Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання житлових приміщень особистою приватною власністю. В обґрунтування позову зазначила, що 1977 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Вказує, з 1998 року з [PERSON] разом фактично вже у шлюбних відносинах не перебували, вели окремо господарство та жили окремо в різних жилих приміщеннях, що можуть підтвердити свідки. Окрім того, позивачем 08.06.2001 за власний кошт було придбана житлова однокімнатна квартира [ADDRESS] , розмір житлової площі якої становить 16,1 кв.м. Зазначає, що 04.04.2008 за власний кошт було придбано житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2249 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, яка знаходиться в с.Симонів, Гощанського району, Рівненської області, на якій розташований вказаний житловий будинок. При цьому зазначає, що [PERSON] участі у придбанні вказаних як квартири, так і будинку не брав, у тому числі особисто чи наданням коштів інших цінностей, окрім того, останній ніде не працював, коштів не отримував. Вказує, що на той час для придбання зазначеного будинку брала кредит в банку №0151-67 від 03.04.2008року, який повністю сама погасила 21.05.2010 року в повному обсязі. Однак, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Вищенаведені об`єкти нерухомості є спадковим майном, за яким спадкоємцем є ще син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] не заперечує той факт, що позивач квартиру та будинок придбала за власний кошт. Позивач зазначає, що при спробі оформити договір дарування на зазначені об`єкти нерухомості, нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частина їх належить [PERSON] , як спадкоємцю за законом. Таким чином, посилаючись на норми права, які передбачені в ст. ст. 15,317, 319, 321, 328, 331 ЦК України, ст. ст. 57, 60 СК України, постановою ПВСУ №11 від 21.12.2007, просить визнати житлову однокімнатну квартиру [ADDRESS] , розмір житлової площі якої становить 16,1 кв.м. та житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2249 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, яка знаходиться в с.Симонів, Гощанського району, Рівненської області, на якій розташований вказаний житловий будинок особистою приватною власністю [PERSON] . Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. [PERSON] в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримала повністю та справу просить розглянути без її участі. Відповідач в заяві на ім`я суду, позов визнав та просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, з 1977 році між [PERSON] та [PERSON] було зареєстрований шлюб. Згідно договору купівлі-продажу АЕА №521065 від 08.06.2001, [PERSON] було придбана житлова однокімнатна квартира [ADDRESS] , розмір житлової площі якої становить 16,1 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2008, [PERSON] придбано житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2249 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, яка знаходиться в с.Симонів, Гощанського району, Рівненської області, на якій розташований вказаний житловий будинок, який зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.05.2008 року. Судом встановлено, що [PERSON] отримувала кредит в Державному ощадному банку №0151-67 від 03.04.2008року, який повністю погашено 21.05.2010 року в повному обсязі про, що свідчить довідка Гощанського відділення №10017/0151 Державного ощадного банку №105 від 21 травня 2010 року. Окрім того, згідно доданих до матеріалів справи, судом встановлено, що з 1998 року [PERSON] та [PERSON] разом фактично вже у шлюбних відносинах не перебували, вели окремо господарство та жили окремо в різних жилих приміщеннях. Згідно копії трудової книжки [PERSON] від 27 липня 1971 року, встановлено, що останній з 1975 року ніде працював, оскільки відсутні будь якій записи, щодо трудової діяльності. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 29, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області. Однак позивач при зверненні до нотаріуса щодо оформлення договору дарування на зазначені об`єкти нерухомості відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки частина їх належить [PERSON] . Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Статтями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право кожної фізичної особи, безперешкодно користуватись своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними притнципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до ч.4, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном ,

Outcome: approved