Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та пояснила, що 01 січня 2012 року позивачка позичила відповідачці гроші в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США під 5 % річних, які вона пообіцяла повернути влітку на першу вимогу, про що вона написала розписку. 24 лютого 2016 року позивачка сповістила відповідачку листом про необхідність повернення грошей, які вона отримала особисто 03 березня 2016 року. Однак, отримавши вимогу відповідачка не виконала свій обов'язок по поверненню грошей у визначений законом строк. Через це позивачка змушена звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON] основний борг в сумі 25340 грн. та проценти за користування грошима в сумі 5470 грн. 65 коп., а всього 30810 грн. 65 коп., тобто в еквіваленті по офіційному курсу долара США станом на 25.04.2016 року згідно якого один долар США дорівнює 25,34 грн., стягнути судові витрати. Відповідачка позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Визнала, що дійсно позичила 1000 доларів США у позивачки та написала розписку, копія якої долучена до справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розписки, [PERSON] позичила у [PERSON] 01.01.2012 року 1000 доларів США під 5% які зобов'язалась повернути влітку. В судовому засіданні відповідачка розписку та отримання грошей не заперечувала як не заперечувала сповіщення листом про необхідність повернення грошей та факт невиконання умов договору. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25 серпня 1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Згідно ч. 1, ч.2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс долара США на стан 10.06.2016 року становить 25,0 грн. за один долар США. Отже, відповідачка зобов'язана повернути за договором позики основний борг в сумі 1000 доларів США, що в еквіваленті становить 25 000 грн.(1000 доларів х 25,0 грн. = 25 000 грн.) Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором,(ч.1 ст.1048 ЦК України). При цьому Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст.1046 - 1048 ЦК України. Враховуючи, що сторони не відносяться до суб'єктів на яких поширюється дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (не є учасником ринку фінансових послуг), вимога позивачки про стягнення процентів за користування позикою є правомірно. Таким чином, крім повернення основного боргу, відповідачка має сплатити позивачці 5 процентів річних за користування грошима згідно умов договору, що становить 215,89 доларів США. Розрахунок виглядає наступним чином: 1000 дол. США х 5 % : 365 х 1576 днів (дні користування грошима з 01.01.2012 року по 25.04.2016 року)=215,89 доларів США. 215,89 доларів х 25,0 грн. = 5397,25 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: сплачений позивачем судовий збір та витрати на правову допомогу. Виходячи з ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах «розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Представницею позивачки надана квитанція на оплату юридичних послуг які надані нею в якості фахівця в галузі права позивачеві на суму 2000 грн., однак розрахунок витрат на правову допомогу які можуть бути стягнуті з відповідачки виглядає наступним чином: Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», мінімальна заробітна плата з 01.05.2016 року становить 1450 грн. Отже щохвилинно витрати на правову допомогу розраховуються: 1450 х 40% : 100 = 580 грн./ год : 60 хвл.= 9, 67 грн.\\хвл. Згідно журналів судового засідання участь представника позивача в судовому засіданні зайняла: 1)19.05.2016 року - 11 хвл. Витрати становлять: 11 хвл. х 9,67 грн. = 106,37 грн., 2)10.06.2016 року - 05 хвл. Витрати становлять: 9,67 грн. х 5 = 48,35 грн. Таким чином, витрати на правову допомогу за участь в судовому процесі складають: 106,37 грн. + 48,35 грн. = 154,72 грн. Враховуючи, що обґрунтованого розрахунку витрат щодо інших юридичних послуг наданих представником позивачеві, тобто підготовки позовної заяви, тощо, не надано, вони не можуть бути стягнуті з відповідача.

Outcome: partial