Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем по справі [PERSON] проживала в шлюбі, зареєстрованому 05.11.2011року . Від цього шлюбу мають одну дитину - дочку [PERSON], [INFO] Шлюб 02.03.2015 року за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області між ними розірвано. Дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки, її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини, а тому вона потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з цим просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, хоча працездатний і спроможний сплачувати аліменти, працює за тимчасовими угодами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, пояснив, що разом з відповідачкою більше як півроку разом не проживають, він ніде не працює, отримує лише пенсію (він є інвалідом ІІІ групи) його щомісячний дохід складає 949 грн. Зазначив, що бере участь у додаткових витратах на утримання дитини, доказів таких витрат надати не може. У зв'язку з цим просив відмовити позивачці у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у шлюбі, зареєстрованому 05.11.2011 року. Від цього шлюбу мають одну дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюб між сторонами за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.03.2015 року розірвано (а.с.3). Дитина знаходяться на вихованні та утриманні позивачки, її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини, а тому вона потребуює матеріальної допомоги. Вказані обставини сторонами не осорюються, атому визнані судом такими , що не підлягають доказуванню. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч , маючи інвалідність ІІІ групи, має задовільний стан здоров'я, працездатний, крім того отримує пенсію,його щомісячний дохід складає 949 грн. (а.с.21,22,23), а тому спроможний надавати матеріальну допомогу. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач працює за тимчасовими угодами та має нестабільний заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). У відповідності до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] власних доходів не має, має задовільний стан здоров'я, а також те, що відповідач отримує пенсію як інвалід ІІІ групи, його щомісячний дохід складає 949 грн., працездатний, має задовільний стан здоров'я та може надавати матеріальну допомогу, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у частці від його доходу, а саме: в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Крім того, у відповідності із ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial