Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та встановлення місця її проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка по справі є її донькою, має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини по теперішній час дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] є інвалідом другої групи, з причини свого захворювання часто проходить лікування у психіатричній лікарні та не може в повній мірі здійснювати свої батьківські обовязки. Також вона є хронічним алкоголіком, часто лікується у наркологічному диспансері. Відповідачка вихованням дитини не займається, е проявляє до дитини належної уваги, часто залишає його без нагляду на декілька днів. Вона має розлади психіки, дуже імпульсивна, агресивна, схильна до неадекватних вчинків. Залишення дитини у відповідачки небезпечно для життя дитини, її здоровя та морального виховання. Тому це суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Просить відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у її матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав та встановити його місце проживання з [PERSON], за адресою у м. Краматорськ вул. Пархоменка, 47. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і просить винести судове рішення про відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у її матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Прокурор не заперечував в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по позову регулюються Цивільним Кодексом України, Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини в них є небезпечним для її життя, здоровя й морального виховання. У цьому разі дитина передається іншому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до ст.161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Судом встановлено, що відповідачка є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] є матірю відповідачки [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON], зареєстрована та проживає у [INFO]. Донька [PERSON] та онук [PERSON] також зареєстровані за цим місцем проживання де і проживали та проживають разом з позивачкою. Позивачка працює, характеризується добре. У диспансерах міста Краматорська на обліку не перебуває. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у будинку своєї матері за адресою: м. Краматорськ вул. Пархоменко, 47 разом із сином [PERSON], ніде не працює, є інвалідом другої групи, перебуває на обліку у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з діагнозом синдром залежності від вживання алкоголю, перебуває на обліку у КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», має судимість. Позивачка має своє житло, має належні умови для проживання дитини, працює, характеризуються добре, осудженою не була. З відповідальністю ставиться до своїх батьківських обовязків, є можливість створення належних умов для виховання дитини. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів. Відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Тобто, суд оцінивши усі докази, а саме пояснення сторін, письмові докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, а саме по місцю проживання бабусі - підлягають задоволенню, бо як вбачається з матеріалів справи дитина [PERSON], [INFO], на час спору має 4 роки. Представник органу опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини в родині бабусі, та

Outcome: approved