Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою. В позові зазначила, що на підставі Договору дарування від 14.12.2015 року укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського округу Чернявським В.В., [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. [PERSON] набула право власності на спірну квартиру. [PERSON] є племінником колишньої власниці квартири [PERSON], який з моменту реєстрації з 03.03.1998 року у спірній квартирі не проживав, але залишається бути зареєстрованим. Належного йому майна в квартирі не має. Крім того, оплати за квартирну плату та спожиті комунальні послуги [PERSON] не здійснює, у зв'язку з чим позивачка вимушена нести додаткові матеріальні витрати. Крім того, [PERSON] не є членом сім'ї власника і не може бути визнаний членом сім'ї позивачки [PERSON], у зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для проживання у квартирі, яка належить на праві власності позивачці. Через те, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку з реєстрації не знявся, позивачка просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядження її власністю шляхом визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. В попередніх судових засіданнях [PERSON] давав пояснення стосовно заявлених вимог, а саме, що до вересня 2015 року він проживав з [PERSON] та вони вели сумісне господарство, він давав гроші на оплату комунальних послуг, однак доказів цього факту надати не може. Після інциденту, який відбувся з [PERSON] він віддав ключі та пішов. Його речей в спірній квартирі не має. Постійно проживав з дружиною за адресою: [ADDRESS]. До [PERSON] приходив періодично для надання допомоги. Крім того, давав пояснення про те, що для придбання квартири він давав [PERSON] гроші, а тому вважає, що йому належить частка квартири. Доказів передачі грошей надати не може. Вважає, що [PERSON] незаконно подарувала квартиру [PERSON] Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - ЖБК «Титан-9» в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду. Крім того, пояснила, що вона дійсно давала [PERSON] довідку про те, що [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі та з моменту реєстрації в квартирі не мешкав, але вона мала на увазі те, що він постійно не мешкав. Суд, повно та об'єктивно дослідивши докази та обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, свідків знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі Договору дарування від 14.12.2015 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 87, укладеному між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського округу Чернявським В.В., [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. [PERSON] набула право власності на спірну квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Допитаний в судовому засіданні приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський В.В., яким був посвідчений 14.12.2015 року договір Дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON], пояснив, що він дійсно засвідчував вказаний Договір дарування, але перед тим як провести нотаріальні дії, ним було перевірено всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно, наявність заборони на відчуження та арешту. Обставин, які б свідчили про неможливість укладання договору, ним встановлені не були. Крім того, пояснив стосовно п.4 Договору дарування, відносно відсутності судового спору щодо спірної квартири, а саме те, що мається на увазі судовий спір який впливає на право власності, ані в якому разі на спір про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає [PERSON] близько п'яти років. [PERSON] вона не знає та ніколи його не бачила, у спірній квартирі чоловічих речей вона не бачила. Зі слів [PERSON] їй відомо, що до неї ніхто не ходить, їй допомагають лише сусіди. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона доводиться двоюрідною сестрою [PERSON] Їй відома що [PERSON] придбала спірну квартиру за власні кошти. Зі слів [PERSON], їй відомо, що [PERSON] зареєструвала [PERSON] у своїй квартирі, для того, щоб він мав можливість працевлаштуватись. Крім того, пояснила, що [PERSON] в спірній квартирі ніколи не проживав, його речей в квартирі ніколи не було. Аналогічні пояснення дали допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали ідентичні пояснення, а саме те, що зі слів [PERSON] їм відомо що він проживав в спірній квартирі однією сім'єю з [PERSON], що він давав частину своїх грошей на придбання спірної квартири, купував [PERSON] продукти. Окрім того, частина свідків пояснили, що вони були у спірній квартирі востаннє у 2014 році, а інша частина свідків взагалі не були в спірній квартирі, тому суд критично відноситься до пояснень цих свідків, оскільки вони дали пояснення, які їм відомі лише зі слів [PERSON], тому це не є доказами, що мають значення для справи, що передбачено ст.63 ЦПК України. Частиною 1 та другою ст.57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.317 ЦК України Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України та ст.150 ЖК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, аналогічна норма закону викладена у пункті 15 ППВССУ від 25.09.2015 року «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює право власності на житловий будинок ». У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями частин 1-4 статті 212 ЦПК України. Як зазначено у пункті 27 ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК). Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ дійшов висновку про те, що у зв'язку з втратою відповідачем підстав для проживання у квартирі, відсутністю у останнього статусу члена сім'ї власника квартири, наявні правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] не є власником спірної квартири, в якій не проживає вже тривалий період часу, він не є членом сім'ї нового власника, а тому втратив право користування квартирою.

Outcome: approved