Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Запорізька міська рада, про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги наступним. 6 березня 2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалене рішення у справі № 335/446/14-ц, за яким розірвано шлюб між позивачем та [PERSON] та поділено майно, внаслідок чого за позивачем визнано право власності на житловий будинок літ. Е за адресою: [ADDRESS]. Позивач належним чином зареєструвала своє право власності на даний будинок. Земельна ділянка, розташована за адресою будинку, належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 20 вересня 2002 р. Цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 липня 2010 р. у справі № 2-3764/2010 за [PERSON] було визнано право власності на вищевказаний будинок. Відтак, за положеннями закону, до [PERSON] перейшло й право власності на вказану земельну ділянку. Оскільки на даний час власником будинку є позивач, тому в силу закону їй переходить право власності й на земельну ділянку. Просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,0777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території [ADDRESS]. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про їх відмову від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25 липня 2002 р. № 232/96 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0777 га в межах згідно з планом на території [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (арк. справи 13). Вартість земельної ділянки відповідно до звіту про оцінку майна № 15032016-015, складеного суб'єктом оціночної діяльності - оцінювачем ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» [PERSON], станом на 15 березня 2016 р. становить 298 790,00 гривень без ПДВ (арк. справи 17). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 липня 2010 р. у цивільній справі № 2-3764/2010 задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності, внаслідок чого за [PERSON] визнано право власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: житловий будинок літ. «Е», прибудова літ. «е», мансарда літ. «мс», мансарда літ. «мс1», мансарда літ. «мс2», підвал під Е. літ. «пд», паркан № 5, ворота № 6. Рішення суду набрало законної сили 18 липня 2010 р. (арк. справи 8-10). [PERSON] зареєстрував право власності на вказаний будинок 19 квітня 2013 р., підтвердженням чого є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3430268 від 15 травня 2013 р. (арк. справи 11). Право власності на земельну ділянку, на якій розташовано вказаний жилий будинок зі спорудами [PERSON] не оформлював. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2014 р. у цивільній справі № 335/446/14-ц (2/335/611/2014) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, внаслідок чого розірвано шлюб між сторонами та за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок літ. Е, розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 9 вересня 2014 р. (арк. справи 6). [PERSON] зареєструвала право власності на вказаний будинок 23 жовтня 2014 р., підтвердженням чого є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28745063 від 29 жовтня 2014 р. (арк. справи 7). У цьому витягу зазначено об'єкт нерухомого майна: житловий будинок літ. Е, опис об'єкта нерухомого майна, а саме: прибудова літ. «е», мансарда над літ. Е - «мс», мансарда над літ. «е» - «мс1», мансарда літ. «мс2», підвал під Е. - літ. «пд». Зазначений опис нерухомого майна співпадає з його описом, зазначеним у технічному паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (арк. справи 14-16). 21 листопада 2014 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 19 листопада 2015 р., актовий запис № 1594 від 21 листопада 2014 р. (арк. справи 18). Як передбачено частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Зазначене положення Цивільного кодексу України кореспондує із положеннями частини першої статті 120 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 р. № 6-2цс15 зроблено правовий висновок, за яким при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Зазначений правовий висновок є обов'язковим для суду в силу вимог статті 360-7 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в силу наведених вимог законодавства [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку як набувач нерухомості за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 липня 2010 р. у цивільній справі № 2-3764/2010. Відтак, і [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку як набувач нерухомості за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2014 р. у цивільній справі № 335/446/14-ц (2/335/611/2014). З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], внаслідок чого за нею слід визнати право власності на земельну ділянку розміром 0,0777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території [ADDRESS], задовольнивши позовні вимоги. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які документально підтверджені (арк. справи 5).

Outcome: approved