Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 17 по вул. Преображенській, у будинку № 71 в м. Одесі та встановлення порядку виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення суду буде підставою для уповноваженого реєстраційного органу зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою відповідним рішенням. Позов мотивує тим, що 13 грудня 2001 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 листопада 2001 року, реєстраційний № 2-3459[ADDRESS] у будинку № 71, що знаходиться по вул. Преображенській в м. Одесі, зареєстрована за нею на праві власності. Разом з нею в квартирі з 06.03.2002 р. зареєстрований її повнолітній син відповідач - [PERSON] який з початку 2014 року за вказаною адресою не проживає. Позивачка неодноразово просила відповідача знятись з реєстрації за вказаною адресою у зв'язку з необхідністю сплачувати комунальні платежі за обслуговування квартири, та у зв'язку з її бажанням розпорядитися своїм майном на власний розсуд бо має намір покинути місце проживання в Україні виїхавши за кордон. Але відповідач вказані вимоги не виконав, посилаючись на те що в нього немає можливості та бракує часу займатись цим питанням. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду із вищезазначеним позовом. Позивач у судове засідання, представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся рекомендованою кореспонденцією, фактичну судову кореспонденцією за місцем проживання не отримав, про причину неявки суд не повідомив, у звязку з чим, суд ухвалив розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 листопада 2001 року, посвідченого державним нотаріусом третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстром № 2-3459. Право власності зареєстровано в порядку діючого на час придбання квартири законодавства, а саме в КП «ОБМТІ та РОН». Крім позивача в квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] та її чоловік [PERSON], що підтверджується довідкою - випискою з будинкової книги про склад сім'ї та прописку від 12.07.2017 р. вих. № 3599, виданою КП «ЖКС «Фонтанський». Дійсно, згідно акту сусідів багатоквартирного житлового будинку № 71 по вул. Преображенській в м. Одеса, посвідченого КП «ЖКС «Фонтанський» 27.07.2017 р. вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає більше року. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 20 жовтня 2017 р. [PERSON] яка зареєстрована за адресою: [INFO] також вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає з грудня 2014 року. Крім того, не отримання відповідачем судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, також свідчить про не проживання відповідача за вказаною адресою. Суд зазначає, що оскільки відповідач сином позивача, виниклі правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги щодо встановлення порядку виконання рішення суду є передчасною. Так, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» - повноваження щодо зняття з реєстраційного обліку осіб покладено на органи місцевого самоврядування. Отже, рішення суду про визнання особи як такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами, в позасудовому порядку. \~\~\~\~

Outcome: partial