Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON], де треті особи - Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту, візи та виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона розірвала шлюб 30 грудня 2015 року. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач після розлучення у 2015 році покинув сім'ю і більше до них не повертався. Місце перебування відповідача їй не відоме. Оскільки місце перебування відповідача їй не відоме, вона просить суд надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька. Просить суд надати їй [PERSON] дозвіл на виготовлення закордонного паспорту доньці [PERSON], [INFO] та виготовлення відповідної візи та надати дозвіл на виїзд дитини за кордон в Російську Федерацію без згоди батька. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Тячівської РДА в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській областів судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться [PERSON] і яка перебуває на утриманні і вихованні позивачки [PERSON], яка є її матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON], рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 грудня 2015 року, яким шлюб між сторонами було розірвано. Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 2 листопада 2017 року за №328 вирішено надати дозвіл [PERSON], мешк. [ADDRESS] на виготовлення дитячого закордонного паспорту та візи для малолітньої [PERSON], [INFO] та на її тимчасові виїзди за кордон без згоди батька [PERSON], мешканця [ADDRESS]. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Беручи до уваги, те що позивачка має намір повезти малолітню доньку [PERSON] на відпочинок, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітньої [PERSON], [INFO], уродженці с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди [PERSON], [INFO], уродженця м. Васильків, Київської області, України, та дозволити разовий тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], уродженки с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, в Російську Федерацію, в період з дня набрання даного рішення суду законної сили по 31 березня 2018 року включно, у супроводі матері [PERSON], [INFO], уродженки с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька [PERSON], [INFO], уродженця м. Васильків, Київської області, України, а в решті позову відмовити. Оскільки на даний час неповнолітній [PERSON] ще не виготовлено закордонного паспорту для дитини, суд вважає, що вимоги позивачки щодо надання дозволу на виготовлення візи для неповнолітньої [PERSON] без згоди батька [PERSON], є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial