Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її донька [PERSON] . Після смерті доньки відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ННА № 309446, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори Чиркіною Т.Д. від 06 лютого 2018 року, реєстр № 2-59. Спадкоємцями померлої [PERSON] першої черги за законом є її мати позивачка - [PERSON] та її син відповідач [PERSON] , інших спадкоємців у [PERSON] не було, заповіту померла не залишила. Відповідач [PERSON] та померла [PERSON] були разом зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач (спадкоємець) постійно проживав разом із спадкодавцем ( [PERSON] ) на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Позивачка була зареєстрована за іншою адресою, тому вона у строк встановлений законодавством звернулася до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини. Державний нотаріус відкрив спадкову справу. Нотаріус вивчивши надані документи відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що в наданих документах було виявлено неспівпадіння «імені» спадкоємиці, а саме у свідоцтві про народження спадкодавця [NUMBER] , виданим Цілинною сільською радою Тимірязівського району Сєвєро-Казахстанської області від 03 квітня 1965 року, у графі мати зазначено на російській мові « [PERSON] », а у паспорті заявник записана як « [PERSON] ». Тому нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1401/02-31 від 22 жовтня 2019 року та запропонував звернутися до суду за встановленням факту родинних відносин з померлою та визнання права власності в порядку спадкування за законом. У своїй позовній заяві позивач просила суд: встановити юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у родинних відносинах як донька та мати, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Цілинною сільською радою Тимірязівського району Сєвєро-Казахстанської області від 03 квітня 1965 року, [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 20. Матір`ю дитини записана [PERSON] (російською мовою), в графі батько стоїть прочерк. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу № 00025102499, виданого 27.12.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] 29.04.1984 року уклала шлюб, актовий запис № 305. Прізвище після укладення шлюбу [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 11 січня 2019 року, актовий запис № 87, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 11274, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 16.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.04.2004 року та знята з обліку 18.01.2019 року у зв`язку зі смертю 10.01.2019 року. Згідно з довідкою № 23230, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 16.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією домової книги на квартиру [ADDRESS] , у квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серія [NUMBER] , посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори Чиркіною Т.Д. від 06 лютого 2018 року, реєстр № 2-59, власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1401/02-31 від 22 жовтня 2019 року, державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, в наданих документах було виявлено неспівпадіння «імені» спадкоємиці, а саме у свідоцтві про народження спадкодавця [NUMBER] , виданим Цілинною сільською радою Тимірязівського району Сєвєро-Казахстанської області від 03 квітня 1965 року, у графі мати зазначено на російській мові « [PERSON] », а у паспорті заявник записана як « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги у сукупності письмові докази по справі, суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується документами доданими до позову, а також заявою відповідача [PERSON] від 05.02.2020 року про визнання позову. Крім того, суд вважає, що розбіжність в написанні імені позивача у свідоцтві про народження спадкодавця виникла у зв`язку з невірним перекладом імені позивача « [PERSON] » з російської на українську мову « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області, перебували у родинних відносинах як мати та донька. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті її доньки [PERSON] ,\~так як\~є матір`ю\~померлої,\~яка у\~встановлений законом\~строк звернулась\~до нотаріуса\~з заявою\~про прийняття\~спадщини. Однак отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивачка прийняла належну їй спадщину за законом звернувшись у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. При цьому, суд враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved