Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи із 09.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 01.11.2014 між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого мають дитину - [PERSON] . Із кінця листопада 2017 року сторони проживають окремо, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі, дитина проживає разом із позивачем, яка усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно. [PERSON] пояснює у позові, що відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини, угоди про сплату аліментів в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, однак з метою якнайкращого забезпечення інтересів та потреб дитини виникла необхідність звернутися до суду із проханням про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 3 000 грн., який є найбільш прийнятним для утримання дитини такого віку. За словами [PERSON] , відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід від сімейного фермерського господарства «Іннесса», є цілком працездатним та таким, що немає ані інших неповнолітніх дітей, ані непрацездатних батьків на утриманні, його стан здоров`я дозволяє працювати. До того ж відповідачу належить на праві власності транспортний засіб Ford Mondeo, 2006 року випуску, н.з. [NUMBER] . 22.02.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] визнав позовні вимоги частково, а саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач пояснив, що офіційно працює на посаді тракториста у фермерському господарстві «Іннесса» та отримує заробітну плату, яка дорівнює мінімальному розміру, встановленому законодавством України. Відтак, у разі задоволення позову у повному обсязі та відрахуванні податків він отримуватиме суму меншу, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб. Окремо відповідач заперечив факт не надання матеріальної допомоги на утримання доньки, а також додав, що згаданий позивачкою у позовній заяві автомобіль належить на праві власності [PERSON] та надавався відповідачу в користування на підставі усного договору. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додала, що між сторонами існувала усна домовленість про сплату аліментів на утримання дитини в сумі 3 тис.грн. і спочатку ця сума сплачувалась, проте в подальшому вона отримувала аліменти у меншому розмірі. Наразі відповідач не сплачує коштів в якості аліментів, однак перед судом на її ім`я надійшли 3 перекази по 1 000 грн., проте позивач їх повернула. На запитання суду [PERSON] уточнила, що працює вчителем та потреби на утримання дитини збільшились, що пов`язано із відвідуванням дитиною садочку, харчуванням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав існування домовленості між сторонами про сплату аліментів у 3 тис.грн. та пояснив, що після того як втратив роботу у Польщі, яка дозволяла йому сплачувати аліменти у зазначеній сумі, він почав працювати на батьків і тепер має можливість платити аліменти у меншому розмірі. На запитання суду відповів, що на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, не є інвалідом та не має статусу постраждалого від аварії на ЧАЕС. Визнав, що має у власності автомобіль ГАЗ 2410, 1987 року випуску, однак іншого рухомого чи нерухомого майна за ним на праві власності не зареєстровано. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2387. Також сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження та довідки ТОВ «УК «ВЖРЕП - 14» від 08.12.2020 №1092. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1 921 гривня, з 1 липня - 2 013 гривень, з 1 грудня - 2 100 гривень. Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. На час розгляду справи судом першої інстанції мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком до 6 років - 1 921 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] від 16.02.2021 року №1 вбачається, що відповідач працює на посаді тракториста у ФГ «Іннесса» та його заробітна плата за період із серпня 2020 по січень 2021 року склала 30 723,00 грн. Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] слідує, що власником автомобіля Ford Mondeo, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , є не відповідач, а гр. [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, що забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено, належне підтвердження матеріалами справи джерела та розміру доходу відповідача, а також враховуючи, що [PERSON] є працездатним, офіційно працевлаштований, не є інвалідом та постраждалим від аварії на ЧАЕС, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, законом на нього покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є ненабагато вищою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що визначений чинним законодавством України, та становить приблизно 41% від заробітної плати відповідача, яку він отримує «на руки». На переконання суду, наявні у справі докази та встановлені судом обставини справи свідчать про достатність заробітку (доходу) платника аліментів та можливість сплати ним аліментів саме у такому розмірі. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, а саме в сумі 560,53 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial