Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що, вступивши у шлюб 19 липня 1997 року, змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », однак не здійснювала заміну паспорта громадянина України до 10 жовтня 2001 року. 31.03.2000 між позивачкою та КСП «Комуніст» на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за реєстровим номером 03/52НД був укладений договір купівлі- продажу, за умовами якого вона придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивачка своєчасно не змінила паспорт, у вказаному договорі купівлі продажу її прізвище зазначено як дошлюбне « [PERSON] », а не « [PERSON] ». До того ж договір купівлі-продажу будинку не був посвідчений нотаріусом, тому позивачка позбавлена можливості здійснити відчуження нерухомого майна. Виходячи з викладеного, позивачка просить встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку № 03/52НД від 31.03.2000 та визнати вказаний договір дійсним, а також визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 20.04.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, а також задоволено клопотання позивачки [PERSON] про зменшення розміру судового збору до 908,00 грн. та відстрочено його сплату. Ухвалою від 11.05.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник адвокат Ільченко\~І.В. в судове засідання не з`явились, остання надала суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також залишити за позивачкою судові витрати по справі. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести засідання без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.1960, дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] було « [PERSON] » (а.с.\~13). Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища свідчить про те, що 20.11.1982 виконавчим комітетом Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області між позивачкою та [PERSON] зареєстровано шлюб, при цьому прізвище позивачки було замінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.\~14). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.02.1997 Юр`ївським відділом реєстрації актів цивільного стану Юр`ївського району Дніпропетровської області, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишилось як « [PERSON] » (а.с. 15). Разом з тим, з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.07.1997 Чорнявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області, виходить, що прізвище позивачки після укладення іншого шлюбу змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.\~16). Відповідно до статей 19, 158 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції на час укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , втратив чинність 27.07.2010) при укладенні шлюбу подружжя за своїм бажанням обирає прізвище одного з подружжя як їх спільне прізвище, при цьому переміна прізвища підлягає реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. За правилами пунктів 1, 12, 16 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина у разі зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові. Як виходить з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Юр`ївським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, позивачка обміняла паспорт у зв`язку зі зміною прізвища під час укладення шлюбу лише 10.10.2001 (а.с. 5-7). Отже, [PERSON] в порушення вимог Положення про паспорт громадянина України у місячний строк з дня реєстрації шлюбу та зміни прізвища не здійснила обмін паспорту. Разом з тим, 31 березня 2000 року між [PERSON] та колективним сільськогосподарським підприємством «Комуніст» укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] придбала житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-23). З огляду на викладене, правовстановлюючий документ, який свідчить про придбання позивачкою житлового будинку, фактично видано на підставі паспорту, в якому було зазначене її дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому,\~суд може\~встановлювати юридичні\~факти,\~якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд враховує та вважає обґрунтованими твердження заявниці про те, що на теперішній час наявні протиріччя у прізвищі заявниці, зазначеному у правовстановлюючому документі на нерухоме майно, та документі, що посвідчує її особу (паспорті), які в свою чергу створюють перешкоди у реалізації [PERSON] права власності щодо житлового будинку, зокрема, впливають на можливість розпоряджатись майном, укладаючи цивільно-правові угоди. Враховуючи те, що в позасудовому порядку виправити вказані розбіжності неможливо, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного юридичного факту, суд вважає можливим задовольнити вимоги та встановити факт того, що договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 31.03.2000 між [PERSON] та КСП «Комуніст» на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за реєстровим номером 03/52НД, належить позивачці [PERSON] . Крім того, неможливість для позивачки розпорядитись житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , обумовлена ще і тією обставиною, що договір купівлі-продажу від 31 березня 2000 року, на підставі якого вона придбала нерухомість, не посвідчений нотаріально, а укладений на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області. При зверненні до нотаріуса Глущенко Л.І. роз`яснено, що здійснити відчуження житлового будинку можливо тільки на підставі договору, який підтверджує право власності на нерухомість та посвідчений нотаріально. Однак, на теперішній час втрачена можливість нотаріально посвідчити правочин, укладений між [PERSON] та КСП «Комуніст», оскільки підприємство припинене як юридична особа через визнання його банкрутом за рішенням суду від 27.06.2006 (а.с. 26-28). Надаючи оцінку цим обставинам, суд зазначає таке. Згідно зі ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що права і обов`язки за договором купівлі-продажу житлового будинку виникли до набрання чинності ЦК України, в редакції 2004 року, до спірних правовідносин підлягають застосовуванню положення Цивільного кодексу\~УРСР від 1963\~року. Відповідно до ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР\~договір вважався укладеним, коли між сторонами в потрібній в належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами, а\~право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язувався передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язувався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин (ст.ст. 224 227 ЦК УРСР). Нотаріальне посвідчення угод було обов`язковим лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягнуло за собою недійсність угоди (ст.\~47\~ЦК УРСР). Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі вважався вчиненим правочином. Так, договір купівлі-продажу від 31.03.2000, укладений між [PERSON] та КСП «Комуніст» на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за реєстровим номером 03/52НД, сторонами виконаний, покупцем сплачено продавцю грошові кошти в розмірі 3\~320,00 грн., а продавцем нерухоме майно передано покупцю. Крім того,\~право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке виникло в результаті укладення зазначеного правочину, зареєстровано в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2000, що підтверджується відповідною довідкою від 20.10.2020 (а.с. 24). В свою чергу, реєстрація КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» права власності на житловий будинок за позивачем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на 04.04.2000, не суперечила чинному законодавству, а Інструкція про порядок державної реєстрації права власності та об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, передбачала таку підставу для державної реєстрації права власності, як договори купівлі-продажу, зареєстровані на біржі. Отже, у встановленому на момент укладення спірного договору порядку позивачка набула право власності на будинок та зареєструвала відповідне право. Однак, через наявні протиріччя між положеннями ЦК УРСР 1963 року та положеннями Закону України «Про товарну біржу» спірний правочин не був нотаріально посвідчений. Частиною 2\~статті 47\~ЦК УРСР визначалось,\~що у\~разі,\~якщо одна\~із сторін\~повністю або\~частково виконала\~угоду,\~яка потребує\~нотаріального посвідчення,\~а друга\~сторона ухиляється\~від нотаріального\~оформлення угоди,\~суд вправі\~за вимогою\~сторони,\~що виконала\~угоду,\~визнати угоду\~дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки відчужувач майна за біржовим договором, КСП «Комуніст», втратив цивільну правоздатність через визнання його банкрутом та припинення, на теперішній час у позивачки відсутня можливість нотаріально посвідчити вказаний договір. Суд вважає, що [PERSON] доведені обставини, на які вона посилається в позові, належними та допустимими доказами, позивачка є добросовісним набувачем права власності на житловий будинок, інших осіб, які б заявляли вимоги про визнання за ними права власності на вказане нерухоме майно, судом не встановлено, тому визнання права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 31.03.2000 між [PERSON] та КСП «Комуніст» на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за реєстровим номером 03/52НД та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 56,7\~кв. м, житловою площею 36,6 кв. м, з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання представника позивачки адвоката Ільченко\~І.В. про залишення за [PERSON] витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved