Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши, що після розірвання шлюбу між сторонами на її утриманні залишилося двоє дітей - неповнолітня [PERSON], [INFO] та повнолітня донька з інвалідністю - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.02.2016 року на утримання обох дітей, котрі на той час були неповнолітніми, з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення найстаршою донькою повноліття. Рішенням Ріпкинського районного суду від 29.11.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на користь старшої дитини, яка досягла повноліття, в розмірі 800 грн. щомісячно. Приймаючи до уваги, що на день звернення [PERSON] до суду, потреби дітей значно зросли, як зросли і витрати на комунальні послуги та продукти харчування, а також у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», позивач, посилаючись на ст.ст.180-183 СК України, просить змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів, а саме стягувати їх не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, в розмірі ? частки доходу [PERSON] на обох дітей, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги, пояснивши, що вона отримувала виконавчий лист за першим судовим рішенням, але не зверталася до ДВС з метою примусового виконання рішень суду від 17.02.2016 року та 29.11.2017 року, оскільки [PERSON] добровільно сплачував стягнуті з нього аліменти в твердій грошовій сумі, перераховуючи кошти на банківську картку позивача. Згідно обох судових рішень [PERSON] сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки 500 грн. щомісячно, і на утримання повнолітньої доньки 800 грн. щомісячно, однак останні три місяці він аліментів не сплачує. У зв'язку із щорічним підвищенням прожиткового мінімуму для дітей та непрацездатних осіб, розмір аліментів відповідно змінюється, що тягне за собою необхідність для [PERSON] кожного року звертатися до суду із заявами про збільшення розміру аліментів. Державна соціальна допомога, яку отримує повнолітня донька позивача, не покриває всіх її потреб і вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для забезпечення належних умов проживання доньки. Крім того, неповнолітня дитина позивача навчається у ЗОШ смт.Ріпки і Ріпкинській школі мистецтв, що тягне за собою додаткові витрати на оплату навчання і харчування, а також щоденний проїзд дитини до освітніх закладів з смт.Ріпки-1 до смт.Ріпки. В свою чергу, відповідач не приймає участі в додаткових витратах на дітей. У листопаді 2018 року позивач була офіційно попереджена про можливість звільнення з роботи в Ріпкинській ЦРЛ у зв'язку із скороченням штату працівників, що може поставити у вкрай скрутне становище сім'ю [PERSON] Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали з тих підстав, що [PERSON], за виключенням останніх трьох місяців, регулярно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання обох дітей, а тимчасове виникнення заборгованості обумовлено складним матеріальним становище відповідача, зокрема відсутністю офіційного доходу і наявністю на утриманні іншої малолітньої дитини в новій сім'ї відповідача. Крім того, вимоги позивача щодо зміни способу стягнення аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки [PERSON] не звертала судових рішень до примусового виконання, а Ріпкинський районний суд 29.11.2017 року вже приймав рішення про часткове задоволення її позову до того ж відповідача і з тих же підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Частиною 2 ст.181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В судовому засіданні встановлено і сторони не оспорюють той факт, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.02.2016 року по справі № 743/117/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх на той час доньок [PERSON] і [PERSON], в твердій грошовій сумі, у розмірі по 500 грн. щомісячно. З матеріалів цивільної справи № 743/117/16-ц вбачається, що позивач [PERSON] отримувала виконавчий лист про стягнення аліментів, однак не звертала його до виконання. Матеріалами справи № 743/1441/17 підтверджується, що 23.10.2017 року [PERSON] зверталась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів стягнутих з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до 1000 грн. щомісячно, а також стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON], в розмірі 1000 грн. щомісячно. Рішенням суду від 29.11.2017 року в задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів стягуваних на неповнолітню доньку було відмовлено з тих підстав, що позивач не довела зміни матеріального становища відповідача та інших істотних умов, визначених ст.ст.182-184, 192 СК України. Цим же рішенням вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину було задоволено частково і стягнуто з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісяця. Вимоги позивача про стягнення аліментів в єдиній частці від заробітку відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не ґрунтуються на законодавстві з огляду на те, що за змістом цих вимог [PERSON] просить стягувати аліменти одночасно на неповнолітню дитину, для якої законами про державний бюджет щорічно визначається прожитковий мінімум, а також на повнолітню особу. Крім того, суд враховує що на день ухвалення рішення, частина обставин на які посилалася позивач, відпали. Так, в судовому засіданні 30.11.2018 року [PERSON] пояснила, що за нею збережено робоче місце в Ріпкинській ЦРЛ і вона не підпадає під скорочення. З матеріалів справи вбачається, що позивач працює молодшою медичною сестрою операційного відділення Ріпкинської ЦРЛ та упродовж січня-червня 2018 року отримувала заробітну плату в розмірі від 3723 грн. до 3929 грн. щомісячно. Повнолітня непрацездатна донька позивача упродовж травня 2017 року - вересня 2017 року отримувала державну соціальну допомогу як інвалід І групи в розмірі від 1312 грн. до 1968 грн., а починаючи з жовтня 2017 року і по день ухвалення рішення по справі розмір цієї допомоги становить 2178 грн. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь [PERSON], сукупно становить 1300 грн. на місяць. Суд приймає до уваги визнані сторонами факти, зокрема, що відповідач не має офіційного джерела здобуття засобів до існування і проживає без реєстрації шлюбу в родині, де виховується малолітня дитина. Судом враховується, що відповідач після припинення шлюбних відносин з позивачем, в цілому добросовісно і добровільно виконував судові рішення по сплаті аліментів на утримання обох доньок. Разом з цим, суд відхиляє твердження відповідача в тій частині, що малолітня [PERSON], [INFO], доводиться йому рідною донькою, а також посилання на те, що [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] так як вказані обставини не підтверджено належними і допустимими засобами доказування. За змістом доводів позивача, основною причиною звернення [PERSON] до суду є інфляційні процеси, підвищення розміру плати за спожиті комунальні послуги, підвищення цін на продукти харчування, необхідність нести додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки пов'язані з навчанням дитини в загальноосвітній і музичній школах, проїзд до навчальних закладів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] обумовлені передусім необхідністю нести додаткові витрати на неповнолітню дитину. В той же час, порядок стягнення додаткових витрат на утримання дитини (викликаних особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) врегульовано ст.185 СК України. Надаючи оцінку твердженням позивача щодо необхідності кожного року звертатися до суду із заявою про збільшення розміру стягуваних аліментів, суд враховує, що положеннями ч.2 ст.184 СК України передбачено, що розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Приймаючи до уваги, що суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог та з урахуванням правових підстав, викладених в позовній заяві, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed