Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17 травня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Вони з відповідачем поступово стали чужі, перестали розуміти один одного, що унеможливлює перебування в шлюбі, тому просить шлюб розірвати. Сторонам надавався строк на примирення - шість місяців, але примирення між ними не відбулось. В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи. Надіслали до суду заяви, в яких просять шлюб розірвати, а справу слухати без їх участі. Судове засідання проведено без участі сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами відповідно до вимог статей 169, 197 ЦПК України. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, сторони зареєстрували шлюб 17 травня 1999 року у Віньковецькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 10 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 31.01.2000 року). Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та різні погляди на життя, відсутність розуміння один одного. Між ними постійно виникають сварки та суперечки. Вжиті позивачем заходи щодо їх примирення бажаних результатів не дали. Шлюб остаточно розпався і подальше спільне подружнє життя стало неможливим. Надії на збереження сім'ї у позивача не має. Причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні, обґрунтовані. Ухвалою Віньковецького районного суду від 06 березня 2014 року сторонам було надано строк для примирення - шість місяців, але протягом цього часу примирення між ними не відбулося. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved