Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказано, що вона, з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано, про що зроблено актовий запис № 694 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу у відділі РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представни позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, у якій зазначив, що позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти позивачці в розмірі 1/6 частини, оскільки має на утриманні батька інваліда, який потребує постійного догляду та позивачка змусила відповідача відмовитись від дитини за що вона відмовилась від аліментів. Просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 164701, виданим 14 вересня 2000 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [PERSON] народилась 27 серпня 2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 558. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.5/. Згідно з довідкою, виданою ЛКП «Паспортна служба», вбачається, що [PERSON], має на утриманні доньку [PERSON], [INFO] /а.с.3/. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Суд критично ставиться до часткового визнання позову представником відповідача, оскільки ним не надано суду жодного документу в обґрунтування та заперечення позовних вимог, що стосується виписки з амбулаторної карти [PERSON], наданої представником відповідача, суд не бере її до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів того, що [PERSON] знаходиться на утриманні відповідача. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved