Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та визнання договору найму недійсним. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу слухати в її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 15.02.1993 року. В вказаному житловому будинку з 02 листопада 2010 року також прописаний відповідач [PERSON], який на підставі договору найму житлового приміщення №58 прийняв у тимчасове користування одну кімнату, площею - 10,2 кв.м.. Вказаний договір є безоплатним та строк його дії не вказаний, крім того, в договорі вказано, що відповідач наймає одну кімнату в житловому будинку [ADDRESS], замість житловий будинок [ADDRESS], під час укладання вказаного договору були порушені істотні умови його укладання вказані в ст.ст.810, 812, 820 ЦК України. На теперішній час життєві обставини змінились, відповідач почав зловживати спиртними напоями, позивачка на свій розсуд не може користуватися житловим будинком, відповідач в добровільному порядку не виселяється. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з вище висловленим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та визнання договору найму недійсним обґрунтовані і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved