Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.10.2015 року стягнуто з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 500 (пятсот ) гривень для кожної дитини щомісячно, починаючи з 12.08. 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя дітям не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей. Також зазначила, що відповідач має стабільні доходи, однак рішення суду не виконує, аліменти не сплачує , а тому уторилась значна заборгованість. Через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 500 гривень до 1000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась,\~ до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, в адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, просив прийняти його визнання позову та слухати справу у судових засіданнях без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія 1-ЕГ № 025827, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськррайонного управління юстиції Волинської області (актовий запис про народження № 66 від 21.02.2006 року); сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія 1-ЕГ № 025827, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськррайонного управління юстиції Волинської області (актовий запис про народження № 160 від 11.05.2012 року). На даний час шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з позивачем та перебувають повністю на її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.10.2015 року стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 (пятсот ) гривень для кожної дитини щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року\~№ 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів\~у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей. Враховує суд і те, що неповнолітні діти проживають з матірю, яка в звязку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, таким чином задовольнивши збільшені позовні вимоги повністю.\~\~ В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved