Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даними позовами, в яких просить: 1/стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 2500 грн щомісячно до повноліття сина; 2/стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно до досягнення їх сином трирічного віку (до 01.02.2022р). Свої вимоги обгрунтовує тим, що від укладеного 05.08.2011р. шлюбу в неї з відповідачем мається малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач проживає окремо від сімї, не цікавиться дитиною та не надає матеріальної допомоги ні сину, ні їй, хоча є працездатним, хороший стан здоровя і спроможний надавати таке забезпечення. Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2019 року обидва позови (справи) обєднані в одне провадження. Позивачка, як і її представник, з урахуванням доданих відповідачем до відзиву документів щодо наявності в нього постійного місця роботи та заробітку в судовому засіданні заявлені вимоги уточнила й просила стягнути з відповідача на утримання сина та на неї аліменти по 1/4 частині всіх видів доходу. Пояснила, що на даний час утримувати сина їй допомагають батьки, в будинку яких вона з дитиною проживає. Після закінчення відпустки по вагітності та пологах буде отримувати державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 860 грн. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначає про часткове визнання позову, не заперечує проти стягнення з нього на утримання сина [PERSON] аліментів у розмірі 1000 грн на місяць та на утримання дружини 500 грн на місяць, оскільки також повинен допомагати своєму батьку [PERSON], який є пенсіонером, інвалідом 3-ої групи та потребує систематичного лікування; отримує доход на постійному місці роботи трохи більший від мінімальної заробітної плати, інших заробітків не має, є учасником бойових дій і періодично двічі на рік проходить обстеження та лікування, що потребує фінансових витрат. В судовому засіданні відповідач з огляду на уточнені вимоги позивачки підтримав свої заперечення проти позову, викладені у відзиві; також зазначив, що отримує щорічний доход в розмірі 5000 грн від здачі в оренду земельної ділянки площею 2,0га, виділеної йому як учаснику АТО; його батько [PERSON] отримує щомісячну пенсію в розмірі понад 1500 грн (точної суми не знає), а також підробляє; мати працює й має постійний заробіток. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. 1.Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 05 серпня 2011 року шлюбу, який не розірвано, являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає з матір'ю в с. Юрківщина Борзнянського району Чернігівської області, вул. Обушних, 23, й перебуває на її утриманні. Позивачка з 13 грудня 2018 року по 17 квітня 2019 року перебуває у відпустці по вагітності та пологах. Відповідач проживає окремо від сім'ї, є працездатним, має постійне місце роботи в ТОВ «Плиски-Агро», де нарахований розмір його заробітку складає 5400 грн на місяць (до сплати 4347 грн); додатковим джерелом доходу відповідача також може бути орендна плата за земельну ділянку, виділену йому як учаснику АТО (з його пояснень близько 5000 грн на рік); проте матеріальну допомогу на утримання сина відповідач виділяє нерегулярно. Разом з тим, суд зважує на ту обставину, що [PERSON] є учасником бойових дій (АТО) й має проблеми зі здоровям, в звязку з чим періодично двічі на рік проходить медичне обстеження та лікування, що потребує матеріальних витрат. Водночас, посилання [PERSON] про необхідність надання матеріальної допомоги його батьку [PERSON], який також є членом його сімї, пенсіонером та інвалідом 3-ої групи, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду ніяких доказів того, що пенсійне забезпечення батька є меншим, ніж встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1497 грн). До того ж, піклуватися про батька позивача повинні й інші члени його сімї дочка [PERSON] та дружина [PERSON], яка зі слів відповідача отримує доход від постійного місця роботи. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.181-184 СК України, враховуючи уточнення позивачкою своїх вимог, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. 2.Щодо\~вимог позивача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дружини в разі проживання з нею дитини. Відповідно до\~вимог ч.2-4\~ст.84\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Якщо\~дитина має\~вади фізичного\~або психічного\~розвитку,\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~до досягнення\~дитиною шести\~років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в дружини виникає право на отримання аліментів за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх з чоловіком спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів), які в силу вимог ст.12, 81 ЦПК України має довести позивач. Факт проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з позивачкою (матірю дитини) в с. Юрківщина Борзнянського району Чернігівської області, вул. Обушних, 23, підтверджується копією її паспорту та довідкою про реєстрацію місця проживання особи й не оспорюється відповідачем. Позивачка перебуває у відпустці по вагітності та пологах й у звязку з цим позбавлена можливості отримувати дохід. Натомість, відповідач, як було зазначено вище, є працездатного особою, отримує доход від постійного місця роботи та орендної плати за землю й з урахуванням щомісячного стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку суд вважає, що стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 1/8 частини його доходу буде достатнім розміром аліментів на утримання дружини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на одного з подружжя та на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн судового збору. При цьому, суд також зважує на ту обставину, що хоча відповідач і має статус учасника бойових дій, але дана справа не стосується порушення його прав, в звязку з чим передбачена в п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільга по сплаті судового збору на нього не поширюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial