Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду неповнолітньої дитини за кордон у будь - які країни на відпочинок без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.10.2010 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вона має намір вивезти доньку за кордон на відпочинок. Для перетинання кордону необхідний дозвіл батька-відповідача по справі, однак він чинить перешкоди, не даючи свій дозвіл на виїзд. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач у вихованні дитини участі не приймає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, просить задовольнити , проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Судові повістки , надсилались за адресою зазначеною в позові, однак поштові конверти повернулись до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання, або неявка адресата за отриманням. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважаних причин. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.04.2006 року позивачка вступила в шлюб із [PERSON], в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Участі у вихованні дитини відповідач не приймає. Позивачка має намір вивезти доньку за кордон на відпочинок. Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідач не надає дозволу на вивіз дитини за кордон, мирним шляхом дане питання урегулювати не є можливим. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно п. 2-1 Правил пересування державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі-батьки) та в їх супроводі або у супроводі осіб, уповноважених ними. Також, згідно п.п. 3 п. 2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а уразі, коли батьки не перебувають у шлюбі, - того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного із батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі та дитина проживає з позивачем, а відповідач з позивачем в поганих стосунках, принципово не дає дозвіл на виїзд дитини за кордон, суд приходить до висновку про надання позивачу дозволу оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон у будь - які країни на відпочинок без згоди батька терміном на один рік.

Outcome: approved