Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, просить визнати рухоме майно, в рівних частках, яке придбано у період знаходження у зареєстрованому шлюбі, та визнати нею право власності на 1/2 квартира [ADDRESS]. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечував проти передачі у власність позивачу квартири 1/2 квартира [ADDRESS]. Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розподілити майно подружжя відповідно до заявлених вимог. Відповідач просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, представлені докази, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2006 року у Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1466. Також судом встановлено, що між сторонами існував майновий спір. -За час перебування у шлюбі сторонами набуто право власності квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2013 року, посвідченого приватним Одеської міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №544. В реєстрі прав власності на нерухоме майно права на зазначену квартиру зареєстровано 22 лютого 2013 року. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 лютого 2013 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Таким чином, оскільки право власності на квартиру сторони набули під час перебування у зареєстрованому шлюбі, суд вважає це майно набутим спільно подружжям, тому відносить до їх складу майна, що належить їм на праві спільної власності. Беручи до уваги, що право власності на квартиру набуто у період перебування у шлюбних відносинах, підстав вважати це майно особистою приватною власністю однієї із сторін судом не виявлено, тому у відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України стосовно спірного майна у сторін виникло право спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини ти чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд виходить з того, що сторони є вільними у визначенні способу поділу спільного майна, набутого під час шлюбу, якщо щодо такого варіанту поділу між ними досягнуто домовленості та це не порушує прав та інтересів інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позову [PERSON], що оцінюється як доказ досягнення між сторонами консенсусу щодо способу поділу спільного майна, беручи до уваги, що судом не виявлено свідчень того, що такі дії суперечать закону або/та зачіпають прав та законних інтересів інших осіб, суд не вбачає перешкод для врахування таких спільних дії позивача та відповідача. Таким чином, виходячи з встановлених обставини по справі, суд має визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS],. Обраний варіант поділу враховуватиме інтереси сторін, не порушуватиме їх права та законних інтересів. Законні підстави для задоволення позову з варіантом поділу спільного майна подружжя, узгодженого сторонами, є наявними. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved