Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на предмет застави. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 55 000 грн., які остання зобов'язалась повернути в строк до 1 жовтня 2017 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобов'язань, [PERSON] суму боргу позивачу не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед позивачем зобов'язання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. Гарантом повернення коштів виступив [PERSON]. В якості гарантії повернення боргу [PERSON] запропонувала належну їй земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить йому на праві приватної власності згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21971660 від 18.08.2017 року. У судове засідання позивач та відповідачі-1, 2 не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності. [PERSON], що мешкає за адресою: 85612, [ADDRESS] (надалі - «Відповідач 1») під розписку позичила у [PERSON], [INFO], громадянка України, паспорт [NUMBER], виданий Великоновоселківський РВ УМВС України в Донецькій області 05.11.1999 року, мешкає за адресою: [ADDRESS], (надалі - «Позивач») грошові кошти у розмірі 55 000,00 гривень (п'ятдесять п'ять тисяч гривень 00 копійок) строком до 1 жовтня 2017 року. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір був складений в простій письмовій формі, гарантом повернення коштів виступив [PERSON], [INFO], громадянин України, паспорт [NUMBER], виданий Великоновоселківським РВ УМВС України в Донецькій області 18.04.2000 року. Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. В якості гарантії повернення боргу [PERSON] запропонував належну йому земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить йому на праві приватної власності згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21971660 від 18.08.2017 року. Пунктом 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, у такій що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В означений термін [PERSON] борг не повернула та повідомила позивачу про погіршення свого матеріального становища та не можливості повернути борг. Але повідомила мене, що її поручитель [PERSON] згоден взяти на себе зобов'язання та передати їй документи на заставне майно. Відповідно ч. 1 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] підтвердив намір виконати взяті на себе зобов'язання, згідно домовленості, проте він і досі не з'являється до нотаріальної контори для посвідчення договору застави. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 16, ст. 525, 526, 576, 590, 1046, 1047, 1049, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved