Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 09.08.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що між сторонами припинені шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім`єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не сповістила. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (на сторінці Мар`їнського районного суду Донецької області) в поряду ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, до суду не з`явився повторно, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. За змістом положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») [INFO] , одружились 09.08.2013 року, про що виконкомом Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області складено актовий записза № 3. Прізвище позивача після одруження присвоєно « [PERSON] ». Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved