Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування майном, що є спільною сумісною власністю, а саме кожен із співвласників користується спільним майном, автомобілем ВАЗ 210994, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 15.08.2018 року, почергово протягом календарного місяця. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року. За період перебування у шлюбі, а саме у 2018 році, ними за спільні сімейні кошти, було придбано автомобіль ВАЗ 210994, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 15.08.2018 року. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 23.07.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля. На даний час виник спір з приводу порядку користування майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, але яким відповідач користується та розпоряджається одноособово, порушуючи права позивача як співвласника майна. [PERSON] має посвідчення водія, навички керування, а тому також бажає користуватися транспортним засобом. Крім того позивач просить стягнути на її користь з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. Від позивача [PERSON] до суду надійшла письмова заява в якій вона просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 18.01.2021 року до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає частково, а саме не визнає позов в частині стягнення судового збору в розмірі 840 грн. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ч.1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Так рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 23.07.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 210994, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 15.08.2018 року. Таким чином у добровільному порядку порядок користування автомобілем сторонами не визначений і відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні ним, що надає право позивачу поставити перед судом питання щодо усунення порушень її права власності, яке нарівні із правом власності відповідача полягає у володінні, розпоряджанні та користуванні транспортним засобом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про порядку користування майном, що є спільною сумісною власністю, а саме кожен із співвласників користується спільним майном, автомобілем ВАЗ 210994, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 15.08.2018 року, почергово протягом календарного місяця. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 840 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовна вимога позивача підлягає задоволенню, тому стягненню з відповідачів підлягають судові витрати у вигляді судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved