Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа: Суворовський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири № 5 по вулиці 295 Херсонської стрілецької дивізії, 3, у місті Херсоні. У вказаній квартирі зареєстровані її попередні власники, які з моменту продажу квартири в ній не проживають та особистих речей в ній не мають. Їх перебування на реєстраційному обліку перешкоджає позивачу на власний розсуд користуватися та розпоряджатись своїм майном. Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, в своїх нотаріально засвідчених заявах, підтвердили той факт, що вони та [PERSON] (яка доводиться відповідачам матірю та бабусею) з часу продажу квартири в ній не проживають та особистих речей в ній не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири № 5 по вулиці 295 Херсонської стрілецької дивізії, 3, у місті Херсоні (договір купівлі-продажу від 22.12.2015 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 22.12.2015 року). В даній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], яка є членом їх сімї (довідки адресно-довідкового бюро). Згідно договору купівлі-продажу від 22.12.2015 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а позивач купила квартиру № 5 по вулиці 295 Херсонської стрілецької дивізії, 3, у місті Херсоні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до правового аналізу Верховного Суду України з деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, з правовідносинами, які виникають між власником та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст. 346 ЦК). Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідачі є колишніми власниками спірної квартири та не є членами сім'ї позивача, за місцем реєстрації не проживають з часу продажу квартири. Отже, як колишні власники, відповідачі втратили право користування нею. Зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За наявності відповідного судового рішення органи міграційної служби зобовязані зняти особу з реєстраційного обліку.

Outcome: approved