Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] є державною, в квартирі прописана позивач та її брат - відповідач. Позивач зазначає, що відповідач за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців, особистих речей в квартирі не має, обов'язків, які випливають згідно договору найму державної квартири не виконує, в зв'язку з чим позивач вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла. Позивач посилаючись на те, що відповідач з 2006 року проживає за іншою адресою, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також відсутність позивача в якій також зазначено, що представник позивача позов підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є державною, в квартирі прописана позивач - [PERSON] та її брат, відповідач - [PERSON] Вбачається, що [PERSON] з 2006 року проживає не за місцем своєї реєстрації, особистих речей в квартирі [ADDRESS] не має, обов'язків, які випливають згідно договору найму державної квартири не виконує, в зв'язку з чим позивач вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] тривалий час, тобто понад шість місяців, що підтверджується копією Акту № б/н про не проживання особи за місцем реєстрації від 03. 09. 2014 року (а.с. 4), а також копією довідки № 44-1389/07 від 03. 09. 2014 року (а.с. 9). Оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивачів суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved