Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 03 жовтня 2012 року перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 15 червня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу відповідач надавав кошти на утримання доньки, однак в незначному розмірі, а згодом взагалі перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина проживає разом з матір`ю і знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на вказане, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки за минулий час, а саме: з 01.08.2019 по час подання зазначеного позову. 09 червня 2020 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] . Не погоджуючись частково з позовними вимогами, [PERSON] зазначив, що весь цей час матеріально допомагав своїй доньці, щомісяця сплачував аліменти в розмірі 816 грн. Тому, не заперечуючи щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки у заявленому позивачкою розмірі, просить суд врахувати його щомісячні виплати в розмірі 816 грн, починаючи з 01 серпня 2019 року по 08 травня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення справи не надавав. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії рішення Шосткинського міськрайонного суду від 15 червня 2016 року шлюб між сторонами по справі розірвано. /а.с.5/ Копією свідоцтва про народження підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . /а.с. 4/ Як вбачається з довідки, виданої КП ПВО «Енергія» від 25.07.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрована її донька - [PERSON] /а.с.7/ Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітньої дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Відповідач, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів лише просив врахувати вже сплачені ним кошти на утримання доньки. Так копіями чеків підтверджується, що відповідач, починаючи з травня 2019 року щомісяця надавав допомогу на утримання дитини в сумі 816 грн ( в серпні 2019 року - 1 836 грн), і на спростування вказаного доказів суду не надано. Отже, до стягянення з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини належить з 15 січня 2020 року по 31 травня 2020 року по 684 грн за кожен місяць, з 01 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття - 1500 грн щомісяця. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачена можливість стягнення аліментів за минулий час. Так, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась 01.08.2019 до Шосткинського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання спільної доньки, яка ухвалою суду від 12.11.2019 була повернута позивачу. Вказане свідчить про бажання позивача стягувати аліменти на утримання доньки, але жодним чином не доводить, що батько дитини ухилявся від їх сплати та не є доказом того, що відповідач був обізнаний про існування позову в суді і ігнорував вимоги позивача щодо сплати аліментів. Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями до відповідача та доказами ухилення останнього від сплати. Разом з тим, посилання позивача на те, що батько дитини перестав надавати допомогу на її утримання, спростовуються наданими відповідачем копіями чеків за період з 06.05.2019 по 08.05.2020 про переказ останнім щомісяця коштів на утримання доньки у сумі 816 грн (в серпні 2019 року - 1 836 грн). Отже, доводи позивача про ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини є необгрунтованими., а тому вимоги позову про стгянення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial