Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до прокуратури Волинської області, Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, їй на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 180 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та нежиле приміщення, приміщення СТО, складається з чотирьох боксів з обладнанням, офіс та підсобне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що слідчим управлінням УМВС України у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі № 20-109-09 від 17.06.2009 року за ознаками вчиненого злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 28.08.2009 року старший слідчий СУ УМВС України у Волинській області Чайка Ю.В. у вказаній кримінальній справі прийняла процесуальне рішення у виді постанови про притягнення як цивільного відповідача [PERSON], який являється її чоловіком. Крім того, 28.08.2009 року старший слідчий СУ УМВС України у Волинській області Чайка Ю.В. у вказаній кримінальній справі винесла постанову про накладення арешту на майно [PERSON] як цивільного відповідача у кримінальній справі про що склала відповідний протокол, у якому визначила перелік майна, яке підлягає арешту, а саме: земельна ділянка загальною площею 180 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], приміщення станції, а саме 4- бокси, підсобне приміщення та офісне приміщення все в спільній будові, авто підіймачі - 2шт., компресор - 1 шт., станок для перевірки дизельної апаратури - 1 шт., токарний станок - 1 шт., та відібрала від [PERSON] розписку про передачу на відповідальне зберігання описаного вище арештованого майна. В подальшому вищевказана кримінальна справа була скерована до Луцького міськрайонного суду з обвинувальним висновком стосовно [PERSON], якого вироком Луцького міськрайонного суду від 13.09.2010 року визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. В цивільному позові [PERSON] , в тому числі до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків відмовлено, однак не вирішено питання про скасування попередньо накладеного арешту слідчим. Позивач, вважає, що накладенням згідно вищевказаних постанов арешту на майно порушено її права, як власника на розпорядження належним їй майном. Просить суд скасувати арешт, в порядку звільнення майна з-під арешту, який був накладений постановою старшого слідчого СУ УМВС України у Волинській області Чайкою Ю.В. від 28.08.2009 року на земельну ділянку загальною площею 180кв.м та на нежиле приміщення, приміщення СТО, складається з чотирьох боксів з обладнанням, офіс та підсобне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явились в судове засідання, враховуючи, що представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.07.2017 року, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 180 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. ). Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтвержєуться свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.02.2006 року. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням УМВС України у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі № 20-109-09 від 17.06.2009 року за ознаками вчиненого злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 28.08.2009 року постановою старшого слідчого СУ УМВС України у Волинській області Чайки Ю.В., Волошина Ю.С. притягнуто як цивільного відповідача у даній кримінальні справі (а.с. 6). Крім того, постановами старшого слідчого СУ УМВС України у Волинській області Чайки Ю.В. від 28.08.2009 року у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи № 20-109-091, накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 180 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та нежиле приміщення, приміщення СТО, складається з чотирьох боксів з обладнанням, офіс та підсобне приміщення, що знаходиться за адресою: 45602, [ADDRESS].(а.с. 6, 7). Згідно протоколу накладення арешту на майно, визначено перелік майна, яке підлягає арешту, а саме: земельна ділянка загальною площею 180 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], приміщення станції, а саме 4- бокси, підсобне приміщення та офісне приміщення все в спільній будові, авто підіймачі - 2шт., компресор - 1 шт., станок для перевірки дизельної апаратури - 1 шт., токарний станок - 1 шт. (а.с. 8, 9). В подальшому вищевказана кримінальна справа була скерована до Луцького міськрайонного суду з обвинувальним висновком стосовно [PERSON], якого вироком Луцького міськрайонного суду від 13.09.2010 року визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. В цивільному позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальних збитків відмовлено (а.с. 14, 15). Встановлено, що позивач [PERSON] не є учасником кримінального провадежння № 20-109-091. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Як роз'яснено у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. За правилом ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Однак, відповідно до Перехідних положень Кримінально-процесуального Кодексу України, п. 9 скасування арешту, який був застосований до набрання чинності цим КПК, здійснюється в порядку, який діяв на момент вчинення процесуальної дії. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Отже, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи, що вищевказаний арешт майна порушує права позивача щодо користування та вільного розпорядження майном, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та звільнити з-під арешту нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 180 кв.м; нежиле приміщення, приміщення СТО, складається з чотирьох боксів з обладнанням, офіс та підсобне приміщення, що знаходиться за адресою: 45602, [ADDRESS], арешт на яке накладено постановою старшого слідчого СУ УМВС України у Волинській області Чайкою Ю.В. від 28.08.2009 року.

Outcome: approved