Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2007 року по 21 лютого 2012 р. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька [PERSON] являється інвалідом та отримує державну соціальну допомогу як дитя-інвалід. Для її лікування та реабілітації постійно потрібні кошти, які [PERSON] не в змозі надати, оскільки здійснює догляд за хворою донькою. А тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1000 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити по вищевикладеним мотивам та додала, що вона не має змоги працювати, доглядає за хворою дитиною. Проживає разом з донькою на 2206 грн. 80 коп. соціальної допомоги дитині-інваліду та аліменти в сумі 400 грн., щомісячно, які сплачує відповідач. Спільна дитина з відповідачем потребує постійного лікування, на яке в неї відсутні необхідні додаткові кошти. На ті кошти, які вона отримує не можливо забезпечити спільній з відповідачем дитині якісного лікування, харчування. Із-за відсутності необхідних коштів для проведення курсу нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування в м. Трускавець в 2015 році, вона була змушена звертатись за допомогою до небайдужих людей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та показав, що сплачувати додаткові витрати на дитину він не має змоги, оскільки не працює, має на утриманені із співмешканкою спільну дитину, якій виповнилось 10 місяців. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз положень статті 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити існування особливих обставин, які зумовлюють необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лиш при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]). Відповідно виконавчого листа від 11.05.2012 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 21.02.2012 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сторони проживають окремо. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 49 від 15.03.2016 року, [PERSON], [INFO], затвердженої головою ЛКК, остання перебуває на інвалідності з 2009 року, обмежена до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, здобутті освіти. [PERSON] потребує відновної терапії два, три рази на рік, профілактичних заходів та медичного обстеження два рази на рік, три-чотири рази психологічної та педагогічної корекції, два-три рази ерготерапії, кінетотерапії два-три рази на рік, лікувального масажу три-чотири рази на рік, лікувальної фізкультури постійно. [PERSON] разом з позивачкою мешкають в [ADDRESS] в яких лікувальні заклади, які б змогли надати реабілітаційні заходи, рекомендовані ЛКК - відсутні. Тому, для реалізації реабілітаційних заходів позивачка із хворою донькою змушена витрачати додаткові кошти, на проїзд до лікувальних установ, проживання, харчування. Сума 2206 грн. 80 коп. соціальної допомоги дитині-інваліду [PERSON], яку отримує позивач та аліменти в сумі 400 грн., які сплачує відповідач, явно не в змозі забезпечити потреби в коштах на лікування [PERSON], оскільки мати - [PERSON] не працює, а реабілітаційні заходи необхідно проводити по декілька раз на рік. Відповідно виписки з історії хвороби [PERSON], [INFO], остання проходила 1-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавець з 19.10.2015 р. по 31.10.2015 р.. Відповідно вказаної виписки хвороб, [PERSON] рекомендовано реабілітаційні заходи та повторний курс реабілітації в МКВЛ м. Трускавець. Відповідно ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На кожного з батьків покладається однаково відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Доводи відповідача про те, що він немає можливості сплачувати додаткові витрати на дитину є необґрунтованими, оскільки це не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати додаткові витрати на неповнолітню дитину, які необхідні для її лікування. На підставі викладеного,

Outcome: approved