Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.10.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року вони проживають окремо. Діти проживають біля неї і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно та регулярно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, лише інколи на свята у незначних розмірах. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, зареєстрований як приватний підприємець, тому просила стягнути з нього по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, подавши письмову заяву. Відповідачем [PERSON] подано письмове заперечення проти позову, відповідно до змісту якого він є приватним підприємцем, має регулярний дохід, за перше півріччя 2016 року його дохід становить 13523 гривень, середньомісячний заробіток становить 2253,80 гривень, тому має можливість сплачувати або 1/2 частину свого заробітку на утримання обох дітей, або по 600 гривень на кожну дитину. Також відповідач [PERSON] подав письмову заяву про часткове визнання заявлених вимог, погоджуючись на сплату аліментів у розмірі по 1/4 частині всіх видів свого заробітку на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 19.10.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які з лютого 2016 року проживають із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд зобов`язаний у відповідності до вимог ст.182 Сімейного кодексу України враховувати такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається судом, якщо платник аліментів працює, має сталий заробіток (дохід). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом не встановлено, що відповідач працює та має регулярний дохід, інших утриманців не має. З урахуванням наведеного, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача, по 1/4 частині на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial