Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного проживання мають одного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2008 року стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреби дитини. Разом з тим, зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також зазначила, що відповідач є працездатною особою та зобов`язаний нести відповідальність за належне виховання та утримання сина. На підставі викладеного, змушена звернутися до суду із зазначеним позовом та просить збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 300 гривень до 1500 гривень на дитину. 12 липня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити повністю. У відзиві посилається на те, що позивач як на підставу збільшення розміру аліментів посилається лише на зміну в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, однак вказана зміна не є підставою для збільшення аліментів. Належних та допустимих доказів, що у позивача відбулись зміни, які дають підстави для збільшення розміру аліментів не надано. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував погіршення матеріального становища стягувача або дитини. Також просить врахувати, що він ніде не працює, адже в результаті черепно-мозкової травми отриманої під час ДТП у 2005 році у нього регулярно виникають ускладнення, у зв`язку з чим, він змушений періодично підліковуватися на що витрачає значні кошти. На даний час на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка є особою пенсійного віку. В судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити повністю. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак від його представника, [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просить відмовити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази та з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі 300 грн. починаючи з 02 вересня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, позивачем надано докази на підтвердження зміни матеріального та сімейного стану, які на думку суду слугують підставою для збільшення розміру аліментів. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8) , позивач 28 серпня 2015 року, зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] . Довідкою ТзОВ фірма «Волиньфарм» від 22 липня 2019 року № 377 стверджується, що позивач, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06 березня 2018 року по 11 січня 2021 року. Відповідачем надано підтвердження про отриману травму під час ДТП, яка мала місце у 2005 році та перебування його на лікуванні у Іваничівській ЦРЛ, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Іваничівська центральна районна лікарня» від 10 липня 2019 року № 109/09.09-2.19. На підтвердження перебування матері на утриманні надав пенсійне посвідчення, яким стверджується, що [PERSON] є особою пенсійного віку. Суд вважає за необхідне зазначити, що з часу прийняття рішення судом щодо стягнення аліментів з відповідача 14 жовтня 2008 року пройшов значний проміжок часу і аліментів, які утримує позивач у розмірі 300 грн. недостатньо для забезпечення життєвих потреб дитини. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, витрати на його утримання збільшилися, відбулися зміни матеріального та сімейного стану у житті позивача, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд не ставить під сумнів той факт, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком двід 6 до 18 років суттєво збільшився. Так, Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартіву 2019 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2118 грн. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В зв`язку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання сина [PERSON] . Судом береться до уваги також те, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, усвідомлює свій батьківський обов`язок та не відмовляється його виконувати, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, він регулярно сплачує аліменти та виїжджає за межі України для працевлаштування і у його житті теж відбулись суттєві зміни, які вплинули на рівень та спосіб життя. А тому, при ухваленні рішення суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів з врахуванням всіх обставини справи слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 307,36 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial