Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позов тим, що з 07.08.2009р. позивачка та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу сторони придбали житловий будинок по [ADDRESS] та придбали автомобіль Ніссан Тіда, 1.6, д.н.[NUMBER]. Сторони не можуть дійти згоди про порядок володіння та користування вказаним майном, тому, позивачка і звернулась з даним позовом до суду. Після декількох змін та уточнень позовних вимог, позивачка просила: 1) визнати недійсним продаж автомобіля Ніссан Тіда 1.6 у формі довідки-рахунку від 15.11.2013р., 2) скасувати відомості про реєстрацію ТЗ Ніссан Тіда 1.6, д.н.[NUMBER] на ім'я [PERSON], здійснену Черкаським ВРЕР УДАІ; 3) визнати за позивачкою право власності на ? частину вказаного автомобіля; 4) зобов'язати [PERSON] повернути у власність позивачки спірний автомобіль; 5) визнати за позивачкою право власності на ? частину будинку, що розташований по [ADDRESS], як спільне сумісне майно подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги з урахування уточнень підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Позивачка вказала, що будь-якої згоди на відчуження спірного автомобіля вона не надавала. Об'яву на продаж автомобіля вона не подавала. Додатково [PERSON] вказала, що шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано за рішенням Черкаського районного суду від 10.01.2014р., і після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та представники відповідачів [PERSON], [PERSON] позов визнали частково, вказавши, що відповідачі не заперечують щодо поділу житлового будинку по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], по ? частині за кожним як спільне сумісне майно подружжя. Щодо решти позовних вимог заперечили, просили відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що спірний автомобіль Ніссан Тіда 1.6 (я5кий на даний час зареєстрований за відповідачкою [PERSON]) хоча і був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, однак автомобіль був придбаний не за спільні кошти подружжя, а за кошти від реалізації автомобіля, що належав батькові відповідача [PERSON], про що до суду надані відповідні докази. Тому вказаний автомобіль не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] переоформив вказаний автомобіль на [PERSON] без сплати останньою будь-яких коштів та без укладення договору купівлі-продажу. [PERSON] вказала, що фактично спірний автомобіль Ніссан Тіда придбавався за її кошти і мав бути оформлений на неї, однак вона перебувала в м.Алчевську і не змогла приїхати до сина для оформлення автомобіля, тому автомобіль був за її кошти придбаний, але зареєстрований на сина - [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 07.08.2009р. позивачка та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Черкаського районного суду від 10.01.2014р., і після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». В період шлюбу сторони придбали житловий будинок по [ADDRESS] та придбали автомобіль Ніссан Тіда, 1.6, д.н.[NUMBER]. Сторони не можуть дійти згоди про порядок володіння та користування вказаним майном. Вказаний будинок був придбаний [PERSON] в [PERSON] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.05.2010р., право власності зареєстровано в КП «ЧОО БТІ» 25.06.2010р. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає, що вказаний будинок по [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя позивачки і відповідача [PERSON] Даний факт сторонами визнається. Тому вказаний будинок необхідно поділити між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], визнавши право власності по ? частині будинку за кожним. У зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині є доведеними і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог, пов'язаних із розподілом спірного автомобіля Ніссан Тіда 1.6, суд вважає наступне. За клопотанням учасників процесу була призначена та проведена судова авто товарознавча експертиза, згідно висновку якої від 21.03.2014р. №67 ринкова вартість автомобіля Ніссан Тіда, д.н.[NUMBER], 2011р.в., з урахуванням терміну експлуатації та технічного стану складає 110771,21грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 13.12.2012р. автомобіль Ніссан Тіда 1.6, легковий хетчбек-В, бежевого кольору, 2011року випуску, був зареєстрований за [PERSON], реєстраційний №[NUMBER]. Згідно довідки-рахунку від 15.11.2013р. вказаний автомобіль, вартістю 96000грн., був проданий [PERSON]. Судом встановлено, що договору купівлі-продажу чи будь-якого іншого договору щодо відчуження вказаного автомобіля не було укладено, а фактично відбулась перереєстрація автомобіля від одного власника на іншого. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] сплачувала кошти [PERSON] за переоформлення автомобіля. [PERSON] пояснила, що будь-яких коштів своєму синові за переоформлення автомобіля, вона не сплачувала. Таким чином, позовна вимога щодо визнання недійсним продажу автомобіля у формі довідки рахунку від 15.11.2013р., - є взагалі безпідставною та не ґрунтується на положеннях закону. Позовних вимог про визнання правочину удаваним, - позивачка не заявляла. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 15.11.2013р. вказаний автомобіль був зареєстрований за [PERSON] В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON], який перебуває в дружніх стосунках з родиною [PERSON]. Свідок пояснив, що в [PERSON] був у власності автомобіль ВАЗ-2115, 2007р.в. Потім він обміняв ВАЗ-2115 на Опель Омега, під час обміну автомобілів свідок був присутній при обміні, це було в м.Корсунь-Шевченківський. При обміні ніхто ніяких коштів не доплачував. Свідок припускає, що обмін автомобілями був проведений шляхом оформлення довіреностей. Автомобілем Фольксваген [PERSON] також користувався. Згідно ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Жодного доказу придбання спірного автомобіля за спільні кошти подружжя позивачкою до суду не надано. Разом з цим, в матеріалах справи наявні докази, а саме: акт прийому-передачі транспортного засобу від 26.02.2008р., накладна від 26.02.2008р., письмова розписка [PERSON] від 03.02.2012р., письмова розписка [PERSON] від 21.10.2012р., які свідчать про те, що джерелом походження коштів, витрачених на придбання спірного автомобіля, є кошти, отримані від реалізації автомобіля, що належав батькові відповідача [PERSON] Тому, суд вважає, що спірний автомобіль Ніссан Тіда 1.6, д.н.[NUMBER], не є об'єктом права спільної сумісної власності позивачки і відповідача [PERSON] У зв'язку з цим, суд вважає, що задоволенню підлягає лише вимога про поділ житлового будинку по [ADDRESS]. В задоволенні тих позовних вимог, що пов'язані із поділом автомобіля Ніссан Тіда, необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Outcome: partial