Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Позивач у позовній заяві зазначила, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який сторони розірвали 14.09.2005 року. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Ухвалою судді від 16 вересня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Збільшені позовні вимоги позивач підтримала у судовому засіданні та просила суд їх задовольнити. Вказала, що на даний час донька навчається в Київському університеті. Сама позивач є інвалідом 3 групи. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, нічим не допомагає та не приймає участі у її вихованні. Коштів на утриманні і навчання дитини не вистачає. Стан здоровя дочки задовільний. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнав у повному обсязі та погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі визначеному позивачем. Вказав, що він розуміє, що потрібно допомагати дочці. Підтвердив, що має задовільний стан здоров'я та зазначив, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позицію сторін по суті заявлених та збільшених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ № 002620 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 14.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 88 ( а.с. 6 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 012205 встановлено, що [PERSON] народилась 04 жовтня 1999 року у м. Городня Чернігівської області, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5 ). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 05.09.2016 року № 5524 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO], та має наступний склад сім'ї : донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сімї позивача та його матеріального становища, стану здоровя та матеріального становища дитини і відповідача, з огляду на відсутність у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі визначеному позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved