Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [PERSON] є її батьком. На даний час вона навчається на ІІ курсі в Полтавському університеті економіки і торгівлі на платній основі. Вартість навчання становить 16842 грн. Вона не працює і перебуває на утримання матері [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги, яку вона потребує на навчання не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON]М на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на час її навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в позові. Зазначила, що навчається на заочній формі навчання. На даний час не працює за станом здоровя, а тому самостійного заробітку не має. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Третя особа, [PERSON], позов [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно ст. 199 Сімейного Кодексу України(далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №012466 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м.Кременчука 28.04.1998. [PERSON] є студентом-заочником 2 курсу ВНЗ «Полтавський університет економіки і торгівлі», стипендію не отримує, що підтверджується довідкою ВНЗ «Полтавський університет економіки і торгівлі» від 17.03.2017 за №09/7-314740. Згідно договору, укладеного між ВНЗ «Полтавський університет економіки і торгівлі та [PERSON] строк надання освітньої послуги з 01.09.2016 по 31.03.2020; загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 16842, у тому числі за один навчальний рік 4700 грн.. [PERSON]проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. [PERSON] коштів на начання доньки не надає. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, позивачем не було надано суду доказів, які б підвереджували її потребу в отриманні матеріальної допомоги, зокрема доказів які б свідчили про вартість проживання, підручників тощо. Також, суд відзначає, що позивач навчається на заочній формі навчання і не надала суду доказів, які б підтверджували неможливість останньої отримувати самостійний заробіток. Також судом прийнято до уваги те, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed