Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить також будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS]. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом відсутні. Позивач спадщину після смерті батька прийняла, так як постійно була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою на момент його смерті, а протягом шести місяців з моменту смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до чинного на час відкриття спадщини цивільного законодавства. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріуса позивач не має можливості, оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспного двору. Крім того, в паспорті позивач записана як «[PERSON]», в свідоцтві про народження - як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть батько спадкоємиці записаний як «[PERSON]». В зв'язку з зазначеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача [PERSON] згідно довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, представник відповідача - сільський голова Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає, а треті особи: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих через канцелярію суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [INFO] в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.1994 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS], загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, яке згідно відомостей технічного паспорта, виготовленого ТОВ ПІК «Поділлябудінвест» від 22.03.2016 року, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», сараю літ. «б1», убиральні літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», погребу літ. «п/Д», гаражу літ. «д», сараю літ. «Е», погрібу літ. «п/Е», криниці № 1 (а.с. 13-15). Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с. 6); копією свідоцтва про одруження позивача [PERSON] з гр. [PERSON] серії [NUMBER], відповідно до якого позивач після реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 6), та довідкою № 233, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.03.2016 року (а.с. 22а). Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується виписками з домової книги (а.с. 16-17) та копіями виписок з погосподарських книг Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-28). Дружина спадкодавця [PERSON] померла ще [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 5). Спадкове будинковолодіння належало спадкодавцю [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння від 15.08.1989 року, виданого Сокиринецькою сільською радою народних депутатів, відповідно до якого будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого зазначено [PERSON] (а.с. 11). Крім того, факт належності даного спадкового будинковолодіння спадкодавцю підтверджується також копіями виписок з погосподарських книг Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-28). Згідно письмової заяви третіх осіб по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про яких містяться відомості в зазначених виписках з погосподарських книг, вони з 1990 року не проживають в будинку [ADDRESS], не претендують на майно двору, свою частку в праві власності не витребовували, не створювали своєю працею та коштами майно даного колгоспного двору (а.с. 57). Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. В зв'язку з зазначеним спадкодавцю належить 100 % вказаного спадкового будинковолодіння. Позивач спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла, так як постійно була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою на момент смерті спадкодавця, що підтверджується випискою з домової книги (а.с. 16-17), також на протязі шести місяців з моменту смерті свого батька вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: зробила поточний ремонт в спадковому будинку [ADDRESS], пофарбувала вікна, двері, відремонтувала огорожу, що підтверджується довідкою № 231, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.03.2016 року (а.с. 20), та актом, затвердженим 28.03.2016 року головою Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння в нотаріуса позивач не має можливості, оскільки воно відноситься до категорії колгоспного двору, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 859/02-17 від 11.04.2016 року (а.с. 29). Крім того, в паспорті серії [NUMBER], виданому Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 19.12.1997 року, по батькові позивач записана як «[PERSON]», в свідоцтві про народження - як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодавець записаний як «[PERSON]», що підтверджується копіями вказаних документів (а.с. 5, 6, 7 ). Той факт, що позивач є дійсно дочкою спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], в якому її батьком записаний «[PERSON]» (а.с. 6); актом, затвердженим 28.03.2016 року головою Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 18) та довідкою № 233, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.03.2016 року (а.с. 22а). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Тому, оскільки факт, який просить встановити позивач, має для неї юридичне значення, так як від нього залежить виникнення її спадкових прав, суд вважає дану вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володів та користувався вищезазначеним спадковим будинковолодінням, а позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, що дає суду законні підстави також для задоволення позовної вимоги про визнання права власності. Також, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved