Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди, які чинить [PERSON], у користуванні належними їй на праві власності 27/100 частинами житлового будинку №3 по вул.Центральній селища Чемерне Сарненського району Рівненської області (складається із коридору 1-1, площею 6,7 м2, кухні 1-2, площею 9,9 м2, житлової кімнати 1-3, площею 11,1 м2), шляхом звільнення приміщення коридору №1-1 та заборони користуватись приміщенням кухні №1-2, зобовязавши [PERSON] зробити окремий вхід в належну йому частину житлового будинку, розташованого по вул.Центральній,5 селища Чемерне Сарненського району Рівненської області. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] не визнали заявлений позивачем позов в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснила, що вона є власником частини житлового будинку, розташованого по вул.Центральній,3 селища Чемерне Сарненського району Рівненської області. Зі слів позивача у належній їй на праві власності частині житлового будинку проживає її мати, за якою вона здійснює догляд, внаслідок чого систематично приїжджає до с.Чемерне. Однак, відповідач самовільно зайняв частину належних їй на праві власності приміщень, в звязку із чим між сторонами по справі систематично виникають конфліктні ситуації. Необхідність судового захисту прав позивача виникла через те, що вона має намір оселитись у належній їй частині житлового будинку. Відповідач пояснив, що він постійно проживає у вказаному у позові будинку, який залишився після смерті батька. Про те, що частину будинку батьком було за життя відчужено на користь сестри йому відомо не було, через що відповідач вважає, що він не порушував права позивача. Представник відповідача пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, так як вона не зареєструвала за собою належним чином право власності, так як за договором дарування [PERSON] [PERSON] було подаровано частину житлового будинку №2 по вул.Центральній селища Чемерне Сарненського району, в той час як позивач звернулась за захистом прав щодо частини житлового будинку по вул.Центральній,3 селища Чемерне Сарненського району Рівненської області. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Тутовицької сільської ради - [PERSON] при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. В той же час представник пояснила, що житловий будинок, який є предметом спору, дійсно раніше був під №2, однак, в подальшому відбувалось впорядкування нумерації будинковолодінь, внаслідок чого будинок, який належав [PERSON], змінив нумерацію. В подальшому сільською радою було відкрито два особових рахунки на частину будинку, яку [PERSON] подарував [PERSON], та на частину цього ж будинку, яка залишалась у власності [PERSON] Відповідно частини житлового будинку отримали нові адреси : вул.Центральна,5 та вул.Центральна,3. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до позовних вимог захисту підлягає порушене на думку позивача право останньої на користування та розпорядження належним їй майном, від перешкод, які чинить цьому відповідач. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В даному випадку способом захисту цивільних прав особи, відповідно до ст.16 ЦК України є припинення дії, яка порушує право. Таким чином, при вирішенні такого спору слід зясувати чи є особа власником майна та чи чиняться іншою особою певні перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні належним власникові майном. Із наданих суду копій договору дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями від 29 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 грудня 2008 року встановлено, що [PERSON] є власником 27/100 житлового будинку із надвірними будівлями, розташованими по вул.Центральній, 2 селища Чемерне Сарненського району Рівненської області. Вказана частина житлового будинку складається із коридору 1-1, площею 6,7 м2, кухні 1-2, площею 9,9 м2, житлової кімнати 1-3, площею 11,1 м2. Суд вважає позицію представника відповідача щодо відсутності підтвердження права власності позивача на вказану у позові частину житлового будинку надуманою, оскільки вона спростовується поясненнями представника сільської ради, яка не є зацікавленою у даному спорі особою, крім цього, факт зміни нумерації будинку не заперечує, також, і безпосередньо відповідач. Додатково ці обставини підтверджені наданим суду листом за підписом Тутовицького сільського голови від 14 вересня 2017 року, а тому суд вважає встановленим, що позивач дійсно є власником частини будинку, зазначеної нею у позові. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на ті обставини, що відповідач самовільно зайняв належну їй частину будинку, проводить там перебудови та здійснює ремонтні роботи, крім цього, використовує приміщення коридору, чим створює певні незручності їй, як власнику майна. Згідно із ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пояснення позивача доводяться долученими до позову доказами. Так, відповідно до копії висновку інспектора СРПП №4 Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області від 1 серпня 2016 року між сторонами по справі дійсно у липні 2016 року відбувся конфлікт з приводу ремонтних робіт, які здійснює [PERSON] у належній [PERSON] частині житлового будинку. Позивач у письмовій формі повідомляла відповідача про необхідність усунення перешкод, які ним чиняться [PERSON] стосовно користування належною їй частиною житлового будинку, про що свідчить відповідне попередження від 11 листопада 2017 року, надане суду. З приводу дій відповідача позивач зверталась, також, і до Тутовицької сільської ради, що підтверджено повідомленням №787 від 14 вересня 2017 року за підписом сільського голови, адресованого представнику позивача. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивачем доведено наявність у неї певних прав у нерухомому майні та встановлено факт порушення її прав з боку відповідача, а тому вимога [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном підлягає до задоволення. Серед заявлених позивачем вимог міститься вимога щодо зобовязання відповідача, [PERSON], зробити окремий вхід в належну йому частину житлового будинку, розташованого по вул.Центральній,5 селища Чемерне Сарненського району Рівненської області Відповідно до ч. 6 ст.13 ЦК України - у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Із пояснень відповідача та представника відповідача судом встановлено, що [PERSON] мав намір оформити спадщину, що залишилась після смерті батька, а саме оформити в порядку спадкування право власності на частину будинковолодіння, що є будинковолодінням №5 по вул.Центральній селища Чемерне Сарненського району Рівненської області, однак, не зміг реалізувати свої права з певних причин, які ним у судовому засіданні не озвучені. Таким чином, сторони не заперечують, що на даний момент частина житлового будинку по вул.Центральній,5 селища Чемерне зареєстрована на праві власності за померлим 28 липня 2012 року [PERSON]. Враховуючи наведене, відповідач на даний час не має жодних майнових прав у будинковолодінні, що розташоване по вул.Центральній,5 селища Чемерне Сарненського району. Оскільки статтею 13 ЦК України передбачена можливість зобовязання особи припинити зловживати своїми правами, то правових підстав для зобовязання, в даному випадку [PERSON], який не є власником майна (а тому не має жодних прав щодо цього майна), зробити окремий вхід до вказаної частини житлового будинку, немає. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст.16, 386, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed