Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2015 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 29 від 12.08.2015 р. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося і з 2018 року вони припинили шлюбні відносини. На даний час вони проживають окремо і подальше спільне життя є неможливим. Спільних дітей у позивачки та відповідача не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивачка в судове засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, але надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позов підтримує повністю. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судові засідання призначені на 09.12.2019 р., 17.12.2019 р., 15.01.2020 р. та 13.02.2020 р. не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином згідно ст.128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив. На адресу суду повернулись конверти з повістками про виклик відповідача в судові засідання, відправлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (згідно відповіді виконкому Печенізької селищної ради Харківської області №02-25/931 від 07.11.2019 р. - [PERSON] , [INFO] зареєстрований проживаючим в [ADDRESS] ) з поміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України та розглядає дану цивільну справу за його відсутності. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачкою письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані, не суперечать законодавству, та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячі з наступного. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 серпня 2015 року. Прізвище після реєстрації шлюбу присвоєне: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . ( аркуш 9 ). Сторони сумісного господарства не ведуть, майновий та житловий спір відсутній. З пояснень позивачки, які вона виклала в своїй позовній заяві, вбачається, що шлюбно-сімейні відносини остаточно закінчені в 2018 році. На примирення позивачка не згодна. Між сторонами повністю втрачені почуття кохання та поваги. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу протирічить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. Судом повно та всебічно з`ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюбні стосунки між сторонами припинились у зв`язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім`я розпалася, вони проживають окремо. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved