Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору міни (обміну) земельних ділянок № 319 від 3 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю., та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка площею 2,47 га в межах Пастирської сільської ради. Вона є спадкоємцем за заповітом. Під час оформлення спадщини їй стало відомо, що право власності на цю земельну ділянку 3 березня 2016 року було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни (обміну) земельних ділянок. Оскільки цей договір порушує її законні права на володіння, користування і розпорядження земельною ділянко, як спадкоємця, [PERSON] вважає його недійсним. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов повністю, просив його задоволити з наведених в ньому підстав. Крім того зазначив, що укладення договору від імені батька позивача було здійснено представником по дорученню. Оскільки на час його укладення довіритель помер, довіреність втратила чинність. А тому, довірений не мав права укладати договір міни. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що на час укладання договору міни [PERSON] не знала про смерть її довірителя, а тому вважає, що договір є дійсним. Приватний нотаріус Богданова Г.Ю. в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [INFO] року в с. Телепино Кам'янського району Черкаської області помер [PERSON]. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 січня 2004 року [PERSON] був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,47 га в адмінмежах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий № [NUMBER]. Заповітом, посвідченим 29 жовтня 2008 року секретарем виконкому Пастирської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 278, [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 2,47 га заповів [PERSON] Згідно з повідомленням Пастирської сільської ради № 89 від 16 червня 2017 року, цей заповіт до дня смерті заповідачем не змінений і не скасований. У відповідності з повідомленням завідуючої Кам'янською державною нотаріальною конторою від 16 червня 2017 року, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись його дочки [PERSON] та [PERSON], на підставі яких була заведена спадкова справа №169 за 2013 рік. Частиною 1 статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи наявність заповіту, єдиним спадкоємцем після [PERSON] на земельну ділянку є [PERSON] Судом встановлено, що 3 березня 2016 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, який був посвідчений приватним нотаріусом Кам'янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 319. Згідно з п. 1.1 цього договору сторони поміняли (передали у власність один одному) належне їм на праві власності майно, а саме: [PERSON] - земельну ділянку площею 0,0025 га в адмінмежах Лубенської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, а [PERSON] - земельну ділянку площею 2,4738 га в адмінмежах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26 вересня 2016 року, на підставі укладеного договору 3 березня 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4738 га в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий № [NUMBER]. З наданого суду договору також встановлено, що під час укладення цього договору від імені [PERSON] діяла [PERSON] на підставі довіреності від 6 березня 2013 року. Вона ж цей договір і підписала. В судовому засіданні оглянуто довіреність, посвідчену 6 березня 2013 року приватним нотаріусом Кам'янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю. та зареєстровану в реєстрі за № 268. Згідно з її умовами, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань укладення договорів міни(обміну), оренди належної йому земельної ділянки площею 2,47 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована в адмінмежах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Строк дії довіреності встановлено до 6 березня 2016 року. Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, за своєю правовою природою представництво за довіреністю є правовідношенням, за яким особа уповноважується вчинити правочини від імені та в інтересах довірителя. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підстави недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, ч. 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Враховуючи, що на момент укладення оспорюваного договору міни [PERSON] помер, представництво [PERSON] за виданою ним довіреністю припинилось. Таким чином, судом встановлено, що оскільки дія довіреності припинила свою дію [INFO] року, тому [PERSON] не мала права укладати 3 березня 2016 року договір міни від імені [PERSON] Крім того, громадяни можуть отримувати земельні ділянки у власність з підстав та в порядку, визначеними положеннями ЗК України. Міна (обмін) земельних часток (паїв) відповідно до вимог закону є цивільно-правовою угодою, яка, однак, може укладатися та реалізовуватись лише у порядку, передбаченому в Законі № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Статтею 14 цього Закону передбачено, що в разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, згідно підпунктів 3, 5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Частиною 1 статті 5 Закону № 899-IV встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку. Зазначеною нормою право на обмін земельних часток (паїв) можна реалізувати в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1102 грн. 40 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved