Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та визнання недійсним і скасування наказу № 5-к від 26.09.2013 року. В ході розгляду справи позовні вимоги зменшила (а.с. 44). Мотивувала вимоги тим, що вона є членом Правління ГБК «Сад» з 2008 року і на прохання голови ГБК [PERSON] зайнялась оформленням документації для передачі у власність ГБК земельної ділянки. Наприкінці серпня 2013 року всі документи були готові, [PERSON], як голова ГБК, повинен був підписати акти погодження меж із сусідніми землекористувачами, але через свої власні інтереси та амбіції цього не зробив і спровокував конфлікт із сусідами. 22.09.2013 року на зборах членів кооперативу вона підняла питання щодо бездіяльності [PERSON] і збори вирішили надати йому термін для виправлення становища, проте останній, із мотивів помсти, заявив, що виключить її із членів кооперативу та не допустить на територію. 26.09.2013 року вона дізналась, що на дошці об`яв ГБК розміщено наказ № 5-к від 26.09.2013 року про виключення її, [PERSON], із членів правління ГБК «Сад» в зв`язку з тим, що вона не має у власності гаража, тому і не може бути членом кооперативу. Даний наказ був підписаний [PERSON], на що він не мав повноваження, і не завірений печаткою. Крім того, в наказі містилась інформація, що не відповідає дійсності, оскільки вона не переоформляла гараж на синів. Також [PERSON] почав поширювати серед членів кооперативу чутки про те, що для позитивного вирішення питання з оформленням документів на земельну ділянку, вона збирає кошти з членів кооперативу для передачі їх в якості хабара працівникам архітектури. Такі дії [PERSON] є протиправними, вони призвели до сильного душевного хвилювання і погіршення її здоров`я. Поширенням неправдивої інформації [PERSON] принизив її честь, гідність, ділову репутацію, зіпсував відносини з іншими членами кооперативу. Через хвилювання у неї підвищився тиск, вона не виходила на вулицю, відклала вирішення запланованих справ. Компенсацію моральної шкоди оцінила в 5 000 грн. і просила стягнути її з [PERSON] на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що весь час [PERSON] знущається і принижує її, на зборах прилюдно ображає, звинувачує в тому, що вона винна в недооформленні документів і збиранні грошей на хабар посадовим особам. Натомість, вона приклала всі зусилля, щоб допомогти в оформленні документів, і лише з вини [PERSON] не були підписані акти погодження меж. Після видачі неправомірного наказу № 5-к він виганяв її з території. Через такі неправомірні дії вона зазнала сильного душевного хвилювання, проходила лікування і придбавала медикаменти, тому просила стягнути з відповідача кошти в сумі 5 000 грн. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, додав, що моральна шкода завдана позивачці внаслідок приниження відповідачем честі, гідності та ділової репутації шляхом: видання незаконного наказу із перевищенням своїх повноважень, наклепу про збір [PERSON] коштів на хабар і привласнення коштів в сумі 28 000 грн., поширення відомостей, що [PERSON] не є членом кооперативу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 38-39). Відповідач суду пояснив, що всі слова позивачки є лише її вигадками. Він ніколи її не ображав, тим більш на зборах правління і загальних зборах членів ГБК, не забороняв заходити на територію. Також неправдою є те, що він поширював чутки, що нібито [PERSON] збирає кошти на хабар. Додав, що наказ № 5-к від 26.09.2013 року викладений в новій редакції від 14.10.2013 року. Також заперечив поширення чуток, що [PERSON] привласнила 28 000 грн. Ця сума дійсно була зібрана з членів ГБК, але він особисто через касу перерахував на розрахунковий рахунок, що був вказаний у договорі при оформленні права власності на земельну ділянку. Зазначив, що він не забороняв позивачці входити на територію ГБК і видати розпорядження про заборону впускати її на територію, оскільки територія ГБК не охороняється, а сама [PERSON] після вересня 2013 року була присутня на всіх зборах. [PERSON] додав, що критика дій [PERSON] з боку [PERSON] не є відомостями, що порочать честь, гідність та ділову репутацію особи, оскільки він лише висловлював думку щодо неякісної роботи позивачки. Такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню правдивості, а висловлювання відповідача на загальних зборах не є приниженням чи образою. Вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на заподіяння моральної шкоди, а розмір відшкодування в 5 000 грн. взагалі є необґрунтованим. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є головою ревізійної комісії ГБК «Сад» і знає про конфлікт, що виник між [PERSON] і [PERSON], внаслідок якого відповідач неодноразово на зборах в грубій формі ображав її, називав «злодійкою», погрожував виключенням із членів ГБК і пропонував взагалі не приходити в кооператив. Також на засіданні правління 22.09.2013 року [PERSON] всім присутнім сказав, що [PERSON] привласнила 28 000 грн., перерахувавши на свою користь. Через деякий час він особисто на дошці об`яв побачив наказ № 5-к, підписаний [PERSON] і зателефонував [PERSON] Вона важко пережила цей момент, в неї підвищився тиск, вона викликала «швидку». Протягом 2 тижнів [PERSON] поширював відомості, що [PERSON] виключена із членів кооперативу, тому її не слід допускати на територію. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] багато чим допомагає кооперативу, зокрема готувала документи для приватизації земельної ділянки, проте [PERSON] на кожних зборах звинувачував її, ображав, зокрема, говорив, що вона привласнила 28 000 грн., хоча всі знають, що є платіжне доручення про перерахування цих коштів через касу банка. [PERSON] неодноразово говорив, що вона не є членом кооперативу, що він її вижене, заборонив заходити на територію, а потім розмістив наказ № 5-к. Через такі конфлікти в неї похитнулось здоров`я. Все, що говорив [PERSON] про [PERSON], є неправдою. Також на зборах він особисто повідомляв, що потрібні гроші для хабара, [PERSON] до цього не причетна. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є членом правління ГБК і був присутнім на кожному засіданні та на загальних зборах. Під час засідань жодного разу [PERSON] не ображав [PERSON], нецензурну лайку не застосовував і не забороняв їй заходити на територію. Вхід вільний для всіх і охорони немає. Сама [PERSON] була присутня на кожних зборах і ніхто її не виганяв. Додав, що питання про хабар взагалі ніколи не піднімалось, про привласнення коштів на зборах також не ішлось, він лише знає, що [PERSON] сварив [PERSON] з приводу оформлення документів на приватизацію. Вважає, що позов [PERSON] є дещо надуманим. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є членом правління кооперативу, був присутній на кожних зборах. Також на всіх зборах була присутня [PERSON] Їй доручили займатись документами на приватизацію земельної ділянки ГБК, він особисто збирав гроші для цього. Проте ніколи не чув, щоб [PERSON] ображав [PERSON], брутально висловлювався або забороняв приходити до ГБК, звинувачував в привласненні коштів або поширював відомості про хабар, тим більш на зборах або засіданнях правління. Додав, що засідання завжди проходили на підвищених тонах. Також знає про наявність наказу 5-к, але може стверджувати, що засідання правління з приводу виключення [PERSON] з членів, не проводилось. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Правовідносини виникли між сторонами з приводу порушення особистих немайнових прав фізичної особи внаслідок поширення недостовірної інформації, тому при вирішенні спору суд застосовує норми Книги другої, а також глави 3 Цивільного кодексу України, Закону України «Про інформацію» в редакції від 13.01.2011 року. Згідно ст.ст. 270, 297 ЦК України і відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до своєї гідності та честі. Кожному гарантується право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26.09.2013 року головою правління ГБК «Сад» видано наказ № 5-к про виключення [PERSON] з членів правління ОК «ГБК «САД» «… у зв`язку з тим, що [PERSON] переоформила документи на гаражі на власних синів і більше не має власності у кооперативі та не має права бути членом кооперативу (згідно Статуту ОК «ГБК САД») і займатися оформленням документів на узаконення збудованих гаражів…» (а.с. 7). Даний наказ підписаний [PERSON] і був розміщений на дошці оголошень на території ГБК «Сад» (а.с. 7). Проте, відповідно до п. 4.3 Статуту ОК «ГБК «Сад», виконавчим органом кооперативу є правління, а члени правління кооперативу обираються загальними зборами на строк, визначений статутом, але не більше 5 років. Одноособово голова правління ГБК «Сад» не має повноважень на виключення особи з членів правління ГБК. Тому 14.10.2013 року голова правління ОК ГБК «Сад» [PERSON] до наказу № 5-к від 26.09.2013 року вніс зміни і виклав його в новій редакції: «… у зв`язку з тим, що [PERSON] переоформила документи на гаражі на власних синів і більше не має власності у кооперативі та не має права бути членом кооперативу (згідно Статуту ОК «ГБК «Сад») і займатися оформленням документів на узаконення збудованих гаражів, - наказую: звернутись до загальних зборів ОК ГБК «Сад» з пропозицією виключення з членів правління [PERSON]» (а.с. 40). Таким чином, інформація, яку розповсюдив [PERSON] шляхом видачі наказу № 5-к від 26.09.2013 року про виключення [PERSON] з членів правління із розміщенням на дошці оголошень, є неправдивою. Доказів про вихід з членів кооперативу відповідач також не надав. Дана інформація була доведена до відома певному колу осіб. Тому, в розумінні ст. 277 ЦК України, така інформація є негативною і порушує особисті немайнові права позивачки [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації. При цьому суд враховує, що [PERSON] тривалий час працювала у Вінницькій міській раді, набула позитивну суспільну оцінку ділових і професійних якостей, про що повідомили свідки в судовому засіданні, тому діями [PERSON] їй завдана моральна шкода. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а також п. 27 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму № 1) моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно. При визначенні суми у відшкодування завданої моральної шкоди, суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», і виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховує характер вчинених дій [PERSON] і спосіб поширення ним неправдивої інформації, а також глибину душевних страждань [PERSON], пов`язану саме з діями відповідача щодо видання неправомірного наказу і поширення інформації про виключення з членів кооперативу, характер та тривалість таких страждань, наслідки, які мала вказана заява для позивачки, тому суд вирішив за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка і її представник повідомили, що моральна шкода завдана [PERSON] також діями [PERSON] внаслідок заборони проходити на територію ГБК, наклепу про те, що [PERSON] привласнила 28 000 грн. і збирає кошти для хабара, словесному її приниженні і образах на загальних зборах і засіданнях правління ГБК. На підтвердження позовних вимог були допитані свідки з боку позивачки [PERSON] та [PERSON] Проте відповідач [PERSON] заперечив вказані обставини, дані факти також заперечили свідки [PERSON], [PERSON] Враховуючи те, що сторони у справі і свідки дали протилежні показання відносно одних і тих самих обставин, також свідки повідомили, що перебувають в неприязних стосунках з відповідачем, інших належних і допустимих доказів в підтвердження висловлювань [PERSON] в адресу [PERSON] в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує її гідність, честь чи ділову репутацію, позивачем не надано, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судовий збір позивачкою був сплачений в сумі 459,40 грн., що підтверджується наданими документами (а.с. 1, 28). Оскільки позов був задоволений частково, в розмірі 10% від позовних вимог майнового характеру, сума судових витрат, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивачки, має бути пропорційною до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, і становить 45,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved