Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають трьох дітей: синів [PERSON], [PERSON] та доньку [PERSON], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від утримання дітей. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON], [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. на кожну дину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Також суду пояснила, що ніде не працює, займається введенням особистого селянського господарства. Натомість відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Та пояснив, що не відмовляється від обов'язку утримувати дітей, проте не має коштів на їх утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 16 жовтня 1998 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 16 жовтня 1998 року Головницькою сільською радою Корецького району Рівненської області. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 грн., з 1 грудня - 1637грн. Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків нині необхідно на її утримання надавати не менше 765,5 грн. Стаття 184 СК України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи інтереси дітей сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, будучи молодою, працездатною людиною, перебуваючи в пошуку роботи, маючи задовільний стан здоров'я, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. Відповідач зареєстрований як безробітний, в квітні 2016 року отримав 146 грн. 99 коп. за участь у громадських роботах та інших роботах тимчасового характеру, а тому такий дохід має мінливий характер. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на синів [PERSON], [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. на кожну дину щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, що не заперечується відповідачем та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Розмір аліментів по 500 грн. щомісячно, є більш наближеним до 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто мінімального розміру аліментів та реально можливим до сплати відповідачем. Відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі та наявності інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved