Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач проживала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого [INFO] народився син - [PERSON] . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено в березні 2017 р., на даний час позивач та відповідач проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. З часу фактичного припинення стосунків [PERSON] матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні сина не бере. Самостійно належний рівень життя дитині позивач забезпечити не може. Син страждає на хворобу, яка потребує значних витрат на лікування. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. На момент подачі позову відсутні відомості щодо місця роботи [PERSON] , розміру його доходів. Разом з тим, відповідач не має іншої родини, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей та інших осіб. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача щомісячно на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500,00 грн. з дня подачі позову. Провадження у справі відкрито 04.05.2020 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] , які не перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 25.01.2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (копія наявна в матеріалах справи). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначає [PERSON] у позові, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин у березні 2017 р. [PERSON] не підтримує дитину, не приймає у часті у її вихованні. Дитина проживає разом із матір`ю і знаходиться повністю на її утриманні. Під час розгляду справи не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б спростовували вищенаведені твердження позивача. Також позивачем зазначено, що домовленість щодо утримання неповнолітнього [PERSON] між сторонами відсутня. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує , зокрема,стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] має на утриманні інших неповнолітніх, малолітніх дітей або непрацездатних осіб. Також відсутні в матеріалах справи і докази того, що відповідач має постійне місце роботи. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин того, що відповідач в силу стану здоров`я, інших обставин позбавлений можливості утримувати дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч .2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік. Так, ст. 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» такий мінімум встановлений - з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про утримання відповідачем своєї малолітньої дитини, приймаючи до уваги приписи ст. 180, 182 СК України та за відсутності доказів того, що [PERSON] не має можливості надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірі зазначеному позивачем, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500 грн. 00 коп. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141ЦПК України. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved