Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON], а саме на житловий будинок, розташований за адресою Запорізька область, м. Оріхів, вул. Рози Люксембург, б. 99-г, загальною площею 40,3 кв. м, що складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сіней літ. «б», сараю літ. «В», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Г», гаражу літ. «Ж», паркану № 1, колодязя літ. «к», з правом реєстрації у відповідних органах та установах. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач, як донька [PERSON], є спадкоємцем вказаного майна на підставі закону як спадкоємець першої черги. Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі того, що 65/100 часток цього майна вона успадкувала після [PERSON], а 35/100 часток вона успадкувала після смерті своєї доньки (сестри позивача) [PERSON], однак належним чином своїх спадкових прав не оформила. У встановлений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, подавши письмові заяви про розгляд справи без їх участі. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами ауодіозапису не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, позивач є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 828143, виданим Оріхівським райбюро ЗАГС 27.05.1953 року. 07.11.1972 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 286047, виданим Оріхівським райбюро ЗАГС. Також позивач мала сестру [PERSON], яка померла 29.02.1990 року, що підтверджується відповідно довідкою про народження, виданою Оріхівським районним управлінням юстиції в Запорізькій області 09.10.2008 року, Свідцотвом про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 423931, виданим відділом ЗАГС Московського району м. Харкова 08.09.1976 року, та Свідоцтвом про смерть серії ІV-ВЛ № 265085. На підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.02.1990 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON], а також на підставі Договору дарування від 06.08.1982 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 812, [PERSON] та [PERSON] володіли спірним житловим будинком в частках 65/100 та 35/100 відповідно. 29.02.1990 року [PERSON] померла, у звязку з чим за нею відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, який був чинним на момент відкриття цієї спадщини, визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] проживала у спірному будинку на момент смерті [PERSON], а тому є такою, що прийняла спадщину за нею. 23.01.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 312597, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області 27.01.2015 року. У звязку із смертю [PERSON] за нею відкрилась спадщина, яка складається із зазначеного у позові житлового будинку в цілому. 21.07.2015 року позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини. 08.12.2015 року постановою державного нотаріуса [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначені вище обставини підтверджуються, в тому числі, матеріалами спадкової справи № 196/2015, відкритої у звязку із смертю [PERSON] При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час набуття спадкодавцем спадкового майна були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. На підтвердження наявності у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок позивачем надані копії Свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.02.1990 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON], а також на підставі Договору дарування від 06.08.1982 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 812. Таким чином, згідно матеріалів справи спадкодавець [PERSON] набула спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, що ніким не оспорюється, інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджених заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року,

Outcome: approved