Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що 18.07.2003 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.09.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та дітей залишено на проживання із матірю [PERSON]. Позивач зазначає, що як і під час шлюбу, так і під час фактичного його припинення відповідач належної допомоги дітям не надає та вони перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно непрацевлаштований, але періодично працює на будівництв в Україні та за кордоном, отримує дохід, хоча мінливий, однак у великих розмірах, але добровільно коштів на утримання дітей не надає. Окрім того, діти постійно хворіють та їх лікування потребує значних грошових коштів. Тому просила стягувати із відповідача аліменти в свою користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня та одноразово в рік кошти для лікування та оздоровлення дітей в розмірі 2000 грн. Відповідач суду подав письмове заперечення на позов, за змістом якого вважає доводи позивача такими, що не відповідають дійсності, оскільки добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей та займається їх вихованням. З 2011 року за кордоном не був, в України не має постійного заробітку, а додаткові витрати на лікування дітей не підтверджено належними доказами у справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, представник позивача суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину та стягнення одноразово на лікування та оздоровлення дітей в розмірі 1000 грн. (по 500 грн. на кожну дитину). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду від 30.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 18.07.2003 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №954 розірвано; дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишено на проживання із матірю [PERSON] (а.с. 5-6). Як вбачається із копій свідоцтв про народження (повторних) серії 1-НМ 270488 від 29 жовтня 2014 року та серії І-НМ 270487 від 29 жовтня 2014 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та того, що відповідач має мінливий дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього в користь позивачки на утримання дітей, слід визначити в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що у відповідача на даний час відсутній сталий дохід, а також ту обставину, що він є особою працездатного віку і спроможний платити аліменти на утримання дітей. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць у розмірі з 01.01.2015 1176 грн., для дітей віком до 6 років 1032 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1286 грн. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, з урахуванням думки відповідача, суд дійшов висновку, що позовну вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня, починаючи з дня подачі позову до суду. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача одноразово в рік коштів для лікування та оздоровлення дітей в розмірі 2000 грн. слід зазначити наступне. Як вбачається з копій виписок із амбулаторних карток №77 та №78, виданих 31.03.2015 року Лисецькою центральною районною поліклінікою (а.с. 8), [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] протягом останнього року знаходились на амбулаторному лікуванні. З матеріалів справи вбачається, що позивач купувала дітям ліки, що підтверджується копією товарного чеку від 01.04.2015 року, витрати на лікування становлять 487 грн. 10 коп. (а.с. 9). Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачем на підтвердження витрат, які вона несе у звязку із частими хворобами дочок жодних квитанцій, рахунків, медичних довідок про вартість медичних процедур не надано, надано тільки виписки із амбулаторних карток на імя [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що діти періодично хворіють застудними захворюваннями, у звязку з чим [PERSON] та [PERSON] знаходилися на амбулаторному лікуванні з 30.04.2014 по 01.04.2015 кожна по шість разів (а.с. 8), а також надано товарний чек від 01.04.2015 про придбання [PERSON] ліків на загальну суму 487,10 грн. (а.с.9). Витрати на сплату комунальних платежів, харчування, одяг, взуття, ліки, школи, гуртків, ремонтів, іграшок, миючих засобів, оздоровчих груп не є в розумінні ст.185 СК України додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, а тому повинні здійснюватись за рахунок загальних платежів на утримання дитини, у тому числі аліментних. Тому позовну вимогу про стягнення одноразово в рік коштів для лікування та оздоровлення дітей в розмірі 2000 грн. з урахуванням думки відповідача слід задовольнити частково, стягнути з останнього в користь позивача разово додаткові витрати, понесені позивачем у звязку з лікуванням дітей [PERSON] та [PERSON] за період з 30.04.2014 по 01.04.2015 у розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial