Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право на спадкування ј частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2014 року встановлено факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 2002 по 10.09.2012 року, визнано за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , та на 1/6 частки квартири [ADDRESS] . При оформленні спадщини з`ясувалося, що до складу спадщини входить 3/6+3/6 частки вказаної квартири. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2014 року встановлено, що померлий [PERSON] та позивач постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою було і зареєстровано місце проживання позивача. 25.01.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Бичіхіної О.Ю. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі рішення суду, однак до складу спадщини входить Ѕ частки квартири [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на яку нотарусом було відмовлено. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 17 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 8711 ( а. с. 62). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із частки квартири [ADDRESS] та частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом за правом представлення є його внук - відповідач [PERSON] , батько якого [PERSON] , який є сином спадкодавця, помер [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2014 року встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] та змінено черговість спадкування, шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 1/6 частку майна померлого [PERSON] . Листом № 14/02-14 від 25.11.2017 року приватний нотаріус Бичіхіна Ольга Юріївна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із тим, що до складу спадкового майна входить не 1/3 частки, а Ѕ частки квартири [ADDRESS] , так як померлий [PERSON] прийняв спадщину після свого сина [PERSON] у вигляді 1/6 частки вказаної квартири, однак не оформив своїх спадкових прав. Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає, що спірні відносини регулюються Книгою шостою ЦК України, яка містить положення про спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положення статтей 1222, 1223 ЦК України передбачають, що спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, та у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу, які визначають черговість спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] за правом представлення є відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач, будучи спадкоємцем [PERSON] четвертої черги набула право на спадкування разом із [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2014 року. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] його частку у спільному майні успадкували його син - [PERSON] , та батько [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як вбачається із рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2005 року [PERSON] визнаний недієздатним (а.с. 117). Таким чином, незалежно від часу прийняття спадщини після [PERSON] вона належала [PERSON] з часу відкриття спадщини, тобто з 25 серпня 2009 року. З врахуванням цих обставин суд дійшов висновку про те, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] до спадкової маси входила Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ј частки спірної квартири в порядку спадкування за законом є обгрунтованими та такими, що належить задовольнити.

Outcome: approved