Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 22.02.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені. За період перебування в шлюбних відносинах вони придбали квартиру [ADDRESS] Квартира зареєстрована на ім»я відповідача, ринкова вартість згідно звіту оцінювача складає 227300 грн. В останній час між нею та відповідачем склалися неприязнені стосунки, у зв»язку з чим вирішити поділ квартири в добровільному порядку є неможливим. Позивачка, звертаючись до суду, просить визнати сумісною спільною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] та поділити вищезазначене майно між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на ? частину квартири та за відповідачем визнати право власності на ? частину квартири. Просить також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 1136,50 грн. та витрати на послуги оцінювача у сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині поділу квартири [ADDRESS] визнав повністю, в частині стягнення судових витрати позовні вимоги не визнав, оскільки вважав, що спір можливо було вирішити у добровільному порядку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.1997 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Матусівською сільською Радою Черкаської області 22.02.1997 року, актовий запис № 8 ( а.с.9). 29.06.1999 року сторонами була придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 29.06.1999 року, засвідчений державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори ( а. с. 4-5). Судом встановлено, що з серпня 2013 року між позивачкою та відповідачем склалися неприязне ні стосунки, фактично припинились шлюбні відносини, проте сторони залишаються проживати в спірній квартирі. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов2язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до ст. 69 СК України у разі поділу майна, що єб»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Доводи відповідача про те , що спір можливло було вирішити добровільно, тому в задволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат, за його думковю слід відмовити, суд не може взятии до уваги, оскільки сам по собі факт виникнення неприязнених стосунків між сторонами, який був встановлений в судовому засіданні, вже свідчить про неможливість вирішення питання стсосовно поділу майна у добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 12 постанви Пленуму Верхосного Суду України від 12.06.2009 року № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред»явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв»язку з відмовою позивача від позову зх мотивів задоволення його вимог відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved