Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що за час спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, так як інших утриманців не має та є працездатним, тому він може і має можливість надавати матеріальну допомогу дітям та мені. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, а також на її утримання у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку, а саме до [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день, час та дату розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового виклику. Причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є батьками: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження виданого Брусницькою сільскою радою Кіцманського району Чернівецької області (а.с. 8-10). Згідно довідки виданої виконкомом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №1997 від 09.07.2019 року проте, що гр.. [PERSON] , 1985р.н. є жителькою с.Чортория Кіцманського району Чернівецької області та на її утриманні є дочка - [PERSON] - 2012р.н., син - [PERSON] - 2014р.н. та дочка - [PERSON] - 2017р.н., які проживають біля матері (а.с.11) Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.2ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Позивачка посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. В той же час, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в сумі по 500 гривень на своє утримання, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатною, на утриманні інших осіб не має, враховуючи право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] - 2012р.н., [PERSON] - 2014р.н., [PERSON] - 2017 р.н. у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до їх повноліття, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи всі обставини, із відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 30.07.2019 року. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. Враховуючи наведене,

Outcome: approved