Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 24.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 182. В обгрунтування вимог позивачка [PERSON] послалась на те, що власниками квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24 є вона та її онук - відповідач [PERSON] в 1/2 частині кожний. 24.02.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання на належну їй ? частку вказаної квартири, оскільки вона є пенсіонеркою, одержує мінімальну пенсію, має проблеми зі здоров'ям, часто перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує вживання дорогих ліків. 24.02.2010 року вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 182. Відповідно до умов договору від 24.02.2010 року її 1/2 частина квартири, розташована за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24 перейшла у власність відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в свою чергу, згідно до умов договору, повинен довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігаючи її безкоштовне довічне користування ? часткою квартири. Після укладення договору довічного утримання від 24.02.2010 року відносини між нею та відповідачем [PERSON] загострились. Дружина відповідача [PERSON] [PERSON] на все їй докоряла, а 08.03.2010 року під час сварки остання заявила, що отруїть її, якщо вона їх не залишить, внаслідок чого вона була змушена шукати іншого притулку. З 05.06.2010 року вона постійно проживає у своєї молодшої сестри [PERSON] за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Борова, вул. Гагаріна,7. З моменту укладення договору довічного утримання відповідач [PERSON] жодного разу не надав їй харчування, не сплачує комунальні платежі за квартиру. Знаючи про її перебування в лікарні, не відвідав її, не поцікавився станом її здоров'я. Крім того, відповідач [PERSON] з часу укладення з нею договору довічного утримання, не сплачує комунальні платежі. З 01.04.2012 року за рішення суду з її мінімальної пенсії утримуються кошти на погашення заборгованості за комунальні послуги, розмір яких щомісячно становить суму в розмірі 200 гр. Таким чином, відповідач [PERSON] переклав на її плечі весь тягар сплати комунальних послуг, не дивлячись на те, що вона протягом п'яти років в квартирі не проживає, не дбає про її матеріальне забезпечення. Вважає, що зазначені нею обставини, згідно з п.1 ч. 1 ст.755 ЦК України можуть бути підставою для розірвання укладеного між нею та відповідачем договору довічного утримання. Просить розірвати договір довічного утримання від 24.02.2010 року, укладений між нею, [PERSON], та відповідачем [PERSON] [PERSON], посвідчений 24.02.2010 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі під № 182. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON], користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гр. 60 коп.. 09.04.2015 року позивачка [PERSON] надала додаткову позовну заяву, в якій уточнила свої вимоги та збільшила їх обєм. Просить розірвати договір довічного утримання від 24.02.2010 року, укладений між нею, [PERSON], та відповідачем [PERSON] [PERSON], посвідчений 24.02.2010 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі під № 182 та відмінити заборону на відчуження квартири. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON], користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гр. 60 коп.. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, пояснила, що відповідач [PERSON] є її рідним внуком, однак не дивлячись на це, вона наполягає на розірвані договору довічного утримання від 24.02.2010 року, укладеного з останнім. Відповідач [PERSON] ніколи не виконував умови вказаного договору. Вона за станом свого здоровя неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Зміївської ЦРБ, однак відповідач [PERSON] не відвідував її, крім одного разу, не дивлячись на те, що проживає поруч з лікарнею. Після її звернення до суду відповідач [PERSON] пропонував їй виплатити компенсацію за витрати по комунальним послугам, однак нічого так і не сплатив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25.06.2015 року позовні вимоги повністю не визнає, заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] послався на те, що позивачка [PERSON] є його рідною бабусею. 24.02.2010 року між ним та позивачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання на належну останній 1/2 частку квартири, розташованоїза адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24 Згідно до умов договору він повинен був довічно повністю утримувати бабусю [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігаючи її безкоштовне довічне користування ? часткою квартири. Він створив свою сім'ю, в якій народилась дитина, однак відносини між бабусею [PERSON] та його дружиною [PERSON] не склались. Позивачка [PERSON] пішла з квартири та відмовляється від його допомоги. Щодо забезпечення бабусі [PERSON] одягом та харчуванням, то такої допомоги він останній не надавав, однак під час перебування справи в суді, він пропонував позивачці 10\~000 гр., однак [PERSON] відмовилась від грошей. Просить відмовити у задоволенні вимог позивачки [PERSON], оскільки він заперечує проти розірвання договору довічного утримання від 24.02.2010 року. В подальшому, відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, про що свідчать: - розписка про вручення особисто йому судової повістки з викликом до суду на 15.07.2015 року на 10 годину ( а.с. 63). - довідки про доставку СМС повідомлення з викликом до суду на 03.11.2015 року на 10 годину, на 03.12.2015 року на 13 годину 30 хвилин, які були доставлені на його номер мобільного телефону 380507744524 відповідно 27.08.2015 року о 09:59:00, 18.11.2015 року о 12:10:46. (а.с 85,96) Про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, що суд розцінює як намагання затримати розгляд справи по суті. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди на представництво інтересів у цивільній справі № 18-ц від 19.05.2015 року, в судових засіданнях 25.06.2015 року та 27.07.2015 року позицію відповідача [PERSON] щодо відмови [PERSON] у задоволенні її позовних вимог, підтримав. В подальшому, представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи у судових засіданнях 15.07.2015 року, 18.11.2015 року, посилаючись на свою участь у проведенні слідчих дій у кримінальних провадженнях, однак будь яких підтверджень такої участі суду не надавав. ( а.с. 67, 92). Крім того, будучи особисто повідомленим під час судового засідання 17.08.2015 року про місце та час розгляду справи у наступному засіданні, не зявився в судове засідання 03.11.2015 року.(а.с 79,84) Також, будучи особисто повідомленим про місце та час розгляду справи, про що свідчать: - розписки про вручення особисто йому судової повістки з викликом до суду на 18.11.2015 року на 11 годину, на 03.12.2015 року на 13 годину 30 хвилин, однак в судові засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, що суд також розцінює як намагання затримати розгляд справи по суті.( а.с. 89, 94). Суд, вислухавши сторони- позивачку [PERSON] та відповідача [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власниками квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24 є позивачка [PERSON] та її онук - відповідач [PERSON] в 1/2 частині кожний, що вбачається з дублікату технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24, виготовленого 29.01.2010 року КП « Зміївське БТІ». ( а.с.9-10) 24.02.2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання на належну [PERSON] ? частку вказаної квартири, що вбачається з договору довічного утримання від 24.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі під № 182. ( а.с.5-6) У звязку з посвідченням зазначеного договору довічного утримання від 24.02.2010 року, приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] також була накладена заборона на відчуження вказаної в договорі квартири, що належить відчужувачу, до припинення чи розірвання договору довічного утримання з набувачем, реєстр № 183. ( а.с. 6) Відповідно до вказаного договору позивачка [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] В.В.1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24.(а.с. 5-6) Квартира розташована на 5 поверсі пятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 37,40 кв.м., загальною площею 66,50 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, обладнаної лоджії. ( а.с.5-6) Згідно умов договору довічного утримання від 24.02.2010 року відповідач [PERSON] зобовязався: - довічно повністю утримувати позивачку [PERSON]; - забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою; - зберігати її безкоштовне довічне користування ? часткою квартири, яка передана у його власність, як набувача. ( а.с.5-6) Загальна вартість утримання, догляду та необхідної допомоги позивачки [PERSON] була визначена сторонами договору у розмірі не менше 600 гр. щомісячно. (а.с.5 зворот) Відповідно до ст. 744 ЦК України на підставі договору довічного утримання виникає одне зобовязання: зобовязання набувача забезпечити відчужувача утриманням та доглядом. Зустрічне передання відчужувачем майна здійснюється на стадії укладання договору, а не в межах зобовязання, що виникає на підставі договору Згідно ст. 755 ч.1 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: - на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; - на вимогу набувача. Підставами для розірвання договорів є ст.ст. 651-652 ЦК України. Для розірвання договору довічного утримання додатковою підставою є надання відчужувачем достатніх доказів невиконання чи неналежного виконання набувачем, при цьому договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи не належному виконанні зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні договору довічного утримання від 24.02.2010 року, укладеного нею з відповідачем [PERSON] внаслідок не виконання останнім своїх обовязків за договором. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконує умови договору довічного утримання від 24.02.2010 року з часу його укладення. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, має власну сімю, в якій є утриманець його малолітня дитина, не надавав позивачці [PERSON] щомісячне матеріальне забезпечення ( харчування, одяг, догляд, необхідну допомогу) у розмірі 600 гр.. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], як набувач 1/ 2 частини квартири за договором довічного утримання від 24.02.2010 року, також не сплачував житлово- комунальні послуги, зокрема, послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2790 гр.64 коп., яка разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 25 гр. та витратами на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 гр., а всього в загальному розмірі 2846 гр. 14 коп., судовим наказом судді Змиіївського районного суду Харківської області від 08.11.2011 року була стягнута з позивачки [PERSON] ( а.с.20) В супереч зобовязання відповідача [PERSON] зберігати за позивачкою [PERSON] безкоштовне довічне користування ? часткою квартири, яка передана у його власність, саме з позивачки [PERSON] відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області було здійснено відрахування стягнутої судовим наказом від 08.11.2011 року суми в загальному розмірі 2846 гр. 14 коп., що підтверджується довідкою ВДВС Зміївського РУЮ. ( а.с. 16) Більш того, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] встановились складні стосунки, оскільки між дружиною останнього [PERSON] та позивачкою [PERSON] виникали сварки, під час яких [PERSON] висловила погрозу отруїть її, внаслідок чого позивачка [PERSON] стала боятись проживати в квартирі спільно з сімєю відповідача. З 05.06.2010 року позивачка [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24, постійно проживає у своєї молодшої сестри [PERSON] за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Борова, вул. Гагаріна,7, що вбачається з акту від 17.03.2015 року, складеного депутатом Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської області [PERSON], підпис якої посвідчив секретар цієї ж сільської [PERSON]. ( а.с. 8) Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON]. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2015 року зазначила, що всі обставини щодо сторін вона знає зі слів позивачки [PERSON]. Також позивачка [PERSON] говорила їй, що відповідач [PERSON] умовив її укласти договір довічного утримання, а також те, що вона боїться відповідача [PERSON] та його дружину, а тому має бажання розірвати цей договір. В судовому засіданні 25.06.2016 року свідок [PERSON] не заперечувала, що до її приходу у сімю відповідача [PERSON], у останнього з позивачкою [PERSON] були нормальні відносини. Її відносини з позивачкою [PERSON] дійсно не склались. Зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] готові допомогти позивачці [PERSON] матеріально, надавши їй суму у розмірі 10\~000 гр., як пропонував представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON]. Також зауважила на те, що коли позивачка [PERSON] перебувала в лікарні, вони з відповідачем [PERSON] навідували її, вона для останньої годувала їжу, однак вона не була очевидицею того, як її чоловік [PERSON] передавав позивачці [PERSON] грошові кошти на її утримання Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2015 року також пояснив, що у квартирі, де мешкали сторони у справі він ніколи не був. Про відносини сторін йому відомо за слів відповідача [PERSON]. Останній говорив йому, що навідував свою бабусю [PERSON] під час її перебування в лікарні. Він бачив, що відповідач [PERSON] брав дома їжу, а чи передавав він її [PERSON] та чи провідував останню в лікарні, йому не відомо. Зазначив, що йому також відомо про те, що відповідач [PERSON] відкладав грошові суми для передачі бабусі [PERSON], однак факту передачі грошей останній він не бачив. Щодо свідка [PERSON], на допиті якої наполягав відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], яка мала підтвердити факт надання ним позивачці [PERSON] належного утримання, то позивачкою в судовому засіданні 03.12.2015 року була надана заява [PERSON] від 25.11.2015 року, підпис якої 25.11.2015 року був посвідчений нотаріусом Белгородського нотаріального округу Белгородської області [PERSON], реєстр № 1-в-244, про відмову у допиті у якості свідка, оскільки позивачка та відповідач є її близькими родичами.( а.с. 97) Таким чином, суд вважає, що надано достатньо доказів невиконання з часу укладення договору довічного утримання від 24.02.2010 року набувачем за договором та відповідачем у справі [PERSON] умов договору довічного утримання від 24.02.2010 року, що суд розцінює як істотне порушення цього договору. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов вказаного договору, позивачка [PERSON] з часу укладення договору довічного утримання від 24.02.2010 року була позбавлена її забезпечення, на яке вона розраховувала при укладанні договору довічного утримання від 24.02.2010 року. При таких обставинах, суд вважає на необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений 24.02.2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 182. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання ( догляду) у звязку з невиконанням бо неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. Відповідач [PERSON], як набувач за договором довічного утримання від 24.02.2010 року, має повернути 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 6/24, позивачці [PERSON]. Крім того, суд вважає на необхідне відмінити заборону на відчуження квартири, зазначеної в договорі довічного утримання, укладеного 24.02.2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], накладеної 24.02.2010 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON]. Щодо вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 гр. 60 коп., то суд також вважає їх такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору визначається по даній справі Законом України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-УІ, оскільки дана справа надійшла до суду 18.06.2015 року, тобто до набрання 01.09.2015 року чинності Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484- УІІІ від 22.05.2015 року, а тому з вимог майнового характеру становив 1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 року складає 1218 гр., а з вимог немайнового складав 243 грн. 60 коп.. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., згідно квитанції Ощадбанку ТВБВ 10020/0463 № 10 від 31.03.2015 року. (а.с. 1) За таких обставин, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачка [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 гр. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved