Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 05 липня 2011 року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.12.2015 року із відповідача на утримання вказаної дитини стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Станом на дату подання позову змінилась економічна ситуація в країні, окрім того позивач втратила роботу, а тому її заощаджень, а також сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 640 грн., не достатньо для належного матеріального утримання дитини. [PERSON] хоч і перебуває на утриманні матері, але і зі сторони батька також потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі є працездатною здоровою людиною, працевлаштований та отримує постійний заробіток, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останньої. Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмові заяви сторін по справі розглядає справу за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-СР №252115 від 13.07.2017 року, [PERSON] народилася 05.07.2011 року, а її батьком зазначений [PERSON]. Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.12.2015 із відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд вважає доведеним обовязок відповідача по утриманні своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді вказаної справи, суд враховує матеріальне становище відповідача, оскільки відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим, а тому може і зобовязаний надавати допомогу на утримання своєї дочки у розмірі, який буде достатнім для нормального забезпечення її життя, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище відповідач суду не надав. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~ Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З матеріалів справи судом вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про зміну розміру аліментів у звязку із погіршенням свого матеріального стану, окрім того відповідач проти задоволення позову не заперечував, а отже визнав свою змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим та таким, що буде відповідати інтересам сторін та дитини За вказаних обставин, з метою недопущення порушення прав позивача та належного здійснення виконавчого провадження суд вважає за необхідне виконавчий лист виданий Зололтоніським міськрайонним судом Черкаської області від 15.12.2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, справа №695/2746/15-ц, провадження №2/695/1275/15 повернути на адресу суду. Разом із тим, суд враховує, що відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином вимога позивача про зміну розміру аліментів саме з дати подачі позову до суду не може бути задоволена та в цій частині підлягає відмові. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: partial