Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], 20.06.2004 року в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.02.2011 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що дитина [PERSON] перебуває на її утриманні, стан здоровя дитини погіршився, додаткового джерела доходу позивач не має, а тому оскільки відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дітей, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і просить суд стягувати аліменти у мінімальному розмірі, передбаченому законом для дитини відповідного віку, оскільки він ніде не працює і не має стабільного заробітку, а також має на утриманні дітей від іншого шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного: Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно\~ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], 20.06.2004 року, який проживає разом з позивачем. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.02.2011 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]\~\~в розмірі 300 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки від 16.03.2017 року, виданої лікарем [PERSON], [PERSON] хворіє на змішаний астигматизм обох очей. Таким чином, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача, стан здоровя дитини [PERSON], який потребує матеріальної допомоги у збільшеному розмірі, а також наявність у платника аліментів інших дітей, суд вважає що наявні достатні підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до мінімального розміру встановленого законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved