Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Ониськівської сільської ради Кривоозерського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті тітки [PERSON], померлої 31 травня 1997 року, проте Кривоозерською державною нотаріальною конторою їй відмовлено в оформленні спадкових прав, поскільки в передбачений законом строк вона не подала заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що пропустила передбачений законом строк з поважних причин, оскільки хворіла, просила заяву задовольнити. В судове засідання позивач не зявилась, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Ониськівської сільської ради Кривоозерського району в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що 31 травня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть І-ОЛ № 092389, виданого повторно виконавчим комітетом Люшневатської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області 28 січня 2000 року. Вказана обставина підтверджується довідкою вказаної сільської ради № 95 від 01 квітня 2014 року, що [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO] без реєстрації. Після її смерті залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай) розміром в 2,67 умовних кадастрових гектарах, що перебуває у землі бувшого КСП «Україна» та розташована на території Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належна на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0153355 Згідно даних копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ониськівської сільської ради Кривоозерського району 29 квітня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Відповідно до даних довідки вищевказаної сільської ради № 367 від 01 квітня 2014 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO], в 1996 році знята з реєстрації в звязку з переїздом. Як випливає з довідки Ониськівської сільської ради Кривоозерського району від 29 січня 2016 року № 11, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця, в 2000 році при розпаюванні землі КСП «Україна», свою виділену ділянку передала в користування [PERSON], в 2005 році ФОП [PERSON], за вказану земельну ділянку постійно сплачуються податки на рахунок сільської ради. Згідно даних відмови Кривоозерської державної нотаріальної контори за вих.. № 472/01-16 від 21 квітня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], поскільки нею пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Довідкою вказаної нотаріальної контори від 22 січня 2016 року № 39/01-16 встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась. Як випливає з матеріалів справи: [PERSON] з 27 листопада по 3 грудня 1997 року знаходилась на лікуванні у лікаря-хірурга Кривоозерської центральної районної лікарні. Як передбачено ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. При вирішенні цієї справи, суд виходить з того, що вказані правовідносини виникли в період дії Цивільного кодексу Української РСР, затвердженого 18 липня 1963 року, тому необхідно керуватися вищевказаним Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР (1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно одній особі, що входять і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), встановлено, що діями, що свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визнається: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Закону строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважним, що передбачено ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Враховуючи, що позивач згідно довідки Ониськіської сільської ради фактично вступив в управління спадковим майном після смерті спадкодавця, прийняв спадщину після смерті тітки, проте заяву в нотаріальну контору в передбачений законом шестимісячний термін не подав з поважних причин через хворобу, не відмовився від прийняття спадщини, тому суд вважає можливим надати позивачу необхідний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 534, 548, 549, 550 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved