Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що в період часу з 26 червня 1991 року до 9 липня 2009 року вона перебувала в шлюбі з відповіда-чем. Під час шлюбу вони придбали земельну ділянку площею 0,1225 га з кадастровим номе-ром [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жи-лого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS]. На цій земельній ділянці сторони побуду-вали житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Позивач вважає, що ці об'єкти не-рухомого майна були спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою Дніпровського ра-йонного суду м. Києва від 9 листопада 2005 року затверджена мирова угода, згідно з якою за [PERSON] визнано право власності на ? частку в житловому будинку, господар-ських будівлях та спорудах по [ADDRESS]. Не зважаючи на це, [PERSON] не дає ключі від вхідних дверей жит-лового будинку та не впускає до господарських будівель і споруд. Позивач позбавлена мож-ливості користуватись цими об'єктами нерухомого майна. Крім того, відповідач заперечує проти того, що [PERSON] має право на земельну ділянку. Тому вона просить суд усу-нути перешкоди у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спору-дами по [ADDRESS] шля-хом зобов'язання [PERSON] передати позивачу ключі від вхідних дверей житлового будинку та забезпечити доступ до господарських будівель і споруд; визнати за [PERSON] право власності на ? частку в земельній ділянці площею 0,1225 га з кадастровим номе-ром [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують по-зов. Вони додатково посилаються на те, що позивач має намір продати домоволодіння та земельну ділянку. Однак вона позбавлена можливості запросити покупців та показати їм ці об'єкти нерухомого майна. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд задовольнити позов. [PERSON] та його представник [PERSON] визнають позов. Адже відповідач не заперечує проти продажу домоволодіння та земельної ділянки. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задо-воленню з таких підстав. Встановлено, що 26 червня 1991 року сторони уклали шлюб. Ця обставина підтверджу-ється копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 червня 1991 року (а.с.9 т.1). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року (а.с.11 т.1) шлюб розірваний. 30 липня 2009 року позивач отримала свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9а т.1). 18 грудня 2015 року їй видано свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.223 т.2), на підставі якого прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». З копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.13-18 т.1) вбачається, що у 2005 році сторони побудували житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS]. 9 квітня 2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на це нерухоме майно [NUMBER] (а.с.24 т.1). Рішенням Великоолександрівської сільської ради №2527-82-VI від 23 січня 2015 року (а.с.210 т.2) [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей інди-відуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] були нажиті сторонами під час шлюбу. Ця обставина свідчить про те, що вказані об'єкти нерухомого майна були їх спіль-ною сумісною власністю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 листопада 2005 року (а.с.10 т.1) затверджена мирова угода, згідно з якою за [PERSON] визнано право власності на ? частку у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах. Право власності на іншу ? частку в цих об'єктах нерухомого майна визнано за відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч.1 ст.391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення пере-шкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З копії акту обстеження житлових умов (а.с.19 т.1) вбачається, що [PERSON] не на-дає позивачу ключі від вхідних дверей житлового будинку та перешкоджає їй у доступі до господарських будівель і споруд. [PERSON] позбавлена можливості користуватись цими об'єктами нерухомого майна. Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав ці об-ставини. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. З огляду на це суд вважає, що належить усунути перешкоди у користуванні позивачем житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача передати [PERSON] ключі від вхідних дверей житлового будинку та забезпечити доступ до господарських будівель і споруд. Встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділян-ку площею 0,1225 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначен-ням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки №52301069 від 29 січня 2016 року (а.с.235 т.2). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді ци-вільних справ», відповідно до положень ст.ст.81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про виз-нання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що в порядку поділу спільної сумісної власності за [PERSON] визнано право власності на ? частку в житловому будинку, господарських будівлях та спорудах. У такий спосіб до неї перейшло право власності на ? частку в земельній ділянці, на якій розташовуються ці об'єкти нерухомого майна. Однак [PERSON] не визнає за позивачем це право. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на ? частку в земельній ділянці площею 0,1225 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, госпо-дарських будівель та споруд, розташованій по [ADDRESS].

Outcome: approved