Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилалася на те, що 16 червня 2006 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2009 року шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина. 06.06.2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого народила доньку. Всі вони приживають однією сім'єю за адресою [ADDRESS], але позивач з сином [PERSON] за реєстровані за адресою [ADDRESS]. Весь цей час відповідач повністю не проявляє уваги до сина, не займається його вихованням, не телефонує, не забезпечує сина матеріально, та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про нього. Заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.01.2017 року становить 14 096 грн. 28 коп. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача та сам позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» та «Сумщина», в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської Прилипко З.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду висновок від 04.04.2017 року № 610/27.01-21 про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], яка працює вихователем групи продовженого дня в Сумській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 20 в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] два рази ходив в групу продовженого дня. Батька [PERSON] вона ніколи не бачила і від дитини про нього нічого не чула. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши учасників розгляду справи, допитавши свідка, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 13.03.2008 року, [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], а [PERSON] записана матір'ю, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 622.(а.с.8) Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2009 року (справа 2-1703/09) - шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 16.06.2006 року, було розірвано, та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина. Як встановлено в судовому засіданні, з доказів наданих позивачем відповідач дане рішення в частинні сплати аліментів не виконує та не надає матеріальної допомоги дитині. (а.с.10,11,12) 06.06.2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого народила доньку. (а.с.13,14) Згідно довідки КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 від 19.01.2017 р. №47 зазначено, що [PERSON] є учнем 3-В класу зазначеної школи. Батько учня, [PERSON], за весь період навчання дитини у школі не з'являвся жодного разу, у його вихованні участі не бере. (а.с. 9) Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до довідки Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру від 24.01.2017 року № 213 дитина [PERSON] зареєстрований разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), а приживають однією сім'єю разом з теперішнім чоловіком позивачки та її донькою за адресою [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 28.02.2017р. Таким чином, суд вважає, що відповідач не приділяє дитині належної уваги, не забезпечує її духовний та матеріальний розвиток, не забезпечує матеріально. Судом вивчався висновок Служби у справах дітей Сумської міської ради від 04.04.2017 року № 610/27.01-21 про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що відповідач не підтримує ніяких відносин з позивачкою та зовсім не бере участі у вихованні та розвитку дитини, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з нею, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує дитину. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, сестрою, та теперішнім чоловіком матері - [PERSON], якого називає «папа» за адресою: [ADDRESS], дитині створені належні умови для проживання, навчання та розвитку. Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК України та п. 16, 18 Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням ,визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини . Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні малолітнього сина не бере. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON], тобто ухиляється від їх виконання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в вихованні дитини, відповідачем суду не надано. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини, суд враховує також інтереси малолітньої дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов її нормального розвитку. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, суд приходить до висновків про доцільність позбавленні відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved