Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [PERSON] є батьком двох їх спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 28.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач вказує, що дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Син - [PERSON] , навчається на І- му курсі денного відділення Національного авіаційного університету (місто Київ) та також перебуває на утриманні позивача. Крім цього, позивач вказує, що вона самостійно, без участі відповідача у справі, утримує свою малолітню дитину, забезпечує її матеріально, дбає про її фізичний та духовний розвиток, несе витрати по забезпеченню дитини одягом, взуттям, медикаментозними препаратами, засобами особистої гігієни, повноцінним харчуванням, займається фізичним, розумовим, духовним, моральним і соціальним розвитком дитини, забезпечує дитині умови життя, необхідні для її розвитку, у відповідності до її віку та природніх потреб. Також позивач самостійно оплачує навчання старшого сина у Національному авіаційному університеті, а також несе супутні витрати по його утриманню, які пов`язані з процесом навчання, так і витрати, спрямовані на його матеріальне забезпечення. Водночас, відповідач не приймає жодної участі в утриманні та забезпеченні спільних дітей, не забезпечує їх матеріально, не сприяє їх духовному та фізичному розвитку, не допомагає матері дітей, фінансово, не підтримує морально. Позивач вказує, що відповідач є повнолітньою, дієздатною, працездатною, фізично здоровою особою, отримує мінливий, нерегулярний дохід, проте не перебуває на обліку як безробітний та не позбавлений можливості працевлаштуватися. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трирічного віку. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема відповідач вказує, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Крім цього, відповідач вказує, що він, працюючи за кордоном пересилає зароблені кошти сім`ї. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому виклала свої спростування обставин, викладених у відзиві, та просила позов задовольнити. Зокрема позивач зазначила, що відповідач визнав ту обставину, що протягом тривалих відрізків часу перебуває на заробітках за кордоном, а відтак має мінливий, неруглярний дохід та у зв`язку із систематичною відсутністю не приймає участі в утриманні та забезпеченні дітей. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2019 року позовну вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] , в її користь, аліментів на утримання колишньої дружини, [PERSON] , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно протягом трьох років від дня розірвання шлюбу залишено без розгляду. 25.10.2019 року відповідач [PERSON] , подав заперечення на відповідь на відзив позивача, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково та просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.07.2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 214 - розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, щоне спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як стверджується позивачем, відповідач [PERSON] працює та отримує мінливий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 39 років, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 1500 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. За таких обставин з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 13.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження. Згідно договору № 18-1/ОФ-77 про навчання від 09.08.2018 року, [PERSON] , [INFO] ,є студентом денного відділення Національного авіаційного університету (місто Київ). Відповідно до довідки Національного авіаційного університету № 06.06./5342 від 085.11.2018 року, [PERSON] , 2000 року народження, у 2018 році вступив до Національного авіаційного університету і навчається на 1-му курсі ФЕБА НАУ денного відділення. Термін закінчення навчального закладу - червень 2022 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивачем не надано доказів того, що він може сплачувати аліменти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на повнолітнього сина, який продовжує навчання, не заслуговують на увагу, оскільки законодавцем встановлено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має таких доходів. Крім цього, вказана відповідачем обставина, що син [PERSON] самостійно заробляє кошти на канікулах також не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що син отримує такі кошти. Відповідачем у відзиві на позов стверджується, що він офіційно не працює, однак їздить на заробітки за кордон. Таким чином, досліджені докази у справі дозволяють зробити висновок про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчатись. На переконання суду, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в розмірі 1700,00 грн. щомісячно до завершення навчання буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідач не подав жодних доказів того, що розмір таких аліментів має бути меншим. Таким чином з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи з 13.06.2019 року і доприпинення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial