Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] ,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщеннямза адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та треті особи є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2012 року, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не бере, особистих речей у квартирі не зберігає, чим створює позивачу перешкоди у користуванні житлом. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 29 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] адвокат Островська О.Н.у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився із невідомих суду на те причин. Проте, 21 вересня 2021 року відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та пояснив, що не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак подали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності у якій підтвердили обставини, викладені у позовній заяві та не заперечили щодо задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні пояснили, що відповідач є колишнім чоловіком [PERSON] та не проживає у квартирі [ADDRESS] понад 10 років. Місце його проживання їм невідоме. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1996 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 08 грудня 2012 року за реєстровим № 2033 [PERSON] , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу після померлої [PERSON] на належну їй 1/6 частку квартири [ADDRESS] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] 10 липня 2018 року за реєстровим № 1040 [PERSON] , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу посвідчено договір дарування 1/6 частки вказаної у цьому свідоцтві квартири на ім`я [PERSON] . Вищевказане також підтверджується Договором дарування 1/6 частки квартири від 10 липня 2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 249135412 від 20 березня 2021 року. 10 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Як вбачається з Довідки ДП «Комунальник-2» № 432 від 13 травня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] власник особового рахунку, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] колишній чоловік, [PERSON] невістка. Згідно Акту від 13 травня 2021 року, який складений та підписаний комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2012 року не проживає у вказаній квартирі. Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджено відсутність відповідача понад 10 років у квартирі [ADDRESS] , місце його перебування невідоме. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. У відповідності до вимог\~ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірній квартирі чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було. Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, не несе витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що призводить до порушення прав позивача на користування та розпорядження своїм майном. Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 908,00 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved