Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про вселення, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що вона є донькою [PERSON] та онукою [PERSON], яким належала в рівних долях квартира [ADDRESS] Після їх смерті позивачем було оформлено право власності на 5/6 частин спірної квартири на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.06.2014 року та 20.05.2014 року. Перед оформленням спадкових прав позивач сплатила 17928 грн. ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, так як відносно боргів [PERSON] були відкриті виконавчі провадження. [PERSON] була дружиною батька позивача і має право на спадщину на 1/6 вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом. Відповідач в березні-квітні 2012 року не впустила до квартири техніка БТІ, який повинен був провести обстеження квартири у зв'язку з запитом нотаріальної контори. Позивач зазначає, що починаючи з моменту оформлення права власності та по даний час вона фактично позбавлена права власності на частину квартири, оскільки вона не може здійснити доступ у квартиру так, як відповідач, яка проживає в квартирі, перешкоджає позивачу в користуванні вказаною вище квартирою, не впускає в квартиру, не надає позивачу ключі від квартири, не бажає вирішувати з позивачем питання з приводу користування квартирою, щодо сплати компенсації за частку квартири. Позивач зазначає, що відповідач лише один раз погодилась в вересні 2014 року зустрітися з позивачем для вирішення питання стосовно спадщини, однак всі пропозиції позивача залишилися без відповіді. Позивач письмово 02.04.2015 року надіслала пропозицію відповідачу про викуп 1/6 частини квартири, яка належить за законом відповідачу та з проханням не чинити перешкоди у доступі до квартири і надати ключі від вищевказаної квартири. Відповідач відповіла листом від 11.04.2015 р. про те, що надасть відповідь до 06.05.2015 р., однак в зазначений нею термін ні письмової ні усної відповіді вона не надала. Позивач зазначає, що відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги, хоча проживає в квартирі і користується вказаними послугами. Також позивач зазначає, що в квартирі знаходяться речі, які мають для позивача значення і цінність, окрім того зазначає, що позивач не має іншого житла на праві власності і зареєстрована в квартирі своєї матері. В спірній квартирі на даний час немає зареєстрованих осіб. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просила суд вселити позивача в квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні майном (квартирою). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 5/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 27.06.2014 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 20.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 1223. Вбачається, що відповідач [PERSON], подала заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] і має право на 1/6 частину вказаної квартири. Встановлено, що відповідач проживає у спірній квартирі. Також судом встановлено, що позивач зверталася 02.04.2015 року до відповідача з листом з проханням надати ключі від спірної квартири і з пропозицією про викуп 1/6 частини квартири. На зазначений лист відповідач відповіла листом від 11.04.2015 року, в якому повідомила, що відповідь надасть до 06.05.2015 р., однак вказана відповідь у зазначений строк відповідачем надана не була, в зв'язку з чим позивач вважаючи своє право власності на майно порушеним, просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) , квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.ст.355, 358 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Вбачається, що чинення перешкод у користуванні спірною квартирою полягає у відмові відповідача надати позивачу ключі від квартири та надати можливість позивачу користуватись квартирою. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З даної норми закону слідує, що право власності особи на майно може бути припинено лише за рішення суду. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такий захист може бути здійснений шляхом припинення такої дії, яка порушує право. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що позивачем були доведені обставин на які позивач посилалась як на підставу своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн.60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved