Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 19.10.2020 року її представником - адвокатом Мисан В.М. було отримано у приватного виконавця Чупис Т.П. матеріали виконавчого провадження, зокрема постанову від 24.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 63132192 про стягнення з неї (позивачки) боргу. Зі змісту вказаної постанови їй стало відомо про те, що 15.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.М. був вчинений виконавчий напис № 24573 про стягнення з неї - [PERSON] на користь ТзОВ «Аланд» боргу в сумі 14 282 грн. 53 коп. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання, оскільки приватний нотаріус не перевірила безспірність вимог банку, чим порушила ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також зазанчає, що на її (позивачки) адресу не надходило повідомлення-вимога про усунення порушень, що також виключає безспірність вимог. Крім того, на її (позивачки) адерсу не надходила і будь-яка заява з повідомленням про відступлення права вимоги від ПАТ «Укрсиббанк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд». Разом з тим, вказує, що, звертаючись до приватного нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису відповідач не пересвідчився у тому, що нею (позивачкою) частково погашено заборгованість по отриманому кредиту, що підтверджується квитанціями про погашення боргу. Тому вона (позивачка) не погоджується і із сумою стягнення та вважає її безпідставною. А тому, просить суд визнати виконавчий напис № 24573, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 15.07.2020 року про стягнення з неї - [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» боргу в сумі 14 282 грн. 53 коп. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на її (позивачки) користь понесені судові витрати по оплаті судового збору за подання даного позову в сумі 840 грн. 80 коп. та заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп., а також витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 4 000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При подачі позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивачкою [PERSON] було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення із [PERSON] грошових коштів у виконавчому провадженні № 63132192, яке відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 24573 від 15.07.2020 року про стягнення з неї - [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 582 грн. 53 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 63132192, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 24573 від 15.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 582 грн. 53 коп. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Мисан В.М. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 24573, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 15.07.2020 року, а також просив стягнути з відповідача - ТзОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати на сплату судового збору, а саме: 840 грн. 80 коп. за подачу даного позову до суду та 420 грн. 40 коп. за подачу заяви про забезпечення позову. Представник відповідача - ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Крім того, останній не скористався своїм правом подати письмовий відзив на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог. В судове засідання треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. не з`явилися. 21.12.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надіслала на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності та з урахуванням фактичних відносин постановити рішення відповідно до чинного законодавства. Причини неявки приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи її було повідомлено в установленому законом порядку. За таких підстав справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності представника відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивачів щодо такого порядку розгляду справи, та за наявних у справі письмових доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] - адвоката Мисан В.М., дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 16.08.2016 року між позивачкою [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» був укладений Договір №93469087000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкритття карткового рахунку, відповідно до умов якого Банком були надані позивачці [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти (кредит) в 10 010 грн. 01 коп. строком до 16.08.2019 року, зі сплатою 28% річних, а у випадку користування кредитом понад встановлений Договір термін - 35% річних та з встановленням розміру ануїтнетного платежу - 725 грн. щомісячно (а.с. 6-7). 15.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 24573 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року в загальній сумі 14 282 грн. 53 коп. за період з 10.02.2020 року по 25.05.2020 року. Вказане стверджується самим виконавчим написом (а.с. 5). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 24.09.2020 року відкрито виконавче провадження №63132192 з виконання вищевказаного виконавчого напису №24573 (а.с. 11). Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка [PERSON] вказує, що, станом на 26.10.2020 року вона частково погасила заборгованість за вказаним Кредитним договором, укладеним між нею та ПАТ «УкрСиббанк», в сумі 5 510 грн., що стверджується квитанціями наданими в додатку до позовної заяви (а.с. 9-10). Крім того, позивачка [PERSON] зазначає, що будь-яких повідомлень про порушень нею її кредитних зобов`язань, а також про відступлення прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТзОВ «ФК «Аланд» на її (позивачки) адресу не надходило. Тому, відповідно і не вважає її заборгованість за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року безспірною та та просить визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ вказаного вище Поряду для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Так, п.п.1, 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строк протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №24573 від 15.07.2020 року, ним запропоновано стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року за період з 10.02.2020 року по 25.05.2020 року в загальній сумі 14 282 грн. 53 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 503 грн. 70 коп., прострочена заборгованість за процентами - 1 470 грн. 24 коп., прострочена заборгованість за комісією - 4 308 грн. 59 коп., а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 300 грн. (а.с. 5). При цьому, у виконавчому написі зазначено про перехід права вимоги від «Укрсиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аланд» на підставі Договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА. Однак, такий Договір в матеріалах справи відсутній. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мисан В.М. заперечував проти існування у позивачки будь-яких зобов`язань перед відповідачем ТзОВ «ФК «Аланд», в тому числі заперечував взагалі існування в неї заборгованості на суму, яка зазначена у виконавчому написі, навіть перед первісним кредитором - ПАТ «Укрсиббанк». Сам же відповідач - ТзОВ «ФК «Аланд» не скористався своїм правом та не подав суду відзиву на позовну заяву та доказів, які б вказували на наявність заборгованості позивачки [PERSON] за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року саме перед ТзОВ «ФК «Аланд» та на її безспірність, не спростував доводи позивачки. При цьому, суд враховує, що незважаючи на неодноразові ухвали суду про витребування, як у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., так і у ТзОВ «ФК «Аланд», доказів, а саме документів на підставі яких і був вчинений оскаржуваний виконавчий напис № 24573 від 15.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 14 282 грн. 53 коп., суду такі докази надані так і не були. Відповідач - ТзОВ «ФК «Аланд» обмежився формальною відпискою про те, що ним було надано приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі та про те, що такі документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялися та не зберігаються в компанії, хоча первинні документи, які підтверджують існування боргу, мають зберігатися саме в Кредитора. Крім того, відповідачем - ТзОВ «ФК «Аланд» і не надано доказів того, що саме до нього (відповідача у справі) перейшло право вимоги до позивачки [PERSON] за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року. Зазначені обставини позбавляють суд можливості перевірити наявність та безспірність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» за вищевказаним Кредитним договором, а також дотримання приватним нотаріусом Хара Н.С. вимог чинного законодавства України. Частиною ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи викладене вище, оцінюючи докази надані позивачкою [PERSON] та її представником - адвокатом Мисан В.М. на підтвердження заявлених позовних вимог, а також відсутність доказів, які б вказували на безспірність заборгованості [PERSON] за Договором №93469087000 про надання споживчого кредиту від 16.08.2016 року та взагалі її наявність, як перед первісним кредитором ПАТ «Укрсиббанк», так і перед - ТзОВ «ФК «Аланд», суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни № 24573 від 15.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Крім того, враховуючи, що позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, до стягнення із відповідача - ТзОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки підлягає судовий збір, сплачений нею при подачі даного позову в розмірі 840 грн. 80 коп., а також судовий збір, сплачений нею при подачі заяви про забезпечення даного позову в сумі 420 грн. 40 коп., а всього 1 261грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved