Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Крім позивача, з жовтня 2016 року, з метою працевлаштування, в даному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач з дружиною прожили в будинку позивача декілька місяців після реєстрації, та забравши свої речі переїхали на інше місце проживання. Позивач вказує, що та обставина, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку, який належить позивачу, обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 18 грудня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлені судом належним чином, позивач подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про\~день слухання\~справи повідомлений\~через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~Судової влади\~України та\~шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України,\~вважає за\~можливе вирішити\~справу у\~його відсутність\~за наявними\~у справі\~доказами,\~ухваливши заочне\~рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 18.02.2005 [PERSON] прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями за номером [ADDRESS] , та зареєструвала даний Договір в Фастівському МБТІ (а.с.12-13). Будинковою книгою домоволодіння [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за даною адресою з 04.03.2016 (а.с.14-17). Згідно Рішення Кожанської селищної ради Фастівського району від 17.03.2016 вулицю Косіора перейменовано на вулицю Миру з відповідними номерами домогосподарств (а.с.18). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов №32 від 20.09.2019 в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але не проживає з 01.01.2017 по даний час, його речей особистого вжитку не виявлено (а.с.19). Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується долученими до матеріалів справи поясненнями [PERSON] , який пояснив, що власником будинку є [PERSON] , а [PERSON] в даному будинку не проживає з січня 2017 року. Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає\~в за адресою: [ADDRESS] понад шести місяців без поважних причин, особистих речей в будинку немає, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та останній має вільний доступ до житлового приміщення. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад шість місяців. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved