Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, в якому просила суд розірвати договір довічного утримання укладений 17 листопада 2014 року між нею та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстраційним №2827; повернути їй у власність житловий будинок №23, що розташований за адресою: вул.Енергетична, в м.Старобільську Луганської області. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 17 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання. За укладеним договором відповідач зобовязалася забезпечувати приготування щоденного харчування, придбання придатного до носіння одягу; надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання білизни, послуги перукаря, ремонт побутової техніки); забезпечення потреб у відпочинку; забезпечення радіо, телевізійним та телефонним звязком, медичною допомогою; забезпечення житлом шляхом збереження за нею права на безоплатне довічне проживання у переданому відповідачу будинку, який згідно вищевказаного договору нею було передано у власність [PERSON] У теперішній час відповідачка не виконує умови договору, не утримує її, не доглядає, не забезпечує харчуванням. У звязку з чим просила суд розірвати договір довічного утримання, а житловий будинок №23 розташований за адресою: вул. Енергетична, в м.Старобільську повернути їй у власність. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов [PERSON] та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вказаної норми, суд перше ніж прийняти визнання відповідачем позову повинен перевірити наявність для того законних підстав. З договору довічного утримання, укладеного 17 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] видно, що відповідач зобовязалась забезпечувати позивачу приготування щоденного харчування, придбання придатного до носіння одягу та взуття; надання необхідної допомоги та здійснення догляду; надання побутових послуг (прання білизни, послуги перукаря, ремонт побутової техніки); забезпечення потреб у відпочинку; забезпечення радіо, телевізійним та телефонним звязком, медичною допомогою (виклик лікаря); забезпечення житлом шляхом збереження за відчужувачем права на безоплатне довічне проживання у переданому набувачу будинку, який згідно вищевказаного договору нею було відчужено у власність [PERSON] (а.с.6-8). Про те умови договору [PERSON] належним чином не виконує. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із договірних правовідносин, зокрема з договору про довічне утримання, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Частиною 1 ст. 756 ЦК України передбачено, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з неналежним або невиконанням умов зобов'язання за договором, відчужував має право на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно ч.1 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом. У зв'язку з визнанням відповідачкою позову, у судовому засіданні встановлено, що вона не виконує обов'язків, передбачених договором довічного утримання, а отже не спроможна захистити права та інтереси позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, внаслідок чого договір довічного утримання від 17.11.2014 року, укладений між сторонами, підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України при розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за необхідне повернути позивачу у власність житловий будинок №23 розташований за адресою: вул. Енергетична в м. Старобільську Луганської області, а тому позов задоволяє. На підставі вищевикладеного, згідно ст.ст.755, 756 ЦК України ст. ст. 10,11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved