Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Заболоттівською сільською радою Любомльського району Волинської області 02.09.1999 року, про що зроблено актовий запис за №9. В період шлюбу у сторін народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що основною причиною розлучення є зловживання відповідачем спиртними напоями, на ґрунті чого останній постійно влаштовує сімейні скандали, морально та фізично її ображає, що негативно впливає на психічний стан їх дітей та спричиняє їм душевні страждання. Крім цього, вказує, що їх характери є несумісними, вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного, матеріальне становище сімї, проявляє неповагу до сімї та ухиляється від виконання сімейних обовязків. Таке ставлення відповідача до сімї призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин, у звязку із чим позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільних дітей та унеможливлює їх примирення, у звязку із чим просила укладений з відповідачем шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не зявився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №028673, виданого 02.09.1999 року Заболоттівською сільською радою Любомльського району Волинської області, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 02.09.1999 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №9 (а.с.3). Під час шлюбу у сторін народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ за №045881 та №188480, виданими Заболоттівською сільською радою (виконавчим комітетом) Любомльського району Волинської області 10.11.1999 року та 19.12.2013 року, відповідно (а.с.7, 8). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорені та не спростовані, відповідають фактичним обставинам справи, за яких шлюб між сторонами існує лише формально, а збереження сімї, в даному випадку, буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином, з врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, а підстав для протилежного у суду немає, тому з огляду на викладені позивачем обставини та норми сімейного законодавства, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved