overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] де крім неї зареєстрований відповідач. З відповідачем, який був зареєстрований в зазначеній квартирі до її придбання позивачкою, остання не знайома, ніколи з ним не спілкувалась і місце його проживання позивачці не відоме. Відповідач не має в квартирі позивачки особистих речей, ніколи не мешкав в квартирі з моменту її придбання позивачкою, участі в утриманні квартири не приймає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивачки, в тому числі щодо розпорядження нерухомістю, отже остання просить задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. До суду представник позивачки подав заяву в якій наполіг на задоволенні позову, просив розглянути його за своєї відстуності та ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не зявився, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, причин неявки не повідомив, що дає змогу розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2015 [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру № 8 по Салтівському шосе, 147 в м. Харкові, право власності на яку зареєстровано за позивачкою (а.с. 5, 30, 31). Відповідно до довідки дільниці № 33 КП «Жилкомсервіс» відповідач зареєстрований за адресою м. Харків, Салтівське шосе, 147, кв. 8 (а.с. 8). В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави припустити можливість порушення свого права власності другою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону здійснення ним дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про здійснення визначених дій для попередження такого порушення. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON], який не є членом сімї [PERSON], в квартирі що належить останній на праві власності за відстуності згоди позивачки перешкоджає реалізації прав власника щодо розпорядження та вільного користування квартирою, отже порушує права [PERSON] З погляду на викладене, з метою відновлення прав позивача позов має бути задоволений в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] де крім неї та чоловіка - [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], який є сином позивачки. Відповідач з 2000 року не проживає за адресою реєстрації, не має там особистих речей, комунальні платежі не сплачує, тобто його реєстрація в квартирі є лише формальністю, яка змушує позивача нести зайві витрати на утримання житла. Позивач просять задовольнити позов та позбавити відповідача права користування жилим приміщенням за вказаною адресою. До суду представник позивача подав заяву про слухання справи за її та позивача відсутності, на позові наполіг та просив ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не з'явився, проте до матеріалів справи долучено нотаріально посвідчену заяву останнього щодо відсутності заперечень з приводу зняття його з реєстрації місця проживання. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: факт належності позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] та реєстрації в ній сторін останніми не заперечується та підтверджується відповідними доказами (а.с. 4, 5, 7). Той факт, що [PERSON] добровільно покинув житло за місцем реєстрації, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де отримав громадянство зазначеної країни, підтверджується нотаріально посвідченою заявою останнього (а.с. 31-33). Частина 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Як вказує позивач, посилаючись на квитанції про сплату комунальних послуг, витрати по утриманню будинку вона несе самостійно, участі в цьому відповідач не приймає (а.с. 8-10). У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа про розлучення з відповідачем. Відповідач ухиляється від утримання дітей, будь-якої допомоги, в тому числі і матеріальної на їх утримання не надає. Тому позивач просить позов задоволити і стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходу на кожну дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив сплачувати аліменти на утримання дітей по 500 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.11.2002 року сторони уклали шлюб, від якого в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], а [PERSON]. Вказані обставини підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №077228: свідоцтвами про народження серії 1-БВ №059119, серії 1-БВ №037126. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, визнання позовних вимог відповідачем в розмірі 500 грн. на кожну дитину, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON], слід стягнути аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до їх повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться з 2011 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв»язки між сторонами. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, спору про розподіл майна не має. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справ у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спільне життя у подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться з 2011 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв»язки між сторонами. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків тривалий час - з 2011 року, не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами, категорично не бажають зберегти сім»ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін і їхньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Дитина перебуває на обліку у психіатричній лікарні і являється інвалідом. Сумісне життя з відповідачем не склалось у зв»язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, а також відповідач не хоче проживати з хворою дитиною. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить розписка про отримання повістки. Причину неявки відповідач суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи до суду не звернувся. Позивач не заперечує розглянути справу у відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Дитина перебуває на обліку у психіатричній лікарні і являється інвалідом. Однією сім»єю подружжя не проживає, спільного господарства не веде. Суд надавав сторонам строк для примирення, на чому наполягав відповідач, зазначаючи у своїх запереченнях про те, що йому позивачка перешкоджає проживати у спільній квартирі, забрала в нього ключі, не дає спілкуватись з дитиною. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, за час, який надавався для примирення, подружні стосунки не відновились, де знаходиться відповідач їй не відомо, зі слів його батьків - він виїхав за межі України. Позивачка наполягає на задоволенні позову. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка категорично не бажає зберегти сім»ю, відповідач навіть не побажав з»явитись до суду після надання строку для примирення, що свідчить про його байдуже ставлення до збереження сім»ї. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін і їх неповнолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, реєстрація якого проведена відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 24.04.2009 за актовим записом № 429. Від шлюбу мають сина: [PERSON] [INFO].н. Шлюбні відносини не склалися з причин відсутності взаєморозуміння та припинились. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, спільне господарство не ведеться, дитину позивач утримує за власні кошти. Позивач просить задовольнити її позов, розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до суду від останнього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини: згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] [INFO].н. є сторони у справі. (а.с. 5). Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» №790 від 15.08.2014 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] тобто проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що відповідачем не заперечується. (а.с. 4). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2009, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна та місця проживання дитини на теперішній час відсутній. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 гривень, на користь позивача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, реєстрація якого проведена Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 14.12.2012 за актовим записом № 1090. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини не склалися з причин відсутності взаєморозуміння та припинились за місяць до звернення до суду. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, спільне господарство не ведеться, дитину позивачка утримує за власні кошти. Позивачка просить задовольнити її позов, розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. на місяць, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, так як їй не відомо, чи працює відповідач, чи отримує постійний дохід. До суду позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягла, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, що дозволяє розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини: згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є сторони у справі (а.с. 5). Як вказує позивачка дитина знаходиться на її утриманні і проживає разом з нею, що підтверджується й довідкою з місця проживання та про склад сімї та прописку (а.с 15). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2012 року, шлюбні відносини фактично припинені в липні 2017 року, спільне господарство не ведеться, подружжя мешкає окремо, спір щодо поділу майна на теперішній час відсутній. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,при цьому такий обовязок покладається на кожного з батьків. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», згідно якої з грудня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. на місяць, обставини, про які йдеться ч. 1 ст. 182 СК України, ті факти, що даних про офіційне працевлаштування відповідача та наявність у останнього стабільного, постійного заробітку, наявність інших осіб на утриманні суду не надано і вважає за можливе задовольнити позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, реєстрація якого проведена у відділі реєстрації актів Цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції 14.07.2007 за актовим записом № 781. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини не склалися з причин відсутності взаєморозуміння, втрати поваги один до одного. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, спільне господарство не ведеться, доньку позивачка утримує за власні кошти, в зв'язку з чим просить задовольнити її позов, розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від його доходів, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до суду від останнього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини: згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі (а.с. 7). Донька знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» від 17.03.2015, згідно якої [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], що відповідачем не заперечується. (а.с. 8). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна та місця проживання доньки на теперішній час відсутній. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що даних про те, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших осіб, має хронічні захворювання чи необхідність тривалого лікування, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) на користь позивачки щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21.05.2010 р. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Спільно проживали до 31.07.2012 р. Причина розірвання шлюбу - різні погляди на життя, постійні конфлікти. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивачка відсутня. Її представником за довіреністю [PERSON] надано суду клопотання про розгляд справиу відсутності представника позивача. Відповідач у судовому засіданні відсутній, у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2010 р. Шлюб зареєстрували у Жовтневому відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції м. Луганська, актовий запис № 252. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Шлюбні стосунки припинені у липні 2012 р. Позивачка проживає у Російській Федерації, відповідач - у м. Запоріжжі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.11.2013 р. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків тривалий час - з липня 2012 року, не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами, категорично не бажають зберегти сім»ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що працювала в Державному підприємстві «Харківський електромеханічний завод» (далі ДП «ХЕМЗ») з 02.10.1979 по 01.08.2016 на різних посадах, а при звільненні їй не виплатили заборгованості з заробітної плати в сумі 12583,55 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. Ознайомившись з запереченнями на позов, згідно яких відповідач визнав заборгованість з заробітної плати перед позивачем в сумі 11532,47 грн. та компенсації в сумі 232,09 грн., [PERSON] погодилась з ними та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач до суду не зявився, надіслав заяву в якій визнав позов частково, просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що вини відповідача у затримці з виплати заробітної плати та інших сум не має. В цій частині проти позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: [PERSON] прийнята на роботу в ДП «ХЕМЗ» машиністкою першої категорії згідно наказу № 196-к від 29.09.1979 та пропрацювала на підприємстві до 01.08.2016. Звільнена за скороченням штату. Вказане не заперечується сторонами та підтверджується трудовою книжкою, наказом (а.с. 7-9). Згідно довідки ДП «ХЕМЗ» станом на 21.10.2016 заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачкою становить 11532,47 грн. та 232,09 грн. компенсації. Проти даної суми заборгованості ні позивач, ні відповідач не заперечують та погоджуються з нею, про що подали відповідні заяви. Частина 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов частково, а саме в межах суми, на якій наполягає позивач, та проти якої не заперечує відповідач.

Outcome: partial