overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей, батьком яких він є, але допомоги на їх утримання не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та посилаючись на викладенні в ньому обставини, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: визнає стягнення аліментів лише на двох дітей, так як у нього є сумніви з приводу його батьківства третьої дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2005 року, однак, спільне життя між ними не склалося, тому рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.2). Від спільного проживання сторони мають трьох дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.4-6). Сторони проживають окремо, діти знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Покровської сільської ради Кіровоградського району і області № 499 від 23.07.2014 року (а.с. 3), а тому кошти на їх утримання з відповідача належить стягнути в судовому порядку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, якою передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та п.3 ст. 181, ст. 191, 182 цього Кодексу, позивачка, як дружина - мати, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його доходу, від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цією ж статтею передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України витрати в справі, а саме: судовий збір, суд покладає на відповідача. Дослідивши обставини в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб між нею та [PERSON]М, зареєстрований 27.10.2007 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис-606- розірвати.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. у Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис-606. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. В судове засідання позивачка не з'явилась. Надав до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім того в заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27.10.2007 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис-606. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 16 в будинку №10а по проспекту Гагаріна в м. Одесі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона разом з малолітньою сестрою [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 1988 року, однак в квартирі не проживає з липня 2014 року. Цей факт заважає позивачам повноцінно користуватись квартирою та створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але сплачуються, чим порушуються права позивача. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву ярою заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що від в даній квартирі не мешкає вже більше двох років, однак не має іншої можливості зареєструватися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач разом з малолітньою сестрою [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 1988 року, однак в квартирі не проживає з липня 2014 року. Цей факт заважає позивачам повноцінно користуватись квартирою та створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але сплачуються, чим порушуються права позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України вважається, що член сімї власника житлового приміщення втрачає право на користування \~житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. \~ З огляду на вищенаведене та \~з урахуванням \~вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №13В по вул.Слобожанській в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що їй на праві власності належить житловий будинок 13В по вул.Слобожанській в с.Піщанка Красноградського району Харківської області на підставі договору міни від 12.02.2002 року. В даному будинку зареєстровані її родичі, а також відповідач по справі [PERSON], [INFO]. однак останній не мешкає в ньому фактично з 2002 року. Добровільно знятись з реєстрації у належній їй будинку він не бажає, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Від позивача надійшла заява, в яких він позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору міни житлового будинку від 12.02.2002 року позивачу на праві власності належить житловий будинок №13В по вул.Слобожанській в с.Піщанка Красноградського району Харківської області(а.с.5). Відповідно до довідки Піщанської сільської ради від 24.11.2017 року у даному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з актом обстеження домоволодіння за даною адресою, депутатом Піщанської сільської ради, відповідач [PERSON], не мешкає у даному будинку з 2002 року. У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України) Ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідач не проживає в будинку позивача більше року, ніяких витрат по його утриманню не несе, проживає в іншому місці, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком №13В по вул.Слобожанській в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому прохала визнати такими що втратили право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] свого дядю - [PERSON] , своїх дітей:[PERSON] та [PERSON] посилаючись на те що останні за спірною адресою не проживають більше одного року, комунальні платежі не сплачують та своїх речей у квартирі не мають. В зв'язку з великим боргом за комунальні платежі просить зняти вказаних осіб з реєстрації. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 05.04.18 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. В судове засідання [PERSON] та їїх представник з'явились. Доводи позову підтримали, прохали допитати свідка та проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час розгляду справи повідомлялись за адресою вказаною в довідці про реєстрацію. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідачі не з'явились до суду без поважних причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Ухвалою від 13.04.18 року вирішено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON] суд встановив що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступним: судом встановлено що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно до довідки дільниці № 62 Жилкомсервісу відповідач [PERSON] , є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 15.11.1985 року; [PERSON] зареєстрований з 26.02.1996 року; [PERSON] - з 05.09.2002 року. Ордер на квартиру видавався 24.01.1977 році на родину з 8 осіб. Актами дільниці Жилкомсервіс № 187 від 06.09.2017 року та № 12 від 16.01.2018 року встановлено що за спірною адресою відповідачі не проживають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] понад 1 рік за вказаною адресою не проживають. В судовому засіданні було імовірно встановлено що відповідачі - своїх особистих речей в спірній квартирі не мають, в правоохоронні органи з заявами про перешкоджання проживати за спірною адресою - не звертались. У такий спосіб у суді встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку більше 1 року без поважних причин. Згідно вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона не проживає в приміщенні більш ніж шість місяців. У відповідність зі ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не проживає на спірній площі більш одного року без поважних причин, тому вони втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що 09 березня 2014 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, що складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,5462 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хлібодарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка залишилася після смерті чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 09 березня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 4,5462 5 га, розташованої на території Хлібодарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. На теперішній час позивачка виявила бажання переоформити спадкове майно на своє імя, а саме право на земельну ділянку, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки жодних відмов не заявляла. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що 14 березня 2012 року її мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що їй належало, в тому числі право на земельну ділянку площею 4,69 га, розташованої на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС № 054751 від 29 квітня 2003 року. На теперішній час вона має бажання переоформити вказану земельну ділянку на своє імя, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може, оскільки мати втратила оригінали документів. Вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім неї інших спадкоємців не має. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яка залишилася після смерті матері. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пердставник відповідача в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки до суду не повідомив. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на теперішній час [PERSON] має бажання переоформити вказану земельну ділянку на своє імя, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може. Причиною є те, що за свого життя її мати загубила оригінал державного акту на земельну ділянку серії ХС № 054751, який їй видавався. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім неї інших спадкоємців не має. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка залишилася після смерті матері. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що 14 жовтня 1961 року помер іі батько [PERSON]. За життя померлий був власником житлового будинку по вул.. Белінського, б.9 в смт. Чаплинка Херсонської області. Право власності посвідчувалося свідоцтвом про право особистої приватної власності на житловий будинок, яке було видано на підставі рішення Чаплинського виконавчого комітету № 23 від 22 червня 1959 року. Документ, який підтверджує право власності на будинок в оригіналі не зберігся. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування, що залишився після смерті батька. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що після смерті батька позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя померлим було втрачено оригінали правовстановлюючих документів. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де зазначає, що 17.02.2009 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулась, оскільки проживала разом з матірю і вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відстуність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої 17.02.2009 року [PERSON]. [PERSON] протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею і вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved