Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] 3-я особа : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна про визнання договору дарування недійсним , посилаючись на ті обставини , що в провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків . 22.12.2011 ухвалою Київського районного суду м.Одеси в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] . Та ухвалою Київського районного суду м.Одеси цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків - залишена без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову , а саме знято арешт з [ADDRESS] . Про те ухвалою Апеляційного суду Одеської обл. від 19.12.2014 року ухвала Київського районного суду м.Одеси була скасована , а справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції . На даний час продовжується розгляд справи по суті , рішення не постановлено . В період , коли були зняті заходи забезпечення позову - з квартири по [ADDRESS] було 23.08.2013 року вчинено договір купівлі - продажу даної квартири між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те , що правочин було вчинено без наміру створення правових наслідків , фіктивний , простять визнати договір дарування від 20.08.2013 року недійсним . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю . Представники [PERSON] проти позову заперечують , посилаючись на його безпідставність та необргунтованість . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , про день слухання справи повідомлений належним чином , надав письмову заяву згідно якої проти позову заперечує , просить слухати справу у його відсутність . 3-я особа : Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна в судове засідання не з*явилась , про день слухання справи повідомлена належним чином. Вислухавши з*явивши учасників процесу , дослідивши письмові докази по справі суд вважає встановленими слідуючі обставини справи . В провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків . 22.12.2011 ухвалою Київського районного суду м.Одеси в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 14-16 ) . Та ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків - залишена без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову , а саме знято арешт з [ADDRESS] (а.с. 188-190 ) . Про те ухвалою Апеляційного суду Одеської обл. від 19.12.2014 року ухвала Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року була скасована , а справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції ( а.с. 114-115) . На даний час продовжується розгляд справи по суті , рішення не постановлено та діє ухвала про забезпечення позову , а саме арешт на [ADDRESS] . В період , коли були зняті заходи забезпечення позову - з квартири по [ADDRESS] було - 23.08.2013 року вчинено договір дарування даної квартири між [PERSON] та [PERSON] Дійсно на момент укладання договору дарування від 23.08.2013 року , формально не існувало перешкод для укладання правочину нотаріусом , адже ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків - залишена без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову , а саме знято арешт з [ADDRESS] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною наданий суду належним чином завірену копію договору дарування квартири (а.с. 129-164 ) , при посвідченні договору нотаріусом з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , спірна квартира під забороною не перебувала , оскільки відповідно до Ухвали Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року знято арешт з квартири , начебто на 23.08.2013 року ухвала набрала законної сили , тому нотаріусом було посвідчено договір дарування . Але ухвалою Апеляційного суду Одеської обл. від 19.12.2014 року ухвала Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року була скасована (а.с. 114- 115 ) так як залишення позову без розгляду відбулось в порушення вимог ст.169 ЦПК України ,ухвала підлягала скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду . Враховуючи допущене порушення норм процесуального права в частині залишення позову без розгляду , то вимогам процесуального закону не відповідає і скасування заходів забезпечення позову , тому ухвала і в цій частині підлягає скасуванню , а справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Договір дарування від 20.08.2013 року став можливим для укладання лише після скасування заходів забезпечення позову у відповідності до Ухвали суду від 02.08.2013 року , але ухвалою Апеляційного суду Одеської обл. від 19.12.2014 року Ухвала Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2013 року скасована , оскільки винесена з порушеннями норм процесуального права . Сторони при вчиненні правочину мали цілі , а саме з метою приховання майна , спірної квартири від накладення арешту та можливого подальшого відчуження. Відповідно до ст.717 ч.1 ЦК України за договором дарування одна сторона ( дарувальник ) передає або зобов*язується передати в майбутньому другій стороні ( обдарованому ) безоплатно ( дарунок у власність ) . Згідно ст.203 ч.5 ЦК України загальні вимоги , додержання яких є необхідними для чинності правочину правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним . Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог , які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу . Пунктами 1 та 2 ст.234 ЦК України встановлено правові наслідки фіктивного правочину : фіктивним є правочин , який вчинено без наміру створення правових наслідків , які обумовлювались цим правочином . Фіктивний правочин визнається судом недійсним . На момент вчинення правочину не було додержано вимог , які встановлені ч.5 ст.203 ЦК України , а саме правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків , такий правочин є фіктивним . Згідно п.36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Україи затвердженої Наказом Мвністерства України від 03.03.2004 року № 20/5 нотаріуси зобов*язані встановити дійсні наміри кожної сторони до вчинення правочину , який він посвідчує , а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину . Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної сторони . Встановлення дійсних намірів однієї з сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення . Правочин посвідчується нотаріусом , якщо кожна із сторін розуміє значення , умови правочину та його правові наслідки , про що свідчать особисті підписи сторін на правочині . Крім того у відповідності до ст.44 Закону України « Про нотаріат « зазначено , що якщо кожна сторін однаково розуміє значення , умови правочину та його правові наслідки . Під час укладання угоди сторони мали розуміли значення правочину , свої права та обов*язки і під час укладання договору дарування повинен був бути відсутній обман чи приховування обставин які б мали істотне значення . Згідно ст.204 ЦК країни правочин є правомірним , якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним . У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 ( для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину ) . Фіктивний правочин характеризується тим , що сторони вчиняють його лише для вигляду . При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі , ніж ті , що передбачені правочином . Причому справжні їх цілі можуть бути протизаконними ( укладення спірного договору дарування з метою приховання цього майна від накладення арешту та можливого подальшого відчуження ) . Суд вважає повністю доведеними вимоги позивача , про відсутність в учасників правочину ( договору дарування ) наміру створити юридичні наслідки . Даний правочин був вчинений для вигляду . На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу . Таким чином оцінюючи зібрані докази в їх сукупності суд вважає , що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні . На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved