Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, за яким відкрито провадження у справі. В своїй позовній заяві позивач просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96.08 - 112 від 23.08.1996 року щодо купівлі-продажу квартири під № 39 в будинку під № 36 по проспекту Академіка Глушка в місті Одесі, укладеного на [PERSON] спеціалізованій біржі нерухомості між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], що діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Крім того, позивач просить суд поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 серпня 1996 року між [PERSON], [PERSON], що діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO]), які виступали покупцями та відповідачами, які виступали продавцями, був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96.08 - 112. Однак, при укладені Договору купівлі-продажу нерухомого майна, було порушено його форму передбачену ст. 227 Цивільного кодексу України 1964 року, а саме, договір не був нотаріально посвідчений. На теперішній час Договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути посвідчений нотаріусом, так як чоловік позивача, [PERSON], 18 червня 2009 року помер. 23 вересня 2015 року померла донька позивача, [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка та доньки. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та доньки, позивач дізнався про порушення нотаріальної форми укладення договору купівлі-продажу квартири. Біржове посвідчення договору купівлі-продажу квартири не дає можливості позивачу розпоряджатися успадкованим після смерті чоловіка та доньки майном та реалізувати свої права, якими наділений згідно діючого законодавства України власник майна. Визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна можливо лише за рішенням суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позові. Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 23 серпня 1996 року між [PERSON], [PERSON], що діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO]), які виступали покупцями та відповідачами, які виступали продавцями, був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96.08 - 112. Покупці на підставі вищезазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна набули у власність квартиру під № 39 в будинку під № 36 по проспекту Академіка Глушка в місті Одесі. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на [PERSON] спеціалізованій біржі нерухомості, що розташовувалась за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 26. Згідно з п. 9 договору купівлі-продажу нерухомості та відповідно до\~ст. 227 Цивільного кодексу України 1963 року, договір підлягав реєстрації у Бюро Технічної Інвентаризації м. Одеси. При укладенні договору покупцям було роз'яснено, що договір має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі, також в самому договорі було вказано, що у відповідності до\~ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про Товарну Біржу», цей договір зареєстровано на [PERSON] спеціалізованій біржі нерухомості, за реєстраційним № 96.08 - 112 від 23.08.1996 року. Однак, при укладені Договору купівлі-продажу нерухомого майна, було порушено його форму передбачену ст. 227 Цивільного кодексу України 1964 року, а саме, договір не був нотаріально посвідчений. На теперішній час Договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути посвідчений нотаріусом, так як чоловік позивача, [PERSON], 18 червня 2009 року помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції від 19 червня 2009 року, актовий запис № 3384. 23 вересня 2015 року померла донька позивача, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції від 23 вересня 2015 року, актовий запис № 9923. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та доньки, позивач дізнався про порушення нотаріальної форми укладення договору купівлі-продажу квартири. Біржове посвідчення договору купівлі-продажу квартири не дає можливості позивачу розпоряджатися успадкованим після смерті чоловіка та доньки майном та реалізувати свої права, якими наділений згідно діючого законодавства України власник майна. Одеська спеціалізована біржа нерухомості (код 21021638), згідно даним сайту Міністерства юстиції України, на сьогоднішній день припинена як юридична особа. Визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна можливо лише за рішенням суду. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів згідно зазначеної статті є, серед інших, визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 263 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що порушення встановленої форми при укладені Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 96.08 - 112 від 23.08.1996 року, було виявлено тільки у 2015 році, суд вважає, що слід поновити процесуальні строки для звернення до суду з позовом, оскільки строк пропущено з поважної причини. Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України суд може визнати договір, який було укладено з порушення нотаріальною форми, дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 335 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно\~ст. 45 Цивільного кодексу України\~(1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. У ч. 2\~ст. 47 Цивільного кодексу України\~(1963 року) зазначено, що: якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно\~ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до\~ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів,\~\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON], [PERSON], що діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], як покупці квартири, виконали всі свої обовязки за Договором купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією в [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру від 25.10.1996 року, про що зроблений відповідний запис в книзі № 206пр, на стор. 48, під реєстровим № 466. Покупці передали продавцям гроші в рахунок вартості квартири. Відповідачі виїхали з квартири зі своїм майном, передавши всі права на володіння, користування та розпорядження квартирою. Покупці зареєструвались та мешкали в зазначеній квартирі. Таким чином, покупці виконали сукупність всіх дій, що підтверджують виконання та дійсність договору купівлі-продажу та підтверджують перехід права власності на вищевказану квартиру до покупців. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96.08 - 112 від 23.08.1996 року.

Outcome: approved