Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 5,1 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Авангард» на території Борзнянської міської ради Чернігівської області, яке посвідчене відповідним сертифікатом серії [NUMBER] та належало померлій [INFO] її тітці [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) через нотаріальну контору, оскільки правовстановлюючий документ на неї за життя спадкодавцем був втрачений; також нотаріус листом від 26.04.2019р. повідомив їй, що вона як племінниця не може бути спадкоємцем після тітки згідно норм ЦК УРСР, з чим вона не погоджується, так як до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК України. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що її тітка [PERSON] заміж не виходила, дітей не мала, вона доглядала тітку до смерті, а тому як племінниця має право успадкувати належний тітці земельний пай за нормами ЦК України. Відповідач Борзнянська міська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, не заперечує проти позовних вимог. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю й не заперечував, щоб його мати успадкувала належний [PERSON] земельний пай. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла рідна тітка позивачки по батьковій лінії [PERSON] , яка була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] . За життя 21 січня 1992 року [PERSON] склала на користь [PERSON] (відповідача по справі) заповіт на належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за вказаною адресою. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , отримавши 07 лютого 2001 року в Борзнянській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно. Крім того, до складу спадкового майна померлої [PERSON] входить і посвідчене втраченим сертифікатом серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) на площу розміром 5,1 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Авангард» на території Борзнянської міської ради Чернігівської області. Листом від 26 квітня 2019 року Борзнянська районна державна нотаріальна контора повідомила позивачку, що згідно норм ЦК УРСР племінниця не являється спадкоємцем після своєї тітки. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, одруження, смерть, довідками Державного архіву Чернігівської області №М-564, М-565 від 29.03.2019р., Борзнянської міської ради №4018 від 26.06.2019р., відділу у Борзнянському районі ГУДЧО від 17.04.2019р., копією Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Авангард» серії ЧН №000018 від 30.11.1995р. зі списком осіб ( [PERSON] значиться під №713), відомостями книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Борзнянською міською радою ( [PERSON] значиться під №714), оголошенням в газеті «Вісті Борзнянщини», копією спадкової справи Борзнянської районної державної нотаріальної контори №122/2001 до майна померлої [PERSON] та поясненням державного нотаріуса від 26.04.2019р. Заявляючи свої вимоги про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), що належало померлій [INFO] тітці [PERSON] , позивачка посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ЦК України й належність її до кола спадкоємців третьої (ст.1263 ЦК України) або п`ятої (ст.1265 ЦК України) черги за законом, оскільки спадщина хоча й відкрилась до 01.01.2004р., але не була оформлена юридично (п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В п.1 постанови №7 від 30.05.2008р. Пленум Верховного Суду України зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, положення п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Наведений висновок також узгоджується з позиціями, викладеними в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. Отже, оскільки смерть спадкодавиці [PERSON] настала [INFO] (тобто до 01 липня 2003 року), що спадкове законодавство визначає як час відкриття спадщини, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми саме ЦК УРСР, а не ЦК України, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] залишилося незаповіданим, а тому у відповідності до приписів ст.537 ЦК УРСР має розподілятися між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. Водночас ступінь спорідненості позивачки стосовно спадкодавиці (племінниця - тітка) не відносить її до кола спадкоємців за законом згідно вищевказаних норм ЦК УРСР, а відтак [PERSON] відповідно до заявлених позовних вимог не має права на спадкування після смерті своєї тітки [PERSON] . Крім того, право на успадкування майна померлого спадкодавця має лише той спадкоємець, який прийняв спадщину (ч.1 ст.548 ЦК УРСР). Водночас всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття нею після померлої спадкодавиці [PERSON] спадщини у спосіб, визначений ст.549 ЦК УРСР. Визнання ж позову відповідачами суд у відповідності до ст.206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить вищенаведеним положенням спадкового законодавства. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed