Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 6 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис № 192. Крім цього, позивач у позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що протягом тривалого часу між сторонами існували непорозуміння, через що сторони проживають окремо, сімейні стосунки припинені. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнав повністю, можливість примирення сторін категорично заперечив. Клопотань сторонами заявлено не було. З огляду на позицію сторін, повне визнання позову відповідачем, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов'язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження від 6 серпня 1999 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міськвиконкому Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 192. Відповідно до ст.112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння через що сімейні стосунки припинені три роки тому. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], що встановлено із наданої суду копії свідоцтва про народження останнього. Однак, під час судового провадження сторони заперечили можливість примирення, посилаючись на те, що позивачем фактично створено іншу сім'ю, в якій народилась дитина. Вказані обставини підтверджені наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо, ті обставини, що сторони заперечують можливість примирення - надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання іменуватись надалі прізвищем «[PERSON]». Із наданого позивачем свідоцтва про одруження встановлено, що позивачу після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище «[PERSON]», а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved