Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила на користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира розташована за вище вказаною адресою. Однак через те, що в її квартирі зареєстрована відповідачка, яка фактично в ній не проживає, вона, як власниця нерухомості, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач судове засідання не з'явилася, від неї поштою надійшла заява, згідно якої вона проти задоволення позову не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутність. Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на ? частку у спільному майні набутому подружжям за час шлюбу від 16.10.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири, від 16.10.1993 року реєстровий № 4429, виданих Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, та зареєстрованих в КП «Чугуївське МБТІ» 21.10.1993 року (а.с. 5,6). Окрім позивача, в квартирі, яка належить їй на праві приватної власності і розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована також і відповідач [PERSON], яка однак з 2002 року в ній не проживає, що підтверджено довідками КЖРЕП м. Чугуєва № 298 від 18.06.2013 року та № 221 від 29.05.2014 року (а.с. 3,4). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в квартирі позивача зареєстрована відповідач, яка фактично в ній не проживає, позивач, як власниця нерухомості, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири з 2002 року не приймала. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, житлові права охороняються законом. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачка ніякої участі у витратах по утриманню квартири не приймала, а також так як у позивача особисто з [PERSON] не було ніяких письмових домовленостей стосовно її проживання у вищевказаному помешканні, [PERSON] має право на захист своїх прав власника і вимагати визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідачка фактично в квартирі не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі в спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування квартирою. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved