Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання його таким що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за вище вказаною адресою. Однак через те, що в її будинку зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, вона, як власниця нерухомості, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач судове засідання не з'явився, від нього поштою надійшла заява, згідно якої він проти задоволення позову не заперечує та просить проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 21). Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів та зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 26.07.1988 року (а.с. 7). Окрім позивача в будинку, який належить їй на праві приватної власності і розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрований також і відповідач [PERSON], який однак з 2004 року в ньому не проживає, що підтверджено довідкою голови вуличного комітету № 147 від 31.07.2014 року, завіреної керуючим справами виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області (а.с. 6). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, позивач, як власниця нерухомості, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку з 2004 року не приймав. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з вимогами ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати і т.п. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, житлові права охороняються законом. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач ніякої участі у витратах по утриманню будинку не приймав, а також так як у позивача особисто з [PERSON] не було ніяких письмових домовленостей стосовно його проживання у вищевказаному помешканні, [PERSON] має право на захист своїх прав власника і вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач фактично в будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі в спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування будинком. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved