Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Олешківський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області, про скасування арешту. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та пояснила, що з червня 2004 року їй на праві власності належить житловий будинок, який вона придбала під час проведення прилюдних торгів. В лютому 2016 року вона дізналась, що на вищевказаний будинок накладено арешт в межах виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом про стягнення з [PERSON] (колишнього власника вищевказаного будинку) на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» боргу. ВДВС відмовило їй у знятті арешту у звязку з тим, що виконавче провадження вже знищено. Просить в судовому порядку зняти заборону відчуження з належного їй майна та зняти з нього арешт. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. На підставі положень ч. 4 ст. 169, ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» також не зявився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки не відома. В судове засідання представник Олешківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області не зявилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина неявки не відома. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва ВВЕ № 190000 від 01.06.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу за реєстраційним № 1385, у відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про Порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, на підставі акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів, затвердженого відділом державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області 01 червня 2004 року, [PERSON] належить право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в селі Раденськ Цюрупинського району Херсонської області, по вулиці Північній (Червонофлотській), № 12, що раніше належав [PERSON]. На вказаний будинок накладено заборону відчуження, що зареєстрована 24.10.2005 року за №2526508 на підставі договору застави від 11.10.2005 року, та арешт на підставі постанови державного виконавця б/н від 14.01.2004 року. За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що право позивача, як власника нерухомого майна, володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном порушено внаслідок накладення на нього арешту в рамках виконавчого провадження про стягнення боргу з попереднього власника майна, яке на даний час закрито, при цьому правові підстави арешту майна позивача, що не є боржником, відсутні. Також відсутні підстави для заборони відчуження майна відповідача на підставі договору застави від 11.10.2005 року, оскільки відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved