Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка [PERSON], який помер 03 травня 2018 року в м. Донецьк. Вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Посилаючись на вищевикладене, заявник просила встановити факт смерті [PERSON], яка настала 03 травня 2018 року в м. Донецьк. Заявник [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу за її заявою про встановлення факту смерті [PERSON] без її участі. Представник заінтересованої особи Гадяцького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області направив заяву про можливість розгляду справи без його участі. У відповідності до вимог ст. ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 14 від 03.05.2018, виданого у ГУ «Донецька клінічна лікарня ст. Донецьк», [PERSON], [INFO], помер 03 травня 2018 року, місце смерті м. Донецьк. У відповідності до свідоцтва про смерть серії ДНР № 094242, [PERSON] помер 03.05.2018 в м. Донецьк. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, померлий [PERSON] дійсно являвся чоловіком заявника [PERSON] Судом встановлено, що заявнику [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 03 травня 2018 року в м. Донецьк, у звязку з невідповідністю наданого нею документу, а саме свідоцтва про смерть ДНР № 094242 від 03.05.2018, виданого Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР, вимогам, визначеним наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті». Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 2 ч. 1 ст. 17 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Документи, що містяться у справі, зокрема, копія лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території України, підтверджують факт смерті [PERSON], незалежно від того, яким закладом видане це свідоцтво та дати його видачі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті чоловіка. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті чоловіка [PERSON] на тимчасово окупованій території, що дасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Outcome: approved