Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу частини будинку з усіма господарськими будівлями кв. №8, (3/25 частини житлового будинку, веранди а4, літ «Ч» - літньої кухні, літ «Ш», «Х» - сараїв, літ. «Д1» - вбиральні-душової, літ. «Г1» - навісу), розташованого у Херсонській області, м. Генічеську по вул. Петровського,55, укладений між позивачем та відповідачами, та визнати за нею право власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 1998р. між нею, померлим чоловіком та відповідачами було укладено у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після укладення договору, між сторонами було досягнуто домовленості, що після сплати усієї суми вартості нерухомого майна, сторони звернуться до нотаріуса для нотаріального посвідчення даного договору. Проте, після сплати усіх грошових коштів, останні почали ухилятися від нотаріального оформлення договору, у звязку з чим позивач позбавлена можливості набути право власності у встановлений законом порядок, що й стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що між нею, її покійним чоловіком та відповідачами був укладений усний договір купівлі-продажу 3/25 частини будинку №55 по вул. Петровського в м. Генічеську за 4000 грн. На виконання умов усного договору її чоловік передав [PERSON] 2000 грн. задатку. У подальшому вони розрахувались з відповідачами у повному обємі, проте, нотаріально посвідчити договір так і не встигли. На даний час, позивач звернулась до суду з вказаним позовом, оскільки не бажає витрачати значні кошти на оплату нотаріальних послуг, та оформлення документів на землю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Зазначили, що дійсно між ними та позивачем було досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач сплатила кошти, проте договір нотаріально до цього часу так і не оформили, оскільки вчинення таких дій потребує значного часу та коштів. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у 1998р. між позивачем, її покійним чоловіком з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено в усній формі договір купівлі-продажу 3/25 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], за 4000 грн. Згідно розписки від 29 квітня [PERSON] передав [PERSON] в якості задатку 2000 грн., в рахунок вартості вищевказаного нерухомого майна. Крім того, у вказаній розписці зазначено, що договір буде укладено 15 липня 1998р. У судовому засіданні встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, [PERSON] передала відповідачам обумовлену грошову суму, а відповідачі передали ключі від спірної квартири, після чого [PERSON] вселилась до зазначеної квартири, та проживає там до цього часу. Однак, нотаріально посвідчити договір сторони не змогли, з тих підстав, що чоловік [PERSON] захворів, та остання постійно перебувала з ним поруч до моменту його смерті. На даний час позивач виявила бажання належним чином оформити право власності на вказане нерухоме майно, проте, з метою економії часу та коштів вирішила звернутись до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~(2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає\~Цивільний кодекс України 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року\~право продажу майна належить власнику. Згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 р. договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до п.2\~ст. 47 ЦК УРСР 1963р., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати цей договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. На підставі викладеного, суд вважає, що посилання позивача на те, що будучи зобовязаними відповідачі ухиляються від здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу є необґрунтованим,\~оскільки позивачем не надано доказів того, що договором обумовлено обовязок відповідачів вчинити таке нотаріальне посвідчення, а також враховуючи те, що відповідачі визнають умови договору та жодним чином не вчиняють перешкод позивачу в можливості його подальшого нотаріального посвідчення, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed