Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує на те, що 28 жовтня 2009 року з відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] . Стверджує, що життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Стверджує, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого вчиняє сімейне насильство та влаштовує постійні скандали, в тому числі - в присутності малолітнього сина, чим порушує право останнього на нормальний фізичний, духовний та психологічний розвиток, крім того, вчиняє сімейне насильство в громадських місцях в присутності сторонніх осіб, чим ображає честь і гідність позивачки. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсягу та просить їх задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідач теж не надав. Позивач не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. З 28 жовтня 2009 року сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції Рівненської області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №63. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції Рівненської області 16.03.2010 року, актовий запис № 22. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим, а тому - позов підлягає до задоволення. Питання про зміну прізвища на дошлюбне позивач не ставить. Питання про судові витрати підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved