Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визначення частки у спільній власності, в якому просить: визначити, що її частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, площею 0,0947 га., виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 996842, виданим 17 серпня 2007 року Богодухівською міською радою Харківської області, становить 1/3. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона є власницею земельної ділянки кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, площею 0, 0947 га за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Крім неї, згідно списку в Державному акті, співвласниками даної земельної ділянки були [PERSON] та [PERSON] , які на даний час померли. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області віл 23 вересня 2020 року було визначено, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становить по 1/3. Також даним рішенням суду за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом. Після набрання рішенням законної сили, а саме 18 листопада 2020 року, вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про державну реєстрацію права власності, однак, рішенням реєстратора від 23 листопада 2020 року їй було відмовлено. Враховуючи, що за двома з трьох співвласників земельної ділянки вже визначено частки у спільній сумісній власності, вона звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, надали до суду заяви про проведення підготовчого засідання за їх відсутності. Позов визнали. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Однією з основоположних засад цивільного законодавства, згідно п. 6 ст. 3 ЦК України, є добросовісність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певним стандартам поведінки, бути чесними, відкритими, мати повагу до інтересів іншої сторони договору або іншого правовідношення. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є її донька [PERSON] . До складу спадкового майна входить половина жилого будинку зі службовими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 958. [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення Богодухівської міської ради від 26 серпня 2005 року є власницею земельної ділянки площею 0,0947 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; крім [PERSON] співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 996845 від 17 серпня 2007 року. Даний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010768600247. Відповідно до копії реєстраційного посвідчення, Богодухівське БТІ підтверджує, що Ѕ частина жилого будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 вересня 1991 року вбачається, що 17 вересня 1991 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 89. Після розірвання шлюбу позивачці у справі присвоєно прізвище [PERSON] Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2020 року визнано, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, площею 0, 0947 га., виділену для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] - становить 1/3; визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 листопада 2020 року вбачається, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільній власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, площею 0, 0947 га., становлять 1/3. При цьому, частка [PERSON] не визначена. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23 листопада 2020 року за № 55277969, відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320810100:00:007:0067. За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) . Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до положень ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 ст. 86 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власницею земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 0947 га., кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Окрім позивача у справі, співвласниками даної земельної ділянки були [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2020 року визначено, що частки [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку становлять 1/3. Також даним рішенням суду визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного, приймаючи до уваги той факт, що позов визнано відповідачами, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, виходячи з принципу рівності часток співвласників, суд вважає, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6320810100:00:007:0067, площею 0, 0947 га., цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, становить 1/3. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved