Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 серпня 2018 року [PERSON] взяла в неї в борг 4400 доларів США (120000грн.) строком на вісім місяців. Строк повернення боргу до 01 березня 2019 року. До теперішнього часу [PERSON] кошти їй не повернула і не бажає добровільно вирішувати це питання. У зв`язку з наведеним вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача за довіреністю [PERSON]. в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] 25 вересня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із розпискою від 01 лютого 2019 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4400 (чотири тисячі чотириста) доларів США та зобов`язалася повернути їх в строк до 01.03.2019 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики перед позивачем [PERSON] не виконала і суму боргу в розмірі 4400 доларів США в строк до 01 березня 2019 року не повернула. Вказаний висновок суду підтверджується змістом копії розписки від 01 лютого 2019 року, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем та копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи. У зв`язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 4400 доларів США, що еквівалентно 120000 грн. За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу в розмірі 4400 доларів США, що еквівалентно 120000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 08.04.2019 року про сплату судового збору у сумі 1200 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1200 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved