Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, яке розташовано в с. Чорноморівка, по вул.. Урожайна, 1, Каховського району за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] отримав у спадщину будинок № 1 в с. Чорноморівка. У 2004 році для недопущення занепаду будинку впустив проживати в ньому позивача із сімєю, у звязку з чим передав позивачу свідоцтво про право на спадщину та технічний паспорт на будинок. З 2004 року позивач проживає на законних підставах у вказаному будинку, утримує його, володіє вільно та безперервно, відкрито. Інші особи на нього не претендують. Таким чином позивач вважає, що згідно ст. 344 ЦК України має право набути право власності на майно за набувальною давністю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та з урахуванням доданих до позовної заяви документів. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що дійсно впустив проживати сімю позивача до будинку у 2004 році, одночасно надав дозвіл на реєстрацію у вказаному будинку місця проживання позивача та її сімї. Будь-яких заперечень щодо визнання за позивачем права власності на будинок не має, оскільки вона дійсно користується будинком більше десяти років. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON] у 1985 року отримав у спадок будинок № 1 по вул.. Урожайній в с. Чорноморівка. З 2004 року в будинку зареєстрована [PERSON] та в погосподарську книгу сільської ради внесено відомості про [PERSON] як власника будинку, у звязку з чим відкрито особовий рахунок на вказану особу для сплати обовязковим платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Зі змісту наведених норм цивільного законодавства, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення для вирішення справи. Як зазначено вище власником майна є відповідач [PERSON], згідно довідки БТІ № 12300. З 2004 року з дозволу власника в будинку № 1 по вул.. Урожайна в с. Чорноморівка проживає [PERSON]. [PERSON] зареєстрована в будинку та в погопосдарській книзі села рахується як власник будинку. Позивач, що визнано відповідачем, протягом 14 років користується зазначеним будинком відкрито та безперервно. Протягом всього строку користування позивач здійснювала поточні та капітальний ремонт будівлі, сплачувала комунальні платежі та не приховувала користування будинком від інших осіб. В судовому засіданні в підтвердження користування та непереривності такого користування були допитані свідки, а саме [PERSON] та [PERSON], які є безпосередніми сусідами позивача та проживають на вказаній вулиці більше 20 років. Свідки підтвердили, що [PERSON] постійно проживає у будинку, доглядає за ним з 2004 року. Відповідача свідки також знають як попереднього власника, який впустив позивача жити в будинок. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості щодо спірного обєкту відсутні. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на будинок, за набувальною давністю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved