overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про переведення на нею прав та обов'язків на ? частки транспортного засобу марки Міцубісі Саппоро 1988 року випуску державний номерний знак [NUMBER] співвласника-боржника [PERSON] з проведенням відповідного перерахунку його боргу, посилаючись на наявність боргу відповідача перед нею в розмірі 78309 грн. 88 коп. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 серпня 2009 року визнано транспортний засіб марки Міцубісі Саппоро 1988 року випуску державний номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю сторін. Цим же судовим рішенням визнано за [PERSON] право власності на ? частки вказаного транспортного засобу. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2009 року вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 78309 грн. 88 коп., які на даний час позивачу так і не виплачені. Відповідно до вимог ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому ст. 366 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 366 ч. 2 ЦК України у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ домоволодіння по вул. Тімірязєва, 46 міста Кам'янця - Подільського таким чином , щоб у власність позивача в рахунок 1/2 частини домоволодіння було виділено приміщення веранди - 1 площею 5,2 кв.м., санвузла 2 площею 3,3 кв.м., прихожої - 3 площею 9,0 , кухні 4 площею 7,3 кв.м., кладової 5 площею 3,0 кв.м., кухні їдальні 6 площею 6,8 кв.м., кімнату - 7 площею 14,4 кв.м., кімнату 8 площею 7,1 кв.м., кімнату 9 площею 9,0 кв.м., підвал - І площею 8,0 кв.м. , підвал ІІ площею 14,3 кв.м. та господарську будівлю - гараж під літерою «В». В рахунок 1/2 частини домоволодіння відповідачу підлягає виділенню в житловому будинку : кімната - 10 площею 8,2 кв.м.,, кімната 11 площею 14,1 кв.м., кухня 12 площею 9,4 кв.м., коридор 13 площею 5,2 кв.м , санвузол 14 площею 2,6 кв.м., веранда -15 площею 2,6 кв.м та будівля літньої кухні з підвалом під літерою «Б» . Сторони в судове засідання не зявились. До початку судового розгляду позивачка подала заяву про слухання справи в її відсутності, позов підтримала. Відповідачка до початку судового розгляду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою учасників судового розгляду фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року визнано за позивачкою та відповідачкою право власності по 1/2 частині за кожною на домоволодіння по вул. Тімірязєва, 46 міста Кам'янця - Подільського. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. З копії технічного паспорта на домоволодіння по вул. Тімірязєва, 46 міста Кам'янця - Подільського вбачається, що житловий будинок «А 1» має два входи і частини будинку, якими користуються його співвласники є ізольованими одна від одної. Таким чином поділ житлового будинку можливий за варіантом, визначеним сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, мотивуючи позов наступним. У вересні 2003 року вона з Відповідачем стала проживати однією сім'єю як чоловік і дружина, але без реєстрації шлюбу. Гр. [PERSON] подарував їй з Відповідачем [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Телепине, вул. Леніна, 121, та розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м., що належить їй та Відповідачу на праві часткової власності по ? частині подарованого домоволодіння. У травні 2011 року вона припинила сімейні відносини з Відповідачем. Вирішити питання розділу спільного будинку в позасудовому порядку ненеможливо. Просить суд розділити в натурі будинок, встановити порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою домоволодіння. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у відповідності до варіанту розділу будинку, згідно висновків експертизи, виділивши їй квартиру № 1, яка на плані висновку судової будівельно-технічної експертизи № 240-12-14 зображена червоним кольором. Відповідач в судове засіданняне з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував щодо розподілу будинку відповідно до висновків експертизи виділивши йому квартиру № 2. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Співвласниками будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Телепино, вул. Леніна № 121, Кам'янського району Черкаської області є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.4). Ці обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі, сторонами не заперечуються. Ст. 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ст.367 ЦК України встановлює, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №240-12-14, експертом запропоновано один варіант розділу спірного будинку та надвірних споруд. 2 Позивач просив розділити спірний будинок у відповідності до варіанту №1 (додатки №4-5), який передбачає поділ будинку з відступом від ідеальних часток співвласників з зазначенням розміру відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку №34, що по вул. Яворницького в м. Хмельницькому, шляхом виділення зі складу спільної часткової власності часток співвласників в натурі відповідно до висновку експертного дослідження №3208ед/017 від 15 лютого 2017 року, посилаючись на те, що їй на праві власності належить ? частки, а відповідачу ? частки спірного майна. Однак, домовитись в позасудовому порядку провести поділ майна в натурі сторони не в змозі. Крім того, позивач просить суд припинити її право спільної часткової власності на даний житловий будинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач здійснила переобладнання та добудову до своєї частини будинку без відповідного дозволу виконавчого комітету Хмельницької міської ради та згоди співвласника, зокрема: ванної кімнати 2-7, коридору 2-1, передпокою 2-2 та житлової кімнати 2-6. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 367 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить ? частки, а [PERSON] ? частки житлового будинку №34, що по вул. Яворницького в м. Хмельницькому. Відповідно до висновку експертного дослідження №3208ед/017 від 15 лютого 2017 року ? частки житлового будинку №34, що по вул. Яворницького в м. Хмельницькому, яка складається з коридору 2-1 площею 2,3 кв.м., передпокою 2-2 площею 10,4 кв.м., кухні 2-3 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 9,9 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 16,8 кв.м., ванної кімнати 2-7 площею 6,3 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 35 кв.м., з надвірними будівлями: цегляного хліва В, цегляного хліва Д, цегляного гаража Е та цегляної вбиральні З, може бути виділено в натурі як окремий самостійний обєкт. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в цій частині позову є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, із правовстановлюючих документів, наданих позивачем суду, вбачається, що до складу даного домоволодління не входять: цегляний погріб д та оглядова яма е. А тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме: транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy PHA4», 2005 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], визнавши за кожною стороною право власності по ? його частини, посилаючись на те, що дане майно було придбане відповідачем 20 січня 2009 року за час шлюбу. Однак, провести його поділ в добровільному порядку не представляється можливим через погіршення стосунків між ними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13 грудня 1986 року. За час шлюбу відповідач 20 січня 2009 року придбав транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy PHA4», 2005 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] у [PERSON], що підтверджується відповідним договором. Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності та виділення частини майна в натурі. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила поділити майно та визнати право власності. Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 березня 2012 року. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. За час сумісного проживання сторони за спільні кошти придбали житловий будинок [ADDRESS], що складається з літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 62,5 кв.м., житловою площею - 33,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВКА №499737 від 05.10.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі №4385, право власності було оформлено на відповідача [PERSON]. Відповідно до рішення Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області від 10 червня 2011 року №179-VI на імя відповідача був виданий державний акт серії ЯП №789067, виданий відділом Держкомземом Білгород-Дністровського району, Одеської області 22.08.2012 року, на земельну ділянку розміром 0,1115 га. у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині а чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, відповідач визнає позовні вимоги, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є спільною власністю подружжя та визнання права власності. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.2010 року. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання сторони мали спільні грошові кошти, відповідач [PERSON] позичив гроші [PERSON], який не зміг їх повернути тому передав відповідачу [PERSON] у власність житловий будинок [ADDRESS], Білгород-Дністровський район, Одеська область, що складається з літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 46,8 кв.м., житловою площею - 27,4 кв.м.; літ.«а» - веранда; №1 - огорожа; №2 - хвіртка; №3 - ворота. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині а чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, відповідач визнає позовні вимоги, а позов підлягає задоволенню,.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме, житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], з надвірними будівлями та спорудами. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 11.06.2005 р. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на викладені обставини та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ особового рахунку по сплаті послуг з утримання та обслуговування житлового фонду і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що квартира приватизована, в квартирі зареєстрована вона, її колишній чоловік [PERSON], третій учасник приватизації [PERSON] помер у 2000 р. Після смерті сина квартира належить їй та її колишньому чоловіку. Колишній чоловік не вносить квартплату, а вона не може оплачувати її у повному обсязі, оскільки є інвалідом І групи, а пенсія складає 957,13 грн. Просить суд розділити в рівних частках по 99,03 грн. загальну суму заборгованості, яка утворилась по сплаті послуг з утримання та обслуговування житлового фонду і прибудинкової території та становить 198,06 грн. між нею та [PERSON], поділити особовий рахунок по спільній квартирі між нею та [PERSON], судові витрати покласти на [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі Представник третьої особи приватного підприємства «ЖИТЛБУД» [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ особового рахунку підтримала у повному обсязі. Квартира розташована в [ADDRESS], дійсно належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] /а.с. 9, 18/. Право на спадщину після смерті сина позивачка та відповідач не оформлювали. Шлюб між сторонами розірвано 17 липня 1993 р. /а.с. 18/. Через відсутність родинних стосунків виник спір про внесення плати за утримання та обслуговування житлового фонду і прибудинкової території. Позивачка зареєстрована та постійно проживає в зазначеній квартирі, відповідач зареєстрований, але фактично проживає в іншому місці. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам та інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позову, оскільки [PERSON] як співвласник приватизованої квартири в будинку, який обслуговується ПП «ЖИТЛБУД» повинен вносити плату за обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з наданими документами [PERSON] є інвалідом І групи /а.с. 4/, тобто є особою, яка звільнена від сплати судового збору. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, тому повинен нести витрати по сплаті судового збору по справі за позовом немайнового характеру. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майно посилаючись на те, що 31 грудня 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння №23 по вул.Франко в с.Ротмістрівка Смілянського району та земельну ділянку площею 0,2131 га. за адресою №23 по вул..Франко в с.Ротмістрівка Смілянського району, згідно державного акту серії ЯЕ №136439 від 11 вересня 2007 року. Померла заповіла зазначене спадкове майно позивачці. Позивачка в судове засідання не зявилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, від нього до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2016 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть від 3 січня 2017 року серії І СР № 294678. Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння №23 по вул.Франко в с.Ротмістрівка Смілянського району та земельну ділянку площею 0,2131 га. за адресою №23 по вул.Франко в с.Ротмістрівка Смілянського району, згідно державного акту серії ЯЕ №136439 від 11 вересня 2007 року. Належність померлій вказаного житлового будинку, підтверджується копією свідоцтва про право на власність від 5 жовтня 1992 року. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Ротмистрівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №197 від 22 травня 2017 року. Як вбачається з відповіді нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори звернулась позивачка та відповідач. На підстави поданих заяв була заведена спадкова справа № 286/2017. Заповіт на день смерті [PERSON] є чинним, заповідачем не змінений і не скасований. Правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, а тому нотаріус відмовляє позивачці у визнанні за нею права на неї. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за позивачем належить визнати право власності на житловий будинок та земельну ділянку. На підставі ст.ст. 392, 1268, 1269, 1273 ЦК України,

Outcome: approved