Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про визнання факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за [NUMBER], та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на квартиру [ADDRESS], виданих на ім'я «[PERSON]». Заявниця обґрунтовує заяву тим, що їй та її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за [NUMBER], та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаних документах по-батькові заявниці було вказано як «[PERSON]». Однак, під час видачі їй нового паспорту в 1999 році її по-батькові було вказано «[PERSON]». У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища у свідоцтві про право власності і розпорядженні, та в паспорті громадянина України, заявниця не має можливості вільно розпоряджатися своєю часткою майна, що стало приводом для звернення до суду з дійсною заявою. [PERSON] до суду не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що вважає заяву [PERSON] обґрунтованою. Представник КП «Міське агентство з приватизації житла» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення представнику судової повістки. До суду надійшла заява представника підприємства, в якій зазначено, що жодних порушень з боку КП «Міське агентство з приватизації житла» під час видачі свідоцтва про право власності на житло і розпорядження допущено не було, оскільки в паспорті громадянина України [PERSON] станом на 25 червня 1993 року по-батькові заявниці було зазначено як «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем, і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] та її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за [NUMBER], та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На момент оформлення вищевказаних документів у паспорті громадянина України по-батькові заявниці було зазначено як «[PERSON]». Однак, під час видачі [PERSON] нового паспорту громадянина України 23 квітня 1999 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області серії [NUMBER] по-батькові заявниці було зазначено як «[PERSON]». У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища у свідоцтві про право власності і розпорядженні, та в паспорті громадянина України, заявниця не має можливості вільно розпоряджатися своєю часткою майна. Листом КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27 липня 2016 року №987-Ф/01-07 [PERSON] було відмовлено у виправленні вищевказаних розбіжностей та роз'яснено право звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за [NUMBER], та розпорядження, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на квартиру [ADDRESS], на ім'я «[PERSON]». Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved