Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати договір дарування 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 30 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н. М (реєстраційний № 306) недійсним. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] від 30 квітня 2020 року. В позові посилається на те, що уклавши 30 квітня 2020 року договір дарування 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] припустилась помилки, оскільки мала намір укласти договір довічного утримання на користь третьої особи - свого брата, [PERSON] . Умови договору довічного утримання [PERSON] відмовилась виконувати, і тільки після звернення до нотаріуса, позивач дізналась, що підписала договір дарування. Зрозумівши, якої вона припустилась помилки, розуміючи, що це її єдине житло, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки вирішити питання мирним шляхом відповідач відмовилась. Ухвалою судді від 22 червня 2020 року позовну [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги приватний нотаріус Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Наталія Михайлівна про визнання договору дарування недійсним залишено без руху. Ухвалою судді від 10 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 24 вересня 2020 рокузакрито підготовче засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , належала позивачу на праві особистої приватної власності: 7/8 часток на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Крошівницького міського нотаріального округа Кіровоградської області Звіздун Н.К. від 31 липня 2019 року за реєстровим №540, право власності на 7/8 часток квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 липня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округа Кіровоградської області Звіздун Н.К. номер запису про право власності 32625766; реєстраційний номер об`єкта 1884141035101; 1/8 частка квартири належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округа Кіровоградської області Звіздун Н.К. 27 січня 2020 року за реєстровим №40, право власності на 1/8 частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округа Кіровоградської області Звіздун Н.К., номер запису про право власності 35201628; реєстраційний номер об`єкта 1884141035101. 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н. М. посвідчено договір дарування 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №306, укладений між [PERSON] та [PERSON] /а.с.5-7/. Відповідно до умов договору дарування [PERSON] , передала (подарувала) у власність 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , хоча мала намір укласти договір довічного утримання на користь третьої особи - свого брата, [PERSON] . Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА №624979, йому протипоказані значні фізичні навантаження, робота на висоті, біля води, вогню та рухомих механізмів, робота пов`язана з тривалою ходою, праця, що потребує чітких координованих рухів, а тому потребує постійного догляду сторонньої особи. Брат позивача - [PERSON] є інвалідом третьої групи, за загальним захворюванням, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААШ за № 178238 від 14.05.2014 року та копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 624979/а.с. 8 та зворотна сторона/. 05 червня 2020 року відповідач зібрала свої речі і припинила догляд за [PERSON] , повідомивши, що в неї змінились обставини і надалі здійснювати догляд вона не має змоги. Відповідно до ст. 746 Цивільного кодексу України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання(догляду), на праві спільної сумісної власності. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обов`язок перед відчужувачем є солідарним. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. Відповідно до ст. 636 Цивільного кодексу України: договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, якавстановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або Законом чи не випливає із суті договору.З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Отже, наявність чи відсутність помилки, тобто неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи. У момент укладення оспорюваного договору дарування позивач неправильно сприймала фактичні обставини правочину з огляду на потребу у догляді за хворим братом, відсутність іншого житла, фактичної передачі квартири між сторонами не відбулося, а позивач продовжує проживати у спірній квартирі, відповідач є для неї абсолютно чужою людиною, якій вона, ні за яких обставин, не мала наміру дарувати 1/2 частину своєї квартири. Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 676/2131/16-ц. Отже, позивач помилилася щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між сторонами, спірне майно є її єдиним житлом, вона залишилась проживати у спірному майні, відтак, вказане свідчить про відсутність фактичної передачі обдарованому дарунку за оспорюваним договором дарування, тому є всі підстави для визнання недійсним спірного договору дарування в порядку статті 229 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх здоволення, про що вказала в заяві особисто/а.с. 25/, суд приходить до висновку щодо задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 203,717,636 ЦК України, та

Outcome: approved