Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визнання особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2015, [PERSON] , яка приходиться позивачу свекрухою, подарувала їй на [ADDRESS] гроші в сумі 471 000,00 грн.,на придбання квартири [ADDRESS] , про що вони уклали відповідний договір дарування та розписку про отримання грошей. Згідно зазначеного Договору дарування від 04.07.2015 та розписки від 04.07.2015, при їх укладенні був також присутній свідок [PERSON] , яка знала про передачу грошей [PERSON] в дар, для придбання конкретного нерухомого майна, в чому й підписалась. Про подарунок у вигляді грошей (за Договором дарування грошових коштів від 04.07.2015) відповідач по справі також знав та не заперечував. Відповідач знав про передачу в дар грошей позивачу (для придбання конкретного нерухомого майна), та не заперечував проти реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] 10.07.2015 [PERSON] прийняла участь у фінансуванні будівництва об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] , та оплатила 100% вартості загальної площі Об`єкта інвестування, а саме: квартири [ADDRESS] , у сумі 470 494, 14 грн 15 коп. Зазначене підтверджується довідкою №206 від 10.07.2015 з ТОВ «Харківський регіональний фонд фінансування будівництва», що є Управителем фонду фінансування будівництва (копія додається), Актом виконаних робіт від 10.07.2015 і свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] , від 12.08.2015, на ім`я [PERSON] . На момент звернення до суду з позовною заявою відповідач чинив позивачу перешкоду в реалізації права власника на розпорядження майном (спірною квартирою), вважаючи себе співвласником майна. Оскільки квартира [ADDRESS] , придбана позивачем за власні кошти й об`єктивних підстав вважати дану спірну квартиру спільним майном подружжя немає, та зважаючи на порушення своїх прав з боку відповідача, позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Позивач написала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Представник відповідача підтримав позицію відповідача по справі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2015, [PERSON] , яка приходиться позивачу свекрухою, подарувала на 50-річчя [PERSON] гроші в сумі 471 000,00 грн,на придбання квартири [ADDRESS] , про що свідчить договір дарування та розписку про отримання грошей. З Договору дарування від 04.07.2015 та розписки від 04.07.2015 вбачається, що при їх укладенні був присутній свідок [PERSON] Про подарунок у вигляді грошей (за Договором дарування грошових коштів від 04.07.2015) відповідач знав та не заперечував, а також йому було відомо про те, що за дані подаровані гроші позивачем було придбано конкретне нерухоме майна, яке згодом було зареєстровано на праві власності за позивачем, [PERSON] 10.07.2015 [PERSON] прийняла участь у фінансуванні будівництва об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] , та оплатила 100% вартості загальної площі Об`єкта інвестування, а саме: квартири [ADDRESS] , у сумі 470 494, 14 грн. 15 коп. Зазначене підтверджується довідкою №206 від 10.07.2015 з ТОВ «Харківський регіональний фонд фінансування будівництва», що є Управителем фонду фінансування будівництва, Актом виконаних робіт від 10.07.2015 і свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] , від 12.08.2015, на ім`я [PERSON] . Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Згідно до правової позиції ВСУ, викладену в постанові по справі №6-2641цс15 від 16.12.2015р. (аналогічна позиція викладена й у справі №6-612цс15 від 01.07.2015р.), у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до правової позиції ВСУ, що викладена в постанові від 03.06.2015р., по справі №6-38цс15, правовий режим майна, придбаного під час шлюбу, визначається не за його цільовим призначенням і не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а за джерелами його придбання, за спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна, крім речей особистого користування. Тобто, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити, крім іншого, і той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved