Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, свої вимоги обґрунтувала тим, що 27.12.2004 року Управлінням по обліку , розподілу та приватизації житла у місті Макіївці їй та її родичам було видано свідоцтво про право власності на житло, розташоване у місті Макіївка Донецької області мікрорайон Зелений [ADDRESS]. За нею, її батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] було визнано право власності в розмірі 1є3 частки квартири за кожним. 18.09.2008 року помер її батько [PERSON], після його смерті вона подала заяву про прийняття спадщини, однак не оформила свідоцтво. 27.04.2011 року померла її бабуся [PERSON], вона знов звернулась до тієї ж нотаріальної контори, однак свідоцтво не отримала. В квартирі 52 будинку 56 мікрорайону Зелений вона мешкає постійно. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 2\\3 частки квартирі 52 будинку 56 мікрорайону Зелений м. Макіївка Донецької області. У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд слухати цивільну справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з?явилась, повідомлені про час та слухання справи у встановленому законом порядку. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню у повному обсязі. Згідно до свідоцтва про реєстрацію права власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1\\3 частці кожному квартири 52 будинку 56 мікрорайону Зелений м. Макіївка Донецької області. [PERSON] помер 18.09.2008 року , свідоцтво про смерть І-НО № 319867. [PERSON] померла 27 травня 2011 року , свідоцтво про смерть І-НО № 537545. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ст.1261 ЦК України спадкоємцями [PERSON], [PERSON] є [PERSON] Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, позивачка звернулась до нотаріальної контори, спадкова справ відкрита, однак вона не отримала свідоцтва про право власності в порядку спадкування, в зв?язку з проведення АТО в м. Макіївка. На момент смерті позивачка фактично проживала разом зі спадкодавцями, а після їх смерті фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння квартирою.. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Оскільки на даний час його право на спадкове майно не визнається спадкоємцями першої черги, то я маю право захистити таке право в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік майна, що не включається до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦК України, нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. В силу ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За умови вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved