Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 06 грудня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності № 16 від 20.10.2009 року. 26 листопада 2008 року помер її батько [PERSON]. Позивач зазначає, що її мати при житті відмовилась від своєї частки у спадщині після смерті чоловіка на її користь. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2018 року визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області. Таким чином, вона є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON] Вказує, що спадщину вона прийняла своєчасно, шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Також зазначає, що співвласниками спірного будинковолодіння були: вона, [PERSON], її батьки [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] (відповідачі по справі). 17 вересня 2009 року рішенням № 61 виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області право спільної сумісної власності на вищевказане будинковолодіння було оформлене. 22 червня 2018 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у звязку з тим, що право власності спадкодавиці на 1/5 частку спірного будинковолодіння не було зареєстроване згідно чинного законодавства. За вищевказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області. В судове засідання учасники справи не зявились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а відповідачі в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги визнають. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 06 грудня 2016 року в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 363982 від 07.12.2016 року (а.с. 33). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності № 16 від 20.10.2009 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 19). Іншими співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області, згідно ксерокопії свідоцтва про право власності № 16 від 20.10.2009 року, є: [PERSON],\~[PERSON](позивач по справі), а також [PERSON] і [PERSON] (відповідачі по справі). Чоловік [PERSON] [PERSON] [PERSON] помер 26 листопада 2008 року в м. Вінниці, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 127680 від 27.11.2008 року (а.с. 32). Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті 06 грудня 2016 року [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач по справі), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії І-УР № 601754 від 12.11.1959 року (а.с. 30); ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу з гр. [PERSON], з якого вбачається, що після реєстрації розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище з «Суха» на дошлюбне «Дацюк» (а.с. 34) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу з гр. [PERSON], з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з «Суха» на «Магаляс» (а.с. 35). Позивач [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 06 грудня 2016 року прийняла належним чином та завчасно, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Малі Крушлинці, вул. вул. Берегового, 50, Вінницького району Вінницької області вона не має можливості через те, що 1/5 частка у праві власності спадкодавиці не була зареєстрована згідно чинного законодавства, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1299/02-31 від 22.06.2018 року (а.с. 7). Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку спадкового будинковолодіння, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~абзацу 3 пункту 24\~\~постанови № 2\~\~Пленуму Верховного [PERSON] України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved