Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі Волинського Головного Регіонального управління про повернення безпідставно отриманих коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.04.2013 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з неї в користь банку заборгованість в розмірі 30206,96 грн. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 10.12.2015 року вищевказане рішення суду було скасовано та в позові КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості відмовлено. Вказує, що під час перегляду заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 29.04.2013 року за її апеляційною скаргою, а саме 08.12.2015 року, вона виявила, що банк 11.06.2010 року здійснив списання з її карткового рахунку №4627081745212899 - 660 грн. 12 коп., а 09.02.2011 року з карткового рахунку №6762466788553566 - 226 грн. 78 коп., в рахунок погашення процентів по заборгованому кредиту. Вказує, що як Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), так і Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, в будь-якій редакції, що є в матеріалах справи, нею не підписувались, тому відповідач без достатньої правової підстави отримав (набув) належній грошові кошти на загальну суму 886 грн. 90 коп. Просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» в її користь 886,90 грн. безпідставно отриманих коштів та понесені судові витрати по справі. Представник відповідачв в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Проте, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами 05.02.2007 року був укладений кредитний договір на суму 2188 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим\~ терміном повернення 05.08.2008 року. За умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісяця в період сплати з 25 по 30 число кожного місяця. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.04.2013 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з останньої в користь банку заборгованість в розмірі 30206,96 грн. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 10.12.2015 року рішення Луцького міськрайонного суду від 29.04.2013 року скасовано та в позові КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 3-6). В судовому засіданні встановлено, що під час перегляду заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 29.04.2013 року за її апеляційною скаргою, а саме 08.12.2015 року банк 11.06.2010 року здійснив списання з карткового рахунку позивача №4627081745212899 - 660 грн. 12 коп., а 09.02.2011 року з карткового рахунку №6762466788553566 - 226 грн. 78 коп., в рахунок погашення процентів по заборгованому кредиту. Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України передбачено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно пояснень представника банку в судовому засіданні дане списання було здійснено Банком відповідно до вимог п.3.2.5. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Проте, в судовому засіданні при розгляді вищевказаної справи було встановлено, що банк не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) в редакції, що передбачає право банку самостійно списувати будь-які кошти з будь-яких рахунків позичальника на погашення заборгованості по кредитному договору від 05.02.2007 року, а первісні матеріали справи про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним вище кредитним договором містять Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, у яких відсутні положення про право банку самостійно списувати будь-які кошти з будь-яких рахунків позичальника на погашення заборгованості по кредитному договору від 05.02.2007 року. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що як Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), так і Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, в будь-якій редакції, що є в матеріалах справи, позичальником [PERSON] не підписані. Враховуючи, що відповідачем з карткових рахунків, належних [PERSON], без її попереднього повідомлення та без її попередньої згоди, а також без її наступного повідомлення про таке списання, без достатньої правової підстави отримав (набув) 11.06.2010 року суму в розмірі - 660 грн. 12 коп. та 09.02.2011 року суму в розмірі - 226 грн. 78 коп., тому суд приходить до висновку, що слід стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно отриманні кошти на суму 886,90 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved