Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила: 1) визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0211 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], що належала останньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2001р. Серії АВР №368445, посвідченого державним нотаріусом 12 Київської державної нотаріальної контори Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №4.157; 2) зареєструвати за нею право власності на вказану земельну ділянку, обгрунтовуючи позов тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який мав у власності земельну ділянку по [ADDRESS], яку він придбав за договором купівлі-продажу від 08.02.2001р. у [PERSON], однак державний акт на право власності на земельну на своє ім*я за життя не оформив. Вона, позивачка, своєчасно прийняла спадщину і 29.01.2015р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS], однак державний нотаріус 2 Київської державної нотаріальної контори 18.12.2014р. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв*язку із відсутністю у спадкодавця належного правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 125, 158 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення своїх спадкових і майнових прав. Представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві не заперечувала проти позову в частині визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, однак заперечувала проти позовної вимоги про реєстрацію цього права як передчасно заявленої, оскільки даний відповідач ніяких прав позивачки не порушував. Київська міська Рада направила суду пояснення щодо позову та просила розглядати справу без представника (а.с. 23-24). Головне територіальне управління юстиції у м.Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про день і час розгляду справи повідомлялось належним чином, про що в справі є поштове повідомлення (а.с. 35), заперечень проти позову суду надано, про поважність причин неявки представника суд не повідомило. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представників відповідачів: Київської міської Ради і Головного територіального управління юстиції у м.Києві на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5 - копія свідоцтва про смерть), який був батьком позивачки [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). 15.10.1994р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). В межах шестимісячного строку [PERSON] звернулась до 2 Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 41 - копія заяви), на підставі якої була відкрита спадкова справа (а.с. 39-92 - копія спадкової справи). 29.01.2015р. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 90 - копія свідоцтва), а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0211 га по [ADDRESS] їй було відмовлено у зв*язку із відсутністю правовстановлюючого документу, про що 18.12.2014р. державним нотаріусом 2 Київської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10 - копія постанови). В матеріалах справи є договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2001р., згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0211 га, яка розташована по [ADDRESS], з цільовим призначенням земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 8 - копія договору), яка належала попередньому власнику - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.1999р. та мала кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 149 - копія державного акту). З відповіді Державного агентства земельних ресурсів України Головного управління держземагенства у м.Києві від 05.11.2014р. вбачається, що відомості щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] про передачу у власність/користування в Державному земельному реєстрі Головного управління Держземагенства у м.Києві відсутні (а.с. 63 - копія відповіді). Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Згідно частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст.1297 ЦК України зобов*язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов*язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). В частині 1 ст.126 ЗК України вказано про те, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами… Відповідно до частини 1 ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У відповідності до частини 1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON], мав у власності на момент відкриття спадщини земельну ділянку площею 0,0211 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а позивачка як спадкоємець за законом прийняла цю спадщину у визначений частиною 1 ст.1270 СК України шестимісячний строк та у визначеному частиною 1 ст.1269 СК України порядку, а також на виконання свого обов*язку, передбаченого частиною 1 ст.1297 і частиною 1 ст.1299 ЦК України, звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно за для його подальшої державної реєстрації, але отримала відмову з тих підстав, що спадкодавець не мав належного правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, тобто, за життя не отримав державного акту про право власності на земельну ділянку, яка є предметом спадкування. Оцінюючи зібрані по справі доказі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позивачка має усі законні підстави для успадкування за законом земельної ділянки після смерті батька і не отримання спадкодавцем за життя державного акту про право власності на належну йому на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку, не може бути правовою підставою для відмови позивачці у спадкуванні даного нерухомого спадкового майна, а тому позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про присвоєння земельній ділянці по [ADDRESS] кадастрового номеру: [NUMBER], суд не має підстав вказувати цей кадастровий номер в судовому рішенні. Що стосується позовної вимоги про реєстрацію за позивачкою права власності на земельну ділянку, суд вважає за необхідне в цій частині відмовити, оскільки ця позовна вимога заявлена передчасно, позивачка не отримувала офіційної відмови відповідного державного органу у реєстрації права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], оскільки таке право у неї виникне лише після набрання законної сили даним судовим рішенням, відповідачі в межах цієї позовної вимоги прав або інтересів позивачки не порушували, а також спір із суб*єктами владних повноважень підлягає розгляду в іншому процесуальному порядку, визначеному КАС України.

Outcome: partial