Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про збільшення розміру аліментів, вказуючи, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11.06.2006 р. по цивільній справі №2-1940/06 за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідача було зобов'язано сплачувати алміенти на її користь на утримання неповнолітньго [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2006 року і до досягнення ним повноліття. Вказує, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звертатися до суду про збільшення розміру аліментів в судовому порядку. Просить змінити розмір аліментів до твердої грошової суми у розмірі 1 000 грн. починаючи з моменту звернення до суду і до досягненням дитиною повноліття. В своєму відзиву на позов [PERSON] зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких він виховує сам, мати яких пішла з сім'ї, матеріальної допомоги не надає, тому вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений судом у встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що [PERSON]народився 11.06.2004 року та його батьками є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-БК № 486887. Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11.07.2006 р. по цивільній справі №2-1940/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2006 року і до досягнення ним повноліття. Згідно висновка від 16.02.2017 року № 107-40/1234 про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було рекомендоване місце проживання малолітніх дітей разом із батьком, громадянином [PERSON]. Відповідно до акту обстеження умов проживання Начальника служби у справах дітей Святошинської РДА м. Києва від 03.03.2018 р. встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживають і мають постійне місце проживання: [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає, а [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Оскільки, на утриманні у [PERSON] перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON], 17.06.2008 року народжння та [PERSON], [INFO], а позивачем не наведено будь яких беззаперечних доказів, щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, або будь яких обставин з часу винесення рішення, та які впливають на зміну розміру аліментів, тому в звдоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed