Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 31.07.2014 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , однак, сім`я фактично розпалася. На момент звернення до суду з позовом сторони проживають разом. Просить шлюб розірвати. У підготовчі судові засідання 03.07.2019 року, 08.08.2019, 11.09.2019 року сторони не з`явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Від позивача 03.07.2019 року надійшла заява про проведення судових засідань без її участі, позов підтримує та просить суд розірвати шлюб. Відповідач на адресу суду відзив на позовну заяву або будь-яких заяв або клопотань не направив. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2019 року. У судове засідання 21.10.2019 року сторони не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 31.07.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1766 (а.с. 7). Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалась вищевказаним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (стаття 109 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд судові витрати покласти на обидві сторони. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved