Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 12.01.1999 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем по справі у Тиврівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 02. Від шлюбу сторони мають дорослих повнолітніх дітей, однак відповідач не бажає розривати шлюб в органах ДРАЦС. Також позивач вказує, що з відповідачем у них різні інтереси, уподобання, вони перестали розуміти одне одного, кожен з них живе своїм відокремленим життям, у них різні бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї.Збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, його потрібно розірвати, тому звернулась до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явились, попередньо подали відповідні заяви. Позивач [PERSON] надала суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, якою справу просить розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено по справі, що 12 січня 1999 року [PERSON] та [PERSON] у Тиврівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 02, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 02.08.2019 року, виданого повторно (а.с. 4). Відповідно до ст.112 СК України судом з`ясовано, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, різні інтереси, уподобання. Кожен живе відокремленим життям. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що шлюб існує лише формально, цінність шлюбних відносин була втрачена для обох сторін, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач вимагає стягнення судових витрат на її користь з відповідача в розмірі 768,40 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved