Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому згідно уточнень просить визнати право власності на квартиру № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,9 кв.м., жилою площею 20,7 кв.м. у порядку спадкування за заповітом. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. 25 вересня 2001 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-2076, укладеного з [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON] на підставі доручення, придбала 598/1000 (п'ятсот дев'яносто вісім тисячних) частини квартири під № 8, 14 (вісім, чотирнадцять) у будинку [ADDRESS], яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 101, кв. м, в тому числі житловою - 62,2 кв. м. У 2003 році [PERSON] на підставі технічного висновку «Про можливість експлуатації переобладнаної частини квартири 8, 14, у будинку [ADDRESS]», розробленого ІТЦ «Аргумент», державна ліцензія АА № 559636, здійснила реконструкцію квартири та за рахунок житлової кімнати площею 21,0 кв. м., виділила тамбур та в об'ємі вікна зробила двері, організувавши самостійний вихід із належної їй частини квартири з боку фасаду. Організація другого виходу була здійснена [PERSON], оскільки парадна, з боку якої наявний основний вхід в квартиру знаходилась у ветхому стані. В результаті здійсненої реконструкції утворилась самостійна квартира № 8, в якій розташовані наступні приміщення: тамбур пл. 1,7 м2, дві житлові кімнати пл. 19,0 м2 і 20,8 м2, санвузол пл. 2,9 м2, кухня пл. 7,1 м2, коридор пл. 5,1 м2 і туалет пл. 1,2 м2. Зазначена квартира була прийнята в експлуатацію за підставі висновку № 1034/03 управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Одеської міської ради. 24 листопада 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру № 8 (вісім) на [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат площею 39,8 кв. м, загальною площею 56,9 кв. м, на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 листопада 2003 р. № 2795, зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі № 467пр, на стор. № 107, за р. [NUMBER], в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, а зазначена квартира № 8 (вісім) в будинку [ADDRESS] перейшла на підставі ст. 1261 ЦК України та згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Гур'яновою Л. Г., зареєстрований в реєстрі за № 1-5780 (спадкова справа № 289/05) від 07 грудня 2005 року її чоловіку - [PERSON]. 26 травня 2001 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3272, укладеного з [PERSON], [PERSON], придбала та прийняла у власність квартиру під № 11 (одинадцять), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 21,4 кв. м., загальною площею 30,4 кв. м. 20 червня 2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К. Л., зареєстрований в реєстрі за № 4-758, укладеного з [PERSON], придбала та прийняла у власність квартиру під № 11 (одинадцять), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 21,4 кв. м., загальною площею 30,4 кв. м. Судом також встановлено, що одним із співвласників квартири спільного заселення в [ADDRESS] була [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради згідно розпорядження від 02 квітня 1997 р. [NUMBER], зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 23 січня 2014 р., складено відповідний актовий запис № 878 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] був складений заповіт від 04 березня 1999 року, посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Гур'яновою Л. Г., зареєстрований у реєстрі за № 1-783, бланк серії ААР № 691566, то спадкування здійснюється за заповітом. Ухвалою суду від 12 лютого 2015 року судом було витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єфремова О. С. фотокопію спадкової справи № 10/2014, відкритої після смерті [PERSON], померлої [INFO] Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Цивільним кодексом України встановлено два способи прийняття спадщини. Так, положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною ж 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для оформлення спадку [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єфремова О. С. із заявою про прийняття спадщини. За її заявою було зареєстровано спадкову справу № 10/2014. Дослідивши матеріали спадкової справи № 10/2014, відкритої після смерті [PERSON], померлої [INFO], суд приходить до висновку, що спадщину за вищезазначеним заповітом після померлої [PERSON] - [PERSON] прийняла у встановлений законодавством термін. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу листом вих. № 1/02-14 від 05 січня 2015 р., [PERSON] було відмовлено в оформленні та видачі правовстановлюючих документів на квартиру № 14 (чотирнадцять), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що згідно правовстановлюючого документа на частину квартири покійна [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на квартиру № 14 (чотирнадцять) за адресою: [ADDRESS]. Натомість згідно правовстановлюючого документа (свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 02 квітня 1997 р., зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за [NUMBER]), [PERSON] належали 310/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS], квартира 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять). Ці відомості також підтверджуються відповіддю на запит приватного нотаріуса ОМНО Єфремова О. С. до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 445711.67 від 23 жовтня 2014 р., у якій зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи та запису в реєстраційній книзі 174 пр, ст. 49 р. [NUMBER] в комунальному підприємстві станом на 31 грудня 2012 р. право власності на 310/1000 квартири № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 02 квітня 1997 р., зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за [NUMBER]. Також згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації», іншими співвласниками квартири спільного заселення було виділено свої частки в окремі квартири та відповідно зареєстровано: · квартира № 8 (вісім) за [PERSON]; · квартира № 11 (одинадцять) за [PERSON]. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад родини та реєстрації № 285 від 24 березня 2014, а також актового запису про смерть № 878 від 23 січня 2014 року, місцем реєстрації та смерті [PERSON] виступає квартира № 14 (чотирнадцять) за адресою: [ADDRESS]. Зважаючи на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на квартиру № 14 (чотирнадцять) за вищевказаною адресою, померла помилково протягом життя вважала квартиру № 14,11,12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) в будинку [ADDRESS] квартирою № 14 (чотирнадцять). Суд приходить до висновку, що квартиру № 14 (чотирнадцять) за адресою: [ADDRESS] слід ототожнити з квартирою № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) за адресою: [ADDRESS], оскільки вони збігаються за своїм місцезнаходженням та інженерно-технічними характеристиками, що підтверджується даними зазначеними у технічному паспорті від 03.03.2015 року виготовленому комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на виконання ухвали суду від 12 лютого 2015 року. Судом встановлено, що згідно довідки з Адресного реєстру міста Одеси про відповідність адреси об'єкта нерухомого майна від 06 жовтня 2014 року № 420886/2 адреса об'єкта нерухомого майна - квартира № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) за адресою: [ADDRESS], передбачена свідоцтвом про право власності виданого УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів від 02.04.1997 року, р. [NUMBER] відповідає наступній адресі, зареєстрованій в Адресному реєстрі міста Одеси: [ADDRESS], квартира № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять). Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 14,11,12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять), що знаходиться за адресою Старобазарний сквер, будинок № 3 (три) від 03 березня 2015 року, який виготовлено Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на підставі ухвали про витребування доказів від 12 лютого 2015 року загальна площа квартири № 14,11,12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять), що належала [PERSON], становить 47,9 кв.м., жила площа - 20,7 кв.м. На сьогодні провести реєстрацію права власності що квартиру № 14 (чотирнадцять) за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не є можливим у зв'язку з її смертю, що призводить до невизнання права власності позивача на фактично наявне спадкове майно та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право власності на квартиру № 14 (чотирнадцять) за адресою: [ADDRESS]. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право позивачки на отримання та оформлення прийнятої спадщини порушується через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірну частину квартири. Згідно розпорядження органу приватизації [NUMBER] від 02 квітня 1997 року [PERSON] передано в приватну власність 310/1000 частин квартири № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) за адресою: [ADDRESS]. Приймаючи до уваги те, що на момент смерті [PERSON] не було інших співвласників, оскільки вони виділили свої частки в окремі квартири та належним чином зареєстрували своє право власності на новостворені об'єкти нерухомого майна, [PERSON] фактично залишилась єдиним власником квартири спільного заселення № 14, 11, 12 (чотирнадцять, одинадцять, дванадцять) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову, так як позивачка не має іншої можливості захистити своє право.

Outcome: approved