Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про виселення його із будинку через неможливість спільного проживання. Свої вимоги мотивує тим, що являється власником житлового будинку в [ADDRESS] який успадкувала на підставі заповіту після смерті свого батька [PERSON]. Відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким ще в 2010 році вони розірвали шлюб. З часу розірвання шлюбу відповідач, попри те, що не зареєстрований у її будинку, продовжує у ньому проживати і відмовляється виселитись до будинку своїх батьків, де він фактично зареєстрований. Останні декілька років відповідач створив неможливі умови для проживання в будинку. Зокрема він систематично зловживає спиртними напоями, будучи у нетверезому стані поводиться агресивно, б'є її, малолітню дочку, виганяє їх з дому. Внаслідок агресії [PERSON] вона з дочкою часто змушена ночувати у родичів, сусідів. За цей навчальний рік дочка практично лише два тижні жила вдома, а решту часу живе у родички [PERSON], яка прихистила її. Звернення до правоохоронних органів за захистом практично безрезультатні, оскільки після кожного візиту міліції відповідач ще більше знущається на нею. Через погрози фізичною розправою та знищенням майна (відповідач грозить спалити хату) вона часто боїться звертатись за захистом до міліції. Така поведінка відповідача робить нестерпними і неможливими умови спільного використання житла. Відповідач жодним чином не прикладається до утримання будинку, оплати послуг з електро- та газопостачання, в той же час обмежує її з дочкою у можливості користуватись енергоресурсами. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У зв'язку з цим судом постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 157 ЖК України встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог ст.116 ЖК України виселення без надання іншого жилого приміщення можливе у випадку систематичного порушення громадянином правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними. Систематичним порушенням є здійснення відповідачем двох або більше порушень правил співжиття протягом останнього року. Судом встановлено, що [PERSON] вселився до будинку після одруження з позивачкою з 2001 року і . фактично проживає разом у будинку з того часу хоч і не зареєстрований у ньому. Водночас 25.08.2010 року за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач веде паразитичний спосіб життя, зловживає алкоголем, зароблені тимчасовими заробітками кошти витрачає виключно на свої потреби, а в основному на придбання алкоголю. Будучи у нетверезому стані вчиняє в будинку п'яні дебоші, систематично б'є позивачку, виганяє з будинку разом з малолітньою дочкою, внаслідок чого вони змушені ночувати по сусідах чи у родичів. Неодноразові їх спроби вплинути на по віденку [PERSON] результату не принесли. Дитина внаслідок постійної агресії зі сторони батька зазнала нервового зриву, що стало причиною звернення за медичною допомогою. Дочка позбавлена можливості спокійно жити у власному будинку, нормально готуватись до уроків, змушена тижнями жити по чужих будинках. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні малолітня [PERSON] Відповідно до поданих суду постанов Богородчанського районного суду від 16.07.2015 року, від 17.12.2013 року, 18.05.2013 року [PERSON] неодноразово був підданий заходам адміністративного впливу. За інформацією начальника Богородчанського РВ УМВС [PERSON] з ним проводились профілактичні бесіди, однак своєї поведінки він не змінює. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем доведено факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для неї спільне проживання з ним в одному будинку. Агресивна поведінка відповідача, систематичне фізичне та психологічне насильство до позивачки та їх малолітньої доньки свідчить про неможливість у інший спосіб забезпечити їх законні права. На підставі викладеного, ст.156, 157, 116 ЖК України,

Outcome: approved