Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 100000,00 грн. за договором позики від 15 червня 2019 року, а також судовий збір в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона передала 15 червня 2019 року відповідачу грошові кошти в розмірі 100000,00 грн., які остання зобов`язалась повернути в строк до 15 липня 2019 року. Станом 27 грудня 2019 року відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року відкрито провадження по справі. Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 15 червня 2019 року отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 100000,00 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до зазначеної розписки, відповідач зобов`язалася повернути до 15 липня 2019 року позичені у позивача кошти. Однак у строки встановлені договором суму позики відповідач не повернула. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості». Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цсІЗ від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд, приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановлений строк не виконала, тому сума боргу, у загальному розмірі 100000,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому враховує, що відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором позики від 15 червня 2019 року у добровільному порядку, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до квитанції №1821-3995-2436-8637 від 27 грудня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000,00 гривень, тому питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved