Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , зважаючи на наступне. 009.11.2019 р. позивач підписала договір про виготовлення кухонних меблів та сплатила авансовий платіж ФОП [PERSON] у розмірі 30 500,00 грн. Договором передбачено 21 робочих днів для виготовлення кухонних меблів, тобто до 10.12.2019 року. Також договір передбачає сплату пені у розмір 0,1% за кожен день прострочки виконання. 10.12.2019 р. позивач меблі не отримала, в подальшому відповідач називав ще 4 дати їх виготовлення. Після 18.01.2020 р. відповідач взагалі перестав надавати коментарі щодо виконання зобов`язань. На вимогу щодо повернення коштів відповідач також не відреагував. Борг станом на лютий 2020 р. становив - аванс у розмірі 30 500,00 грн., пеня - 2 602,64 грн. Зважаючи на наведене, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 33 102,00 грн. Провадження у справі відкрито 28.02.2020 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-862 від 30.09.20 р. відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматичний розподіл справи. 17.06.2020 р. позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 7 763,77 грн., а загальний борг - 38 263,77 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Разом з цим, положеннями ч. 5 ст. 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Так, з урахуванням того, що позивачем не надано доказів про направлення заяви про збільшення розміру позовних вимог відповідачу, остання не приймається судом до розгляду і повертається [PERSON] . Відзив на позов у встановленому законом порядку [PERSON] подано не було. Представник позивача просив розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за згоди представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 09.11.2019 р. між ФОП [PERSON] в особі [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір № 091119-1 за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо виготовлення продукції - меблі, що виконуються на замовлення, доставка якої здійснюється згідно з додатком 1, який є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість продукції, відповідно до п. 3.3. договору, становить 40 678,00 грн. Замовник, згідно до п.3.4. договору, взяв на себе зобов`язання оплатити 30 500,00 грн. передоплати за замовлення протягом двох банківських днів з моменту підписання договору (п. 3.4. договору). В свою чергу виконавець, взяв на себе зобов`язання доставити продукцію протягом 21 робочих днів після отримання технічного завдання (точних розмірів та конфігурації продукції) за умови отримання виконавцем передоплати. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України. Як визначено ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до вимог ст. 525 ЦК України. Так, як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивач 09.11.2019 р. здійснила передоплату у розмірі передбаченому договором - 30 500,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 09.11.2019 р. , копія якого долучена до матеріалів справи. Зважаючи на умови укладеного сторонами договору, виготовлення та доставка меблів мала відбутись 10 грудня 2019 р. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що після отримання передоплати, відповідач поставив замовлену позивачем продукцію у передбачений договором строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ст. 611 ЦК України, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, положеннями п. 2.1.1. договору передбачено, у разі порушення виконавцем строків, передбачених п. 3.6. замовник отримує компенсацію у розмірі 0,1% від вартості продукції за кожен день прострочення, починаючи з наступного робочого дня, зазначеного у п. 3.6. За розрахунком позивача, який було перевірено під час розгляду справи, на день позову (17.02.2020 р.) становить 2 602 грн. 64 коп., зважаючи на загальну вартість меблів - 40 648,00 грн. За встановлених обставин, беручи до уваги, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 091119.1, укладеним з [PERSON] 09.11.2019 р. і дана обставина не спростована [PERSON] у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та стягненя з відповідача 30 500,00 грн. передоплати за договором та пеню у сумі 2 602,64 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved