Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 грудня 2012 р. Центральним відділом державної реєстрації м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 1972. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Дитина проживає разом з позивачем та фактично лише позивач несе всі витрати з його утримання. Дитина є інвалідом з дитинства - двубічна сенсоневральна туговухість ІІ-ІІІ ступені. Відповідач не регулярно надає кошти на утримання сина, до того ж їх не достатньо для забезпечення потреб дитини. У зв`язку із захворюванням дитини необхідні додаткові кошти на його утримання, розвиток та реабілітацію. Особливо дорого коштує навчання зі спеціальними викладачами. Оскільки відповідач не в повній мірі виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу, щомісяно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2018 року. В судове засідання представник позивача з`явилась, позовні вимоги підтримала за викладенеими в позові обставинами та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, та зазначив, що виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання дитини, що підтверджується відкритим картковим рахунком на який він перераховує кошти на утримання дитини починаючи з 30.10.2018 р. по березень 2019 р. перерахував 11 000 грн.., а тому доводи позивачки щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків є безпідставними. Також вказав, що він допомагає матеріально на утримання своєї доньки [PERSON] , [INFO] р. Представник відповідача зазначив, що у зв`язку зі сплатою в добровільному порядку коштів на утримання дитини, з боку відповідача відсутнє ухилення від сплати аліментів, що дає підстави для відмови в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 грудня 2012 р. Центральним відділом державної реєстрації м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 1972. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). На даний час позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідач в судовому засідання зазначив, що має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , однак будь-яких доказів, що підтверджують утримання останнім доньки до суду не надав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне, на підставі ст.184 СК України, стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням сплачених [PERSON] аліментів в період з 11.06.2018 р. по 27.05.2019 р.. На підставі ст.141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача стягуються на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі наведеного та,

Outcome: partial