Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 15.07.2006 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Ухвалою суду від 01.07.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. 05.08.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзвив на позовну заяву, копію якого [PERSON] одночасно направив позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 05.08.2019). [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що\~з позивачем дійсно не проживає близько чотирьох місяців і спільне господарство не веде, не заперечує проти розірвання шлюбу без надання строку на примирення. 28.08.2019\~на електронну\~адресу суду\~від представника\~позивача -\~адвоката Скрябіна\~О.М.\~надійшла заява\~про розгляд\~справи без\~участі позивача\~та її представника, позивач позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Враховуючи те, що сторони у підготовче засідання не з'явились, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, оскільки це не суперечить закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз?яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.07.2006 перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 113 СК України регламентовано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін,\~ а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112-113, 115 СК України,

Outcome: approved