Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить видати обмежувальний припис з покладанням на відповідача заходів тимчасового обмеження прав строком у 6 (шість) місяців у вигляді: заборони перебувати в місці проживання [PERSON] та [PERSON] в с. Дачне, Біляївського району Одеської області ОСК «Чайка» СТ «Чорномор», вул. Будівельна, 26; заборони наближатися: до місця проживання [PERSON] та [PERSON] в с. Дачне, Біляївського району Одеської області, ОСК «Чайка» СТ «Чорномор», вул. Будівельна, 26; до робочого місця [PERSON] за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, до місця навчання [PERSON] за адресами: м. Одеса. вул. Троїцька, 25, вул. Терешкової, 19, та приміщення спорткомплексу «Олімпієць» за адресою: м. Одеса, пр-кт Шевченка, 31-а, до інших місць, які відвідуватимуть [PERSON] та [PERSON]; обмежити [PERSON] спілкування з неповнолітньою [PERSON] у будь-який спосіб особисто, за телефоном, засобами Інтернет тощо; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб з [PERSON] та [PERSON]; заборонити [PERSON] переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватись з [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки з нею та дітьми, всіляко принижує її та висловлює погрози фізичною розправлю, залякує, ображає, погрожує влаштувати неприємності, як в професійній діяльності, так і в особистому житті. На її звернення до поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 173, 173-2 КУпАП та відкрито кримінальне провадження за ст. 125 та ст. 129 КК України. В судовому засіданні заявниця [PERSON] пояснила, що вона побоюються за власне життя та життя своїх дітей, з метою уникнення безповоротної шкоди, яку може завдати схильний до насильства колишній чоловік [PERSON],\~просила застосувати стосовно кривдника спеціальний захід щодо протидії домашньому насильству - у виді обмежувального припису. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько її постійно принижує, заважає їй при виконання домашніх завдань. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 05.12.2018 р. заперечував проти задоволення заяви, при цьому пояснив, що все це вигади заявниці. У судове засідання 10.12.2018 р. [PERSON] не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1\~ ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №024089, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.23). В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 266669, виданим Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області та [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 2357983, виданим Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.21, 22). На підставі договору оренди з 01.11.2017 року [PERSON] з неповнолітньою дочкою [PERSON] проживає за адресою: [INFO] ОСК «Чайка» СТ «Чорномор», вул. Будівельна, 26 (а.с.24). З договорів суборенди частини нежилого приміщення та актів прийому-передачі обєкта від 08.05.2015 року та 01.01.2018 року, додаткової угоди від 01.01.2016 року, укладених між ТОВ «Юридичне бюро «Данилко та партнери» та [PERSON] вбачається, що останній передано приміщення, що розташоване в м. Одеса, пров. Мукачівський, 6/3 офіс №1 для розміщення робочого місця адвоката (а.с.38-46) З пояснень заявниці [PERSON] наданих в судовому засіданні слідує, що вона перебуваючи в шлюбі та після його розірвання неодноразово з дітьми була жертвою домашнього насильства. Старша дочка пішла з дому і проживає окремо. Також зазначила, що [PERSON] є жорстоким та запальним, неодноразово погрожував фізичною розправою як їй так і дітям. З приводу насильницьких дій кривдника вона зверталась до правоохоронних органів про що свідчать: - постанова Біляївського районного суду від 05.11.2018 року про притягнення [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП (а.с.7) - витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію проваджень 04.10.2018 року за заявою [PERSON] відносно погроз [PERSON] в її адресу та адресу доньки (а.с.8) та від 05.10.2018 року за заявою [PERSON] відносно нанесення їй тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с.9); - талонами-повідомленнями №024545 від 04.10.2018 року, №024553 від 10.10.2018 року, №024576 від 30.10.2018 року про прийняття заява від [PERSON] про вчинення кримінальних правопорушень (а.с.10-12). Зазначені обставини підтвердила у судовому засіданні неповнолітня [PERSON], також вказала, що боїться свого батька, оскільки той знову може її побити та маму. Окрім цього суд констатує, що дитина із жалем та крізь сльози розповідала про вказані обставини, що свідчить про усвідомлення пережитої травми. Також зазначені вище обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сімї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності\~життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~(далі - Закон). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до зазначеної статті\~Закону\~психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Під фізичним насильством\~закон\~визначає форму домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Положеннями\~статті 4 цього закону\~передбачено, що діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується, в тому числі на засадах: - гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; - належної уваги до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; - визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; - поваги та неупередженого і небайдужого ставлення до постраждалих осіб з боку суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; - врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку. Суд звертає увагу на лист Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеської області від 18.10.2018 р., у якому зазначається, що [PERSON] перебуває на обліку поліції, як сімейний насильник (а.с.15). Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 6, 7 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частинами 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Отже аналіз вищевказаних положень\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дає підстави вважати, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим спеціальним заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним\~законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Приписами частини 8 ст.\~26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~ЦПК України. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, суд вважає доведеною ту обставину, що заявник та її дочка зазнали психологічного насильства, яке проявилося у залякуванні та погрозах вбивством, і ці дії, викликали у заявника обґрунтовані побоювання за свою безпеку та безпеку її дочки. Водночас, суд також вважає доведеним факт вчинення й фізичного насильства, що проявилося в умисному заподіянні заінтересованою особою [PERSON] тілесних ушкоджень колишній дружині [PERSON] та дочці [PERSON]. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим ризик можливого вчинення [PERSON] в майбутньому домашнього насильства щодо заявника та її неповнолітньої дочки, а тому, вони, як жертви домашнього насильства потребують захисту з боку держави. З огляду на наведене та з ціллю недопущення повторного травмування дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису із запропонованими заявником заходами тимчасового обмеження прав заінтересованої особи. Саме таке тимчасове обмеження прав кривдника, сприятиме запобіганню та протидії психологічному та фізичному насильству, відповідатиме меті цих заходів та буде співмірним вчиненому протиправному діянню. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved