Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В позові позивач вказала, що з травня 2003 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 09.02.2019 року позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу. Відповідач не виконує обов`язки по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої доньки у повному обсязі. В зв`язку з тим, що відповідач має задовільний стан здоров`я, однак не має постійного місця роботи, але отримує постійний дохід тимчасовими заробітками, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання\~\~дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, щодо слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся згідно вимог\~ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9\~Конституції України є\~частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що з травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. 09.02.2019 року позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки у достатньому розмірі. Відповідно до\~ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі\~ст. 181 СК України\~одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Домовленості між батьками про розподіл витрат на утримання дитини у добровільному порядку не досягнуто. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст. 180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840,80 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved