Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 вересня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №611. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 09 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №611. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка фактично проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. При цьому сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з підстав несумісності характерів, різних поглядів на життя, на подружні відносини, втратили почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного. Протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи надану позивачем заяву, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. Дійсно, 09 вересня 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №611 (а.с. 6, 21, 22). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка фактично проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. При цьому сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з підстав несумісності характерів, різних поглядів на життя, на подружні відносини, втратили почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного. Протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного, приймаючи до уваги, що сім'я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде протиречити їх інтересам, враховуючи той факт, що будь які відомості які б спростовували зазначені позивачкою докази і обставини у суду відсутні та надані не були, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 245,00 гривень.

Outcome: approved