Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь Ѕ вартості витрат за навчання їхньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 3750 грн. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 20.12.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який в подальшому було розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року. У шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Через те, що відповідач не надавав на утримання доньки матеріальної допомоги, вимушена була звернутись до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу. 30.05.2019 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку платника аліментів. Їхня донька [PERSON] є поліглотом, бо за власним бажанням почала вивчати польську мову. Шкільної програми англійської мови доньці [PERSON] не вистачало, тому остання, з 01.09.2014 року почала вчитися у ще й мовній школі «Larina Language Academy» за її згадою, та згодою відповідача. Навчання в Кембриджському центрі «Larina Language Academy» проходить на професійному рівні з поглибленням і розгорнутим навчанням з випередженням програми загальноосвітньої школи. У доньки Поліни яскраво виражені особливі здібності до вивчення англійської мови, які треба і далі розвивати. Таким чином позивачка усіма засобами підтримує і допомагає дитині розвивати її чудові здібності в області лінгвістиці та філології, так як це їй дуже добре дається і подобається. У зв`язку з чим, позивачка понесла додаткові витрати на навчання дитини за 3 квартал 2020-2021 навчального року у загальному розмірі 7500 грн. та просить стягнути з відповідача Ѕ вартості навчання доньки у розмірі 3750 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] правом надати відзив на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мірошниченко А.М. заперечувала проти задоволення позовних в повному обсязі, зазначила, що відповідач [PERSON] перераховує щомісячно аліменти та купує необхідні речі для доньки [PERSON] , вважає, що позивачем не доведено необхідність зазначених додаткових витрат. Крім того, зазначила, що навчання у мовній школі доньки сторін, було бажанням саме позивачки, та позивачка самостійно, на власний розсуд обрала навчальний заклад для дитини, який є дороговартісним, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис - 2799 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно до змісту позовної заяви, убачається, що 30.05.2019 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2019 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2014 року навчається у мовній школі Larina Language Academy - Cambridge English Exam Centre UA010, вартість за навчання в 2020-2021 навчальному році складає 22500 грн. за рік. Щомісячна оплата складає 2500 грн. Додатково оплачується міжнародний кембриджський іспит у розмірі 2700,00 грн. Також, згідно довідки № 77 від 01.07.2020 року, неповнолітня дитина [PERSON] , навчається у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Харківської міської ради з 2011 року. З 07.12.2019 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] навчається на курсах польської мови та культури при освітньому центрі Харківського товариства польської культури, що підтверджується довідкою № 68 від 13.02.2020 року. На підтвердження розміру додаткових витрат на навчання [PERSON] позивачем надано дві квитанції, а саме, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 49 від 18.02.2021, згідно якої від [PERSON] прийнято 3000,00 грн. в якості оплати за 3 кв. навчання, та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 27 від 30.03.2021, згідно якої від [PERSON] прийнято 4500,00 грн. в якості оплати за 3 кв. навчання, на яких міститься частина відбитку печатки, які можна ідентифікувати як печатку фізичної особи-підприємця, ідентифікувати яку неможливо, печатки Кембриджського англійського центру «Larina Language Academy» дані квитанції не містять, оскільки після візуального порівняння зазначеної частини відбитку печатки з іншими документами, на яких міститься повноцінний відбиток вказаної печатки, печатки різняться. Так, позивачем надано суду довідку «Larina Language Academy», згідно якої [PERSON] навчається в мовній школі «Larina Language Academy» - Кембриджському англійському центрі, а також характеристику на [PERSON] , надану «Larina Language Academy», на яких міститься печатка Кембриджського англійського центру «Larina Language Academy». Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів того, що [PERSON] навчається іноземним мовам у будь-якої фізичної особи-підприємця (договорів, довідок тощо), суду не надано. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачка погоджувала з батьком додаткові витрати на дитину у вигляді оплати її навачання у мовній школі «Larina Language Academy». Доводи позивача про те, що відповідач знав, і під час перебування у шлюбі, приймав участь у здійсненні оплати за навчання, матеріалами справи не підтверджується. Таким чином, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, у вигляді сплати за навчання в мовній школі, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодного доказу того, що дитина має здібності до вивчення іноземних мов, та займається на курсах іноземних мов саме внаслідок існування здібностей, а не для простого вивчення програми шкільного предмету англійської мови. Крім того, дитина навчається в мовній школі за бажанням матері та позивачка самостійно, на власний розсуд, обрала заклад для дитини, вартість навчання у якому є значною, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст. 185 СК України. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 26.09.2018 року у справі № 761/6933/17 (провадження № 61-30007св18). Крім того, аналогічний позов був предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, який відризнявся лише періодом стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із її навчанням у мовній школі «Larina Language Academy», в якій суд апеляційної інстанції вже доходив висновку про те, що позивачка без погодження із батьком, на власний розсуд, обрала навчальний заклад для дитини, вартість навчання в якому є значною, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст. 185 СК України (справа № 643/18680/19, провадження № 22-ц/818/2227/20). Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: dismissed