Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у спільному майні, встановлення факту належності документа, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку у майні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , а [INFO] - її бабуся [PERSON] , спадщину після яких прийняла її матір - [PERSON] , яка померла [INFO] . Всі ці особи, а також відповідачі у справі є співвласниками квартири [ADDRESS] (з урахуванням норми закону про рівність часток, кожному належить по 1/6 частки у вказаному майні). Після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадкування на належні їм частки відбувалось за законом, заважаючи на відсутність заповіту. Позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (батько та брат позивача) відмовились від прийняття спадщини в установленому законом порядку. [PERSON] звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак 25 травня 2021 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через розбіжності в написанні прізвища діда та баби в свідоцтві про право власності на квартиру, актовому записі про шлюб та свідоцтві про народження [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач просить суд: визначити, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить на праві власності по 1/6 частки; встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 05.06.2000 року, виданого на ім`я « [PERSON] » - [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити той факт, [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , були чоловіком і дружиною; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки вказаної квартири після смерті матері. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомленні належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.3). За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями стали його дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 10-12), які прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем (а.с.24). Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Рокинівською селищною радою 04 липня 2000 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 37, квартира [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вказане, до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] перейшли спадкові права на 1/6 частку вказаного нерухомого майна, по 1/12 (половина від 1/6) відповідно. Відтак, кожному з них стало належати по ј квартири (1/6 + 1/12). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року (а.с.4). Спадкоємцем належної їй ј частки вищевказаного нерухомого майна стала її донька - [PERSON] , відповідно до чого, загальна частка власності останньої у квартирі стала дорівнювати Ѕ. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.5). Спадкоємцями після її смерті є її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10). З матеріалів спадкової справи № 200/2018 від 01 жовтня 2018 року, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] . Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Трохимчук С.М. № 424/01-16 від 20.05.2021 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки була виявлена розбіжність у написанні прізвища бабусі позивача [PERSON] в правовстановлюючих документах, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, свідоцтві про шлюб записано прізвище « [PERSON] », а інших документах (свідоцтва про народження дітей, свідоцтво про смерть) - « [PERSON] » (а.с.22). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Щодо вимог про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу та перебування осіб в шлюбі суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві на право власності на житло, що видане Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року згідно з розпорядженням (наказом) № 37 (а.с. 13) допущено помилку в написанні прізвища одного із співвласників квартири, а саме: [PERSON] (в документі вказано « [PERSON] »). Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи: копією свідоцтва про народження [PERSON] (батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ) серії [NUMBER] від 10.05.1965 року (а.с.10), копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року (а.с.4), копією довідки Княгининівської сільської ради №136/05.14 від 31.10.2018 року (а.с.25). Оскільки наявність розбіжностей в написанні прізвища позбавляє позивача можливості оформити документи для отримання спадщини, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, а досліджені судом докази вказують на належність свідоцтва на право власності на житло, виданого Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 37, на ім`я, крім інших осіб, [PERSON] - [PERSON] , суд вважає вимогу позивача в частині встановлення факту належності вказаного документу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Крім того, наявними в справі доказами також підтверджується факт перебування у шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.11, 12,24). Офіційна реєстрація шлюбу між ними підтверджується записом акта про шлюб № 6 від 17.10.1953 року (мова документу: російська) та копією свідоцтва про одруження (а.с.11). У вказаних документах вбачається допущення помилки в написанні прізвища осіб (вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] »), вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану не є можливим. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що факт перебування [PERSON] та [PERSON] ніким не оспорюється, відсутні будь-які відомості про його розірвання чи анулювання, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право та підтверджується належними та допустимими доказами, суд вважає вимогу позивача в цій частині такою, що підлягає до задоволення. Щодо вимоги про визначення часток співвласників у квартирі, суд зазначає наступне. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19. Відповідно до цього вимога в частині визначення часток за померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення. Щодо інших співвласників, то враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦК України, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року згідно з розпорядженням (наказом) № 37, вбачається належність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частки у квартирі [ADDRESS] . З огляду на наведене вище,

Outcome: partial