грн., позивачка вважає, що СК зобов`язана була їй виплатити відшкодування у розмірі 17800,0 грн (з урахуванням франшизи), проте протиправно виплатила лише 3356,80 грн. З урахуванням виплаченої суми, просить суд стягнути решту - 14443,20 грн. Також, на підтвердження вимог про стягнення 50% вартості придбаного для подолання наслідків повені осушувача надала копію видаткової накладної на суму 5451,96 грн (а. с. 35). Стверджує, що через несвоєчасне реагування зі сторони СК з 24.06.2020 не могла усувати наявні від повені пошкодження, оскільки це дало б відповідачу підстави занизити реальний розмір збитків. Через це зазнала моральних страждань, хвилювань, а тому просить стягнути 8000,0 грн моральної шкоди. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, суд виходить з такого. Згідно з статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 988 ЦК України визначено, що до обов`язків страховика віднесено, зокрема, вжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку; здійснення страхової виплати у строк, встановлений договором, у разі настання страхового випадку. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 17 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Так само, відповідно до пункту 8.9 Правил 004, які є невід`ємною частиною Договору (п. 2), визначено, що, якщо страхова сума, зазначена в договорі страхування, менша дійсної вартості майна (страхування в частці) на момент настання страхового випадку, то Страховик виплачує страхове відшкодування в такому ж співвідношенні до розміру збитку, як страхова сума, що зазначена в договорі страхування, співвідноситься до дійсної вартості такого майна. Як установлено вище, коефіцієнт вказаного співвідношення у цьому випадку визначено 19,76 %. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивачки на необізнаність вказаних положень Правил 004 визначення страхової суми, оскільки такі діють з 2013 року і підписавши Договір, вона на них погодилась. Водночас, суд вважає, що СК здійснила страхову виплату позивачці не у повному обсязі, з огляду на таке. З указаних положень Правил 004 і ч. 17 статті 9 Закону України «Про страхування» убачається, що страхове відшкодування виплачується у відповідному відсотковому співвідношенні саме до розміру збитку, а не до установленого ліміту відшкодування. Тоді як ліміт відшкодування - граничний розмір страхового відшкодування, тобто сума, більшу за яку страховик не зобов`язаний виплачувати. У вказаних Правилах 004 не зазначено, що Страховик виплачує страхове відшкодування в такому ж співвідношенні до установленого ліміту відшкодування, як страхова сума, що зазначена в договорі страхування, співвідноситься до дійсної вартості такого майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що страхове відшкодування позивачці повинне бути розраховане у наступному порядку: коефіцієнт пропорційності - 19,76% (60000,0 грн / 303595,0 грн); розмір збитку у результаті страхового випадку - 56254,0 грн (визначено експертом на замовлення позивачки, а відповідач не визначав); визначення розміру страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту - 56254,0 грн * 19,76 % = 11115,79 грн; остаточна сума до виплати з урахуванням франшизи - 10915,79 грн. При цьому, оскільки визначений розмір страхового відшкодування в сумі 11115,79 грн не перевищує установлений у Договорі ліміт страхового відшкодування на суму 18000,0 грн, то і підстав для застосування цього ліміту суд не вбачає. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням виплачених відповідачем коштів у розмірі 3356,80 грн, стягненню з СК підлягає 7558,99 грн (10915,79 - 3356,80). Своєю чергою, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з СК 50 % вартості придбаної кліматичної техніки у сумі 2725,98 грн, оскільки вказане не передбачено Договором, а позивачка придбала осушувач повітря для ліквідації наслідків повені, яка мала місце не з вини відповідача. Суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що вона змушена була придбати відповідний побутовий прилад через тривалу відсутність представників відповідача для фіксації страхового випадку, оскільки факт звернення до СК у період з 25.06.2020 до 03.07.2020 нічим не підтверджено, а сам прилад придбано лише 05.07.2020. Відповідно до п. 6.4.7 Договору Страховик звільняється від виплати непрямих збитків, у тому числі моральної шкоди. Водночас, вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000,0 грн, суд виходить з такого. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, враховується, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з установленого порушення відповідачем цивільно-правового договору. При цьому, суд враховує відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди. Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування мав особливе значення для позивачки, оскільки від цього залежали терміни і можливості повернення до звичайного життя, усунення наслідків стихійного лиха, проте через неналежне виконання умов договору страхування з боку СК ці терміни значно збільшились, особа змушена була хвилюватись щодо неотримання належних їй сум страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у цій частині і стягнення з відповідача 3000,0 грн моральної шкоди. Підсумовуючи викладене, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7558,99 грн - страхового відшкодування та 3000,0 грн - моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка під час подання позову до суду сплатила 2270,0 грн судового збору. При цьому, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1816,0 грн, тобто по 908,0 грн як за дві позовні вимоги: майнового (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) характеру і немайнового характеру (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі: 740,29 грн. 399,79 грн (7558,99/17169,18*100=44,03 %, 908*44,03%=399,79 грн) + 340,50 грн (3000/8000*100=37,5 %, 908*37,5 %=340,5 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial