Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила: - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], який було зареєстровано 18.09.2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 679; - стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 від частки заробітку (доходу) та стягувати їх з відповідача щомісячно, починаючи із дня пред»явлення позову і до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] витрати, що сплачуються в дохід держави при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, звільнивши від їх сплати її; - стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір. Позивач до початку судового засідання надала уточнену заяву відповідно до якої просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від його доходу до повноліття дитини та провести розгляд справи за її відсутності, з урахуванням уточнень позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов з урахуванням уточнень визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2010 року у Кіровському відділі актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 679 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. З'ясовано, що неповнолітня дитина проживає із позивачем та знаходяться на її утриманні і вихованні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини після припинення шлюбних стосунків відсутня. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідач свій батьківський обов'язок належним чином не виконує, кошти на утримання дитини своєчасно не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку, як і просить позивач. Враховуючи, що вимога про стягнення з відповідача державного миті, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, є нормою застарілого законодавства, нині не чинного, тому задоволенню не підлягає. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved