Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Миколаївської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадщину. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив слухати справу в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представивши заяву про визнання позову та прохання розглядати справу в його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 29 березня 2003 року померла бабуся позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №347497 від 01.04.2003 року. За своє життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради, зареєстрований за №75, згідно якого спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСГП «Миколаївка, с.Миколаївка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0180761 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 20 липня 1996 року заповідає позивачці. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСГП «Миколаївка, с.Миколаївка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0180761 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 20 липня 1996 року, на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 06 липня 1996 року №460/96, сертифікат зареєстровано 20 липня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №799. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті бабусі. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved