Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Деражнянського району і відділу Держземагенства у Деражнянському районі, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання державного акта на право приватної власності на землю і свідоцтва про право на спадщину за законом недійсними та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 23 грудня 2008 року, вона успадкувала земельну ділянку, розташовану по вул. Леніна в с. Нижнє, площею 0,3013 га, з яких 0,25га передано для обслуговування житлового будинку та 0,0513 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала її чоловіку [PERSON], котрий помер 14 травня 2008 року. Вказана земельна ділянка належала померлому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії ХМ, номер 000784, виданого 27 грудня 1996 року на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 20 жовтня 1993 року №3. 11 грудня 2014 року позивачка звернулася до приватного підприємства «Абрис» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, проте їй у цьому було відмовлено із тих підстав, що адреса розташування земельної ділянки, вказана у державному акті, не співпадає з її фактичною адресою, оскільки у державному акті адресою розташування земельної ділянки вказана вул. Леніна в с. Нижнє, тоді як фактично вона розташована у цьому селі по пров. Миру, 25. Крім цього, при виготовленні ПП «Абрис» технічної документації на земельну ділянку було встановлено, що фактично її розмір складає 0,2088 га. Враховуючи наведене, а також неможливість в позасудовому порядку захистити свої права, позивачка просить задовольнити її позов, визнавши недійсним вищенаведений державний акт на право приватної власності на землю та видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за законом, а також визнавши за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 0,2088 га, розташовану по пров. Миру, 25 в с. Нижнє Деражнянського району, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечуючи в задоволенні позову. Представник відповідача відділу Держземагенства у Деражнянському районі позов визнала, не заперечуючи в його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного підприємства «Абрис» не заперечує в задоволенні позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими. Вислухавши доводи сторін, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 23 грудня 2008 року, [PERSON] успадкувала земельну ділянку, розташовану по вул. Леніна в с. Нижнє Деражнянського району Хмельницької області, площею 0,3013 га, з яких 0,25га передано для обслуговування житлового будинку та 0,0513 га для ведення особистого підсобного господарства, власником якої, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії ХМ, номер 000784, виданого 27 грудня 1996 року на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 20 жовтня 1993 року №3, був [PERSON], котрий помер 14 травня 2008 року. 11 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до приватного підприємства «Абрис» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Проте, як вбачається із матеріалів справи, при виготовленні вказаним підприємством технічної документації на земельну ділянку було встановлено, що фактично адресою розташування земельної ділянки є пров. Миру, 25 в с. Нижнє, а не вул. Леніна, як це вказано у державному акті, а також те, що загальна площа земельної ділянки, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, фактично становить 0,2088 га. Крім цього, згідно з довідкою [PERSON] сільської ради Деражнянського району №150 від 10 березня 2015 року на земельній ділянці, розташованій по пров. Миру, 25 в с. Нижнє, житловий будинок і господарські будівлі відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналізуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання недійсним як державного акта на право приватної власності на землю, серії ХМ, номер 000784, виданого 27 грудня 1996 року на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 20 жовтня 1993 року №3, так і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 23 грудня 2008 року виданого на підставі цього державного акта. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 цього Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Outcome: approved