Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відділу реєстрації житлово-комунального господарства Луцької міської ради, [PERSON] про визнання недійсною приватизацію квартири. Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 року № 1308-р передано у приватну часткову власність [PERSON] та їй квартиру [ADDRESS]. Станом на 22.08.2013 року у квартирі постійно проживала [PERSON], відповідач у квартирі не проживав, а був у ній зареєстрований з 30.01.2013 року, а тому не набув права в рівних з нею частинах на приватизацію квартири. Просить суд, визнати недійсним розпорядження відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 року № 1308-р та свідоцтво про право власності від 22.08.2013 року на квартиру [ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено передачу займаних квартир в спільну сумісну власність або часткову за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири. Заява на приватизацію квартири з доданою довідкою про склад сімї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подається до органу приватизації, де реєструється. З оглянутих документів наданих органом приватизації вбачається, що заява на приватизацію квартири в м. Луцьку по вул. С.Ковалевської, 23/62 подана [PERSON] та [PERSON] на передачу її у спільну сумісну часткову власність. 23.08.2013 року даним особам було видано свідоцтво про право спільної часткової власності даним особам за № 1308-р. за розпорядженням відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради. Відповідно до ст. ст. 64, 65 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідач є сином позивача, а тому він відповідно до законодавства і є членом її сімї. Посилання позивача на ту обставину, що приватизація спірної квартири була спрямована на позбавлення її права на користування квартирою не підтверджується будь-якими доказами, що надавались суду. Крім того, приватизація здійснена на праві спільної часткової власності і позивачкою отримано у власність ? частину квартири. Слід зазначити, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав та інтересів, так як рішення органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 16 ЦК України не може бути визнано недійсним.

Outcome: dismissed