Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 21.10.2016 року в м. Донецьк, Україна, помер її чоловік [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~ Для реєстрації в законному порядку факту смерті вона звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але 28.03.2017 року їй відмовили в реєстрації факту смерті [PERSON], [INFO], який помер 21.10.2016 року в м. Донецьк, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2014 року № 1801\\5 було припинено доступ до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Встановлення даного факту смерті її чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер 21.10.2016 року. \~\~ Заявниця [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. В судове засідання представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бахмуті Бахмутського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання представник заінтересованої особи управління Пенсійного Фонду України Великоновосілківського району не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, та проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Дослідивши матеріали справи, свідків, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб, 18.10.1975 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після шлюбу останній надано прізвище «Мударісова». Згідно ксерокопії паспорту [PERSON], останній народився 14 червня 1953 року у м. Донецьк, Україна, паспорт виданий Ленінським РВ УМВС України в м. Донецьк, 28 липня 1998 року. Заявник звертався до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з відповідною заявою та останній листом від 28.03.2017 року відмовив у реєстрації смерті [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва о похованні виданого на імя [PERSON], останній надано дозвіл на поховання [PERSON], 23.10.2016 на ділянці № 12, ряд № 4, місце № 9;10, на кладовищі Донецьке море, яке розташовано в м. Донецьку по вулиці Одеська. Згідно договіру заказу № 1207/74, замовником є [PERSON] предметом укладання договору є організація погребіння померлого [PERSON], сума наданих послуг складає 1865,00 грн. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 21 жовтня 2016 року в м. Донецьк, помер [PERSON], [INFO], смерть останнього наступила внаслідок онкологічної хвороби. Згідно з 1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області Луганська область, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Луганська область, Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Підпунктом «ґ» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, відповідно п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 21 жовтня 2010 року в м. Донецьк, Україна.

Outcome: approved