Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2000 року їй належить житловий будинок в [ADDRESS]. 26.04.2007 року між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, за яким відповідач зобов`язався матеріально забезпечувати її утримання (харчування, одяг, необхідний догляд, забезпечення ліками), у розмірі 100 гривень щомісячно, з умовою збереження її права безоплатного довічного проживання у вказаному будинку. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, тому, з підстав, передбачених ст.ст.755, 756 ЦК України просила розірвати договір довічного утримання. Позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Позивач пояснила, що відповідач не приходить до неї, вже місяць, відколи вона звернулась до суду. До цього часу допомагав город класти, щось робив, щось не робив, вона сама йшла їсти до нього, молочні продукти давав, але перестав давати, як вона подала до суду, одягу їй не потрібно, у неї стільки одягу, що їй вистачить. Зверталась до прокурора, бо не схотіла, щоби він її обходив. Відповідач та його представник позову не визнали, заперечуючи тим, що позивач не навела жодного обґрунтування заявлених вимог, відповідач постійно надав допомогу позивачу, турбувався про стан її здоров`я, постійно відвідував, виконував різні господарські роботи, щоденно надавав продукти харчування, провів ремонтні роботи, тому просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 26 квітня 2007 року між сторонами був укладений договір довічного утримання. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Кіцманського РБТІ від 11.05.2007 року на підставі оспорюваного договору [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у власність належний їй на праві власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS]. Відповідно до п. 4 договору довічного утримання від 26 квітня 2007 року відповідач зобов'язаний утримувати [PERSON] і матеріальне забезпечення утримання (харчування, одяг, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватись відчужувану, оцінюється сторонами в розмірі 100 гривень, з умовою збереження права безоплатного довічного проживання [PERSON] у відчужуваному будинку. У справі не встановлено, що позивач ініціювала зміну умов договору, а належними доказами, невиконання зобов'язань відповідачем за договором не підтверджено. Обстеження вказаного будинковолодіння на предмет невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором довічного утримання не проводилось. Відомості про те, що [PERSON] зверталась до органів місцевого самоврядування зі скаргами на невиконання умов договору довічного утримання зі сторони [PERSON] відсутні. Представником позивача надана відповідь прокурора Кіцманського району від 09.11.2011 року на звернення [PERSON] з приводу невиконання договору довічного утримання. Як пояснила сама позивач, підставою для такого звернення було те, що вона не захотіла, щоби відповідач її доглядав. Свідок [PERSON] показав, що протягом багатьох років відвідував позивачку, відповідач із дружиною та сином завжди допомагали позивачці на городі, позивачка постійно харчувалась у відповідача вдома, відповідач приносив їй молоко, коли позивачка хворіла, відповідач возив її до лікарні. Як показала свідок [PERSON], позивачці постійно надавалась допомога, відповідач працював на городі, проводив ремонтні роботи, зокрема влітку цього (2013) року, майже кожного ранку відповідач буває у позивачки, приносить їй молоко, позивачка у нього харчувалась. Відповідач возив її у лікарню, привозив пай. Як тільки дружина відповідача захворіла, позивачка одразу звернулась до суду. Згідно показань свідка [PERSON] відповідач постійно приходив до позивачки. Допомагав дрова пилити, обробляти город, возив за потребами, приносив молоко, позивачка сама ходила до відповідача харчуватися та за ліками. Коли дружина відповідача захворіла, позивачка звернулася до суду. Позивач говорила, що самане захотіла, щоби відповідач її доглядав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодлексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1-2 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Відповідно до ч. 1 ст.755 ЦК України договір довічного (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання умов договору утримання з боку відповідача протягом 1,5-2 місяців протягом хвороби дружини відповідача, зазначивши, що не бажає, щоби відповідач її доглядав. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не дають підстав для розірвання договору довічного утримання. Враховуючи наведене, ст.ст. 749, 755 ЦК України,

Outcome: dismissed