Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на кристування житловим приміщенням квартири № 18, що по вул. Сонячний квартал, 18 у м.Марганці Дніпропетровської області. В обґрунтування вимог позову покликаються на те, що малолітня [PERSON] на підставі договору дарування від 14 липня 2014 року являється власницею спірної квартири, у якій з 14 листопада 2003 року був прописаний її батько відповідач у справі. На початку травня 2014 року останній забрав свої речі з квартири, та з цього часу у такій не проживав, а в грудні рішенням суду шлюб між ними припинено. Оскільки вона як матір доньки отримує мінімальну заробітну плату, лічильників у квартирі немає, оформити субсидію не має можливості, через те, що відповідач там прописаний, за якого вона несе витрати по утриманню житла, останній коштів на сплату комунальних послуг не надає, в спірному житлі не проживає понад рік. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви позовної заяви. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 23 червня 2015 року позов визнав, не заперечив свого факту не проживання у спірній квартирі понад рік, просив оголосити в судовому засіданні перерву, оскільки мав намір знятись з обліку самостійно. Однак в подальші судові засідання останній не зявився, хоча повідомлявся про розгляд справи судом належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами. Прокурор прокуратури м.Марганця та представник відділу у справах дітей Марганецької міської ради, які виступали в інтересах малолітньої позивачки, позов підтримали, не заперечили про його задоволення. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровські області в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши сторони, опитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з договору дарування квартири від 14 липня 2014 року [PERSON] подарувала малолітній [PERSON] квартиру № 18, що по вул. Сонячний квартал, 18 у м.Марганці Дніпропетровської області (а.с.17-18), про що свідчить й витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року шляб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Відповідно до довідки ММКП «Житлове господарство» № 677 від 28 травня 2015 року у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13), про що свідчить й копія домової книги (а.с.10-11). Згідно акту ММКП «Житове господарство» від 28 травня 2015 року [PERSON] зі слів заявника та сосідів не проживає у квартирі № 18, що по вул. Сонячний кватал, 18 у м.Марганці Дніпропетровської області понад один рік (а.с.12). З положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як встановлено в судовому засіданні, про що й не заперечив відповідач [PERSON], останній не проживає у спірній квартирі понад рік, коштів на її утримання не надає, витрат по утриманню житла не несе. Як вбачається з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Відповідно\~до Конвеції «Про права Дитини»\~(схваленої\~резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою\~ Верховної Ради України\~від\~27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі, однак продовжує бути зареєстрованим у ньому, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири № 18, що по вул. Сонячний квартал, 18 у м.Марганці Дніпропетровської області, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON] Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачені нею при зверненні до суду 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved