Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила (том № 2 а.с. 1-4). Уточнені позовні вимоги прийнято до провадження ухвалою суду від 01.12.2016 року (том № 2 а.с. 8). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року, належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення підсобного селянського господарства, площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області.Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки, її земельна ділянка від «Г» до «А» межує із земельною ділянкою [PERSON]По питанню встановлення межі між нею та [PERSON], вона зверталась до [PERSON] сільської ради Вінницького району. [PERSON] сільської ради Вінницького району від 16.03.2015 року № 46 їй повідомили, що Державний акт на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1377 га, розташовану в с. Горбанівка, Вінницького району по вул. Пушкіна 20, виданий гр. [PERSON] на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 20.09.1997 року. Державний акт старого зразка (червоний). В 2012 році ПП «Глобус» виготовлено техдокументацію по встановленню меж земельної ділянки, належної [PERSON] в натурі на місцевості. Ділянку внесено в базу АС ДЗК і присвоєно кадастровий номер. Площа ділянки відповідає площі по державному акту і складає 0,1377 га. Так, як розходжень в площі немає, поновлення підписів суміжних землекористувачів не проводилось і сільською радою не погоджувалось. Новий державний акт виданий на підставі того ж рішення 13 сесії 22 скликання від 20.09.1997 року тазареєстрований в грудні 2012 року. Підставою для встановлення межі між ділянками, належними гр. [PERSON] та [PERSON] в натурі на місцевості, є висновок № 2102 судової будівельно-технічної експертизи від 10.11.2011 року та копія ухвали Вінницького районного суду від 8.02.2012 року, справа № 2-939/11.Після цього їй стало відомо, що її права та інтереси були порушені збоку [PERSON]. [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року, належить на праві власності земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області.З плану зовнішніх меж земельної ділянки в Державному акті [PERSON] вбачається, що його земельна ділянка від «Б» до «В» межує із земельною ділянкою [PERSON][PERSON] було замінено Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий 02.03.1998 року на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданий 24.12.2012 року. З плану зовнішніх меж земельної ділянки по Державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданому 24.12.2012 року, земельна ділянка [PERSON], від «Б» до «В» межує із земельною ділянкою [PERSON]Однак, при заміні Державного акта [PERSON] на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданий 24.12.2012 року, було змінено конфігурацію земельної ділянки, внаслідок чого частина земельної ділянки позивача по Державному акту [PERSON] опинилась у власності [PERSON]Зокрема, як вбачається із Державного акта [PERSON]: 1) відстань від межового знаку «А» до межового знаку «Б» становила 10,9 метри, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року, вона становить 11,19 метри, а різниця становить 0,29 метри; 2) відстань від межового знаку «Г» до межового знаку «В» становила 10,2 метри, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року, вона становить 11,41 метри, а різниця становить 1,21 метри; 3) відстань від межового знаку «А» до межового знаку «Г» становила 111,95 метри, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року, вона становить 122,11 метри, а різниця становить 10,16 метри; 4) відстань від межового знаку «Б» до межового знаку «В» становила 120,8 метри, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року, вона становить 120,63 метри, а різниця становить 0,17 метри.Як вбачається із Державного акта [PERSON] та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданого 24.12.2012 року, вони видані [PERSON] на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 20.09.1997 року.Таким чином, внаслідок заміни Державного акта [PERSON] на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданий 24.12.2012 року, було змінено конфігурацію земельної ділянки, внаслідок чого позивач тепер не може користуватись частиною земельної ділянки площею 0,0089 га, що була передана їй згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року. Крім того, як вбачається із вищевикладеного, при заміні Державного акта [PERSON] на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданий 24.12.2012 року, було порушено пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року №449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» із змінами, оскільки, крім заміни державного акта на право приватної власності на землю на державний акт на право власності на земельну ділянку в державному акті нового зразка також було змінено конфігурацію земельної ділянки, що не передбачено законодавством. В позові позивач також зазначає, що в порушення вимог ст. 198 ЗК України, при заміні Державного акта [PERSON] на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279 від 24.12.2012 року, з нею не було узгоджено межі земельної ділянки, як суміжним землевласником, що підтверджується [PERSON] про перенесення в натуру меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 11.10.2013 року. Крім того, в порушення вимог ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» та ст.ст. 118, 121 ЗК України, [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279 від 24.12.2012 року, не для особистого підсобного господарства, а для ведення особистого селянського господарства. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279 від 24.12.2012 року [PERSON] було видано на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 20.09.1997 року, яким визначено надання земельної ділянки у власність не для особистого селянського господарства, а для особистого підсобного господарства. Висновки судової земельно-технічної експертизи № 273, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз» від 17.06.2016 року, підтверджують ті обставини, що внаслідок заміни [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку нового зразка, відбулась зміна в конфігурації його земельної ділянки площею 0,1377 га, що в свою чергу призвело до накладення меж частини земельної ділянки площею 0,0089 га на земельну ділянку позивача. На підставі вищевикладених обставин позивач просить суд: 1) визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданий 24.12.2012 року [PERSON] на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1377 га, кадастровий номер 0520682200:03:002:0105, що розташована по вул. Пушкіна, 20, в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області; 2) зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,0089 га, що належить [PERSON] на праві власності згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року, в межах та згідно з планом, визначених в додатку 5 висновку судової земельно-технічної експертизи № 273, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз» від 17.06.2016 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні сторона позивача в особі позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] позов підтримали в межах заявлених вимог та на підставах зазначених у позові. Позовні вимоги підтримали з врахуванням висновків, до яких дійшов експерт при дослідженні меж земельних ділянок та просять суд врахувати, що при отриманні другого Державного акту було змінено конфігурацію земельної ділянки та збільшено її розмір за рахунок земельної ділянки позивачки без її дозволу. Технічну документацію було складено з порушенням норм чинного законодавства, змінено цільове призначення та не погоджено нові межи з позивачкою, як суміжним землевласником. Порушене право позивача просять відновити та позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Згідно особистих та письмових заперечень, вважає, що обставини викладені у позові не відповідають дійсності, оскільки він не порушує права позивача в користуванні земельною ділянкою. Згідно рішення 15 сесії 22 скликання від 12 лютого 1998 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1377 га. Так як [PERSON] перешкоджала йому в користуванні даною ділянкою, ним щодо цього була подана відповідна заява до суду, в зв'язку з чим судом у справі № 2/939/11 було винесено відповідне рішення від 08.02.2013 року. В ході розгляду судової справи Київським науково-дослідним інститутом (Вінницьким відділенням) було проведено експертизу за № 2102 від 10.11.2011 року і зроблено висновок. Згідно рішення [PERSON] сільської [PERSON] від 15.11.1998 року та результатів судової експертизи № 2102 від 10.11.2011 року ним була подана заява в державні органи про встановлення меж земельної ділянки в законному порядку. Після проведення замірів було видано Державний акт № 136279 від 24 грудня 2012 року, який зареєстровано в реєстрі за № 052060001008994 від 24.12.2012 року. На підставі рішення [PERSON] ради від 20.09.1997 року та згідно Державного акта представником ПП «Глобус», у присутності представника [PERSON] сільської [PERSON], було проведено встановлення та закріплення на місцевості меж даної земельної ділянки площею 0,1377 га на території с. Горбанівка, [PERSON] сільської ради, що підтверджується актом про перенесення меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 11.10.2013 року. У зв'язку із зазначеним, просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви. Від представника третьої особи державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації Вінницької РДА [PERSON] до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без представника Вінницької РДА, в заяві також зазначено, що при винесенні рішення Вінницька РДА покладається на розсуд суду (том № 2 а.с. 67). Від представника третьої особи в.о. начальника Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області[PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без представника Управління, в заяві зазначено, що при винесенні рішення Управління покладається на думку суду (том № 2 а.с. 43). Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У рішенні «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 року Європейський суд з прав людини виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Суд повторює, що пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02 березня 1998 року на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20 вересня 1997 року, належить земельна ділянка площею 0,1377 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується його ксерокопією. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, що міститься на вказаному державному акті, земельна ділянка [PERSON] від літ. «А» до літ. «Б» межує з двором загального користування, від літ. «Б» до літ. «В» межує з проїздом, від літ. «В» до літ. «Г» межує з землями сільської ради, а від літ. «Г» до літ. «А» межує з земельною ділянкою [PERSON] (том № 1 а.с. 8, 90). Згідно ксерокопії рішення [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області 15 сесії 22 скликання від 12.02.1998 про видачу державного акту на право приватної власності на землю, вирішено видати [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1377 га для ведення особистого підсобного господарства (том № 1 а.с. 89). Відповідно до ксерокопії Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02 березня 1998 року на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20 вересня 1997 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1377 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, що міститься на вказаному державному акті, земельна ділянка [PERSON] від літ. «А» до літ. «Б» межує з двором загального користування, від літ. «Б» до літ. «В» межує з земельною ділянкою [PERSON], від літ. «В» до літ. «Г» межує з землями сільської ради, а від літ. «Г» до літ. «А» межує з земельною ділянкою [PERSON] (том № 1 а.с. 9, 91). В 2012 році [PERSON] було замінено Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий 02.03.1998 року на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20.09.1997 року на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданий 24.12.2012 року на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20.09.1997 року. У вказаному державному акті зазначено цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0520682200:03:002:0105; на плані зовнішніх меж земельної ділянки, земельна ділянка [PERSON] від літ. «Б» до літ. «В» межує із земельною ділянкою [PERSON], від літ. «В» до літ. «Г» - з землями сільської ради, а від літ. «Г» до літ. «А» - з земельною ділянкою [PERSON], що підтверджується ксерокопією зазначеного державного акта (том № 1 а.с. 10, 99). Співставленням Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданого 24.12.2012 року, які видавались на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20.09.1997 року [PERSON], встановлено, що при видачі нового державного акта було змінено конфігурацію земельної ділянки [PERSON], а саме: 1) відстань від межового знаку «А» до межового знаку «Б» становила 10,9 м, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року вона становить 11,19 м, в звязку з чим різниця становить 0,29 м; 2) відстань від межового знаку «Г» до межового знаку «В» становила 10,2 м, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданому 24.12.2012 року вона становить 11,41 м, в звязку з чим різниця становить 1,21 м; 3) відстань від межового знаку «А» до межового знаку «Г» становила 111,95 м, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданому 24.12.2012 року вона становить 122,11 м, в звязку з чим різниця становить 10,16 м; 4) відстань від межового знаку «Б» до межового знаку «В» становила 120,8 м, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданому 24.12.2012 року вона становить 120,63 м, в звязку з чим різниця становить 0,17 м (том № 1 а.с. 9, 10, 11 зі звороту). З ксерокопії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] в с. Горбанівка на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що 10.04.2012 року [PERSON] звернувся до директора ПП «Глобус» [PERSON] з письмовою заявою з проханням виготовити технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1377 га, в т.ч., для ведення особистого селянського господарства в с. Горбанівка по вул. Пушкіна, 20 на території [PERSON] сільської ради Вінницького району. Згідно акта встановлення та закріплення меж земельної ділянки, представником ПП «Глобус» - [PERSON], в присутності представника [PERSON] сільської ради [PERSON], гр. [PERSON] і суміжних землевласників і землекористувачів [PERSON] та [PERSON] проведено погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки закріплені металевими трубами та металевою огорожею в кількості 12 штук і проходять по окружній межі земельної ділянки. Суміжні землевласники (землекористувачі) ніяких претензій при встановленні меж не заявили. Спірні питання відсутні. Згідно абрису зовнішніх меж, вказана земельна ділянка від літ. А до Б межує з двором загального користування, від літ. Б до В з земельною ділянкою [PERSON], від В до Г з землями сільської ради, від Г до А землями [PERSON] [PERSON] підписано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (том № 1 а.с. 63-77, 63-74, 137-144, том № 2 а.с. 52-60). Згідно ксерокопії акта про перенесення в натуру меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 11.10.2013 року, на підставі заяви гр. [PERSON] та Державного акта серії ЯМ 3136279, зареєстрованого в реєстрі за № 052060001007989 від 24.12.2012 року, виданого на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 20.09.1997 року, представником ПП «Глобус» [PERSON] в присутності представника [PERSON] сільської ради, власника земельної ділянки та суміжних землекористувачів проведено встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки площею 0,1377 га для ведення особистого селянського господарства в с. Горбанівка на території [PERSON] сільської ради. Претензій при встановленні зовнішніх меж не виявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань. Поворотні точки зовнішньої межі ділянки закріплені межовими знаками довготривалого зберігання. Акт підписано представником [PERSON] сільської ради [PERSON], власником земельної ділянки [PERSON], представником ПП «Глобус» [PERSON] [PERSON] від підпису відмовилась, про що зазначено в даному акті (том № 1 а.с. 11, 100). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0505059152016 від 12.10.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1377 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520682200:03:002:0105, розташована за адресою: с. Горбанівка, вул. Пушкіна, Вінницького району Вінницької області, згідно Державного акта від 24.12.2012 року ЯМ 136279. Згідно опису меж дана земельна ділянка від А до Б межує з ділянкою [PERSON], від Б до В з земельною ділянкою [PERSON], від В до Г з землями сільської ради, від Г до А з землями [PERSON] (том № 1 а.с. 242-243, том № 2 а.с. 21-22). З ксерокопії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, виготовленої ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» від 2014 року вбачається, що в 2014 році [PERSON] звернулась з письмовою заявою до директора ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» [PERSON] з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1377 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, в межах населеного пункту, за адресою: с. Горбанівка, вул. Пушкіна,20/2, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що перейшла їй у власність на підставі Державного акта на право приватної власності серії ВН б/н, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 47 від 02.03.1998 року. Згідно акта прийому-передачі межових знаків на зберігання по встановленню меж земельної ділянки гр. [PERSON], інженером-землевпорядником ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» [PERSON], в присутності директора ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» [PERSON] та гр. [PERSON], проведено встановлення меж земельної ділянки площею 0,1377 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Межі земельної ділянки, які розміщені на характерних поворотних точках ділянки, закріплені на місцевості межовими знаками встановленого зразка в загальній кількості 5 штук. Встановлені в натурі межі відповідають технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Спорів при встановленні меж земельної ділянки не заявлено. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки площа ділянки становить 0,1377 га, від А до Б вона межує з землями загального користування, від Б до В з землями загального користування (проїзд), від В до Г з землями сільської ради, а від Г до А з земельною ділянкою [PERSON] (том № 1 а.с. 48-61, 145-153). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0501721002014 від 31.03.2014 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0505059432016 від12.10.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1377 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520682200:03:002:0114, розташована за адресою: с. Горбанівка, вул. Пушкіна, 20/2 Вінницького району Вінницької області, згідно Державного акта від 02.03.1998 року ВН. Згідно опису меж дана земельна ділянка від А до Б межує з ділянкою [PERSON], від Б до В з землями загального користування, від В до Г з землями загального користування (проїзд), а від Г до А з землями сільської ради (том № 1 а.с. 45-46, 244-245, том № 2 а.с. 19-20). Згідно ксерокопії листа № 46, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області 16.03.2015 року щодо питання встановлення межі між ділянками, належними [PERSON] та [PERSON], розташованими в с. Горбанівка по вул. Пушкіна, 20, Вінницького району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] на підставі рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 20.09.1997 року належить Державний акт на земельну ділянку площею 0,1377 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Горбанівка по вул. Пушкіна, 20, Вінницького району Вінницької області. Державний акт старого зразка (червоний). В 2012 році ПП «Глобус» виготовлено техдокументацію по встановленню меж земельної ділянки, належної [PERSON] в натурі на місцевості. Ділянку внесено в базу АС ДЗК і присвоєно кадастровий номер. Площа ділянки відповідає площі по державному акту і складає 0,1377 га. Так, як розходжень в площі немає, поновлення підписів суміжних землекористувачів не проводилось і сільською радою не погоджувалось. Новий державний акт виданий на підставі того ж рішення 13 сесії 22 скликання від 20.09.1997 року та зареєстрований в грудні 2012 року. Підставою для встановлення межі між ділянками, належними гр. [PERSON] та [PERSON] в натурі на місцевості, є висновок № 2102 судової будівельно-технічної експертизи від 10.11.2011 року та копія ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 8.02.2012року по справі № 2-939/11 (том № 1 а.с. 7). Відповідно до ксерокопії ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2012 року по справі № 2-939/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, було визнано мирову угоду, укладену між сторонами по справі, за якою: [PERSON] зобовязується не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,1377 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області та належить [PERSON] на підставі Державного акта серії ВН від 02 березня 1998 року (том № 1 а.с. 12). Відповідно до ксерокопії листа ПП «Глобус» за № 08/018 від 31.10.2013 року, при складанні технічної документації по видачі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку гр. [PERSON] в 1998 році в технічній документації складався протокол погодження меж із суміжними землевласниками. На підставі розробленої документації та на підставі рішення 13 сесії 22 скликання від 20.09.1997 року був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (виконавець невідомий).В квітні 2012 року гр. [PERSON] звернувся до підприємства з проханням виготовити технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1377 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору №146 від 10.04.2012 р. підприємством була виконана геодезична зйомка ділянки та виготовлена вищезазначена технічна документація, присвоєний кадастровий номер ділянці та внесена до АС БД ДЗК. Згідно проведеної геодезичної зйомки земельної ділянки було виявлено розбіжності в розмірах земельної ділянки. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.11.2011 року вказано також що обидві ділянки не відповідають розмірам зазначеним в державному акті, а також технічному паспорті на житловий будинок.Крім того, відновлення меж земельних ділянок в натурі згідно інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі затвердженої наказом №376 від 18.05.2010 року (п.4.3, 4.4) здійснюється на підставі раніше розробленої документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється нова технічна документація із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в погодженням меж. Згідно пункту 4.4 у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки, якщо фактичне використання встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.Під час проведення робіт по встановленню меж земельної ділянки гр. [PERSON] складався акт встановлення меж земельної ділянки з погодженням із суміжними землевласниками. В даному акті гр. [PERSON] підписувати його відмовилась(том № 1 а.с. 122). Згідно ксерокопії листа ПП «Глобус» за № 08/0016 від 26.10.2015 року гр. [PERSON] звернувся до даного підприємства в 2012 році з проханням виготовити технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1377 га для ведення особистого селянського господарства з метою присвоєння кадастрового номера. Під час проведених польових геодезичних робіт було виявлено, що крім гр. [PERSON], який користується половиною ділянки, другою половиною користується його сестра [PERSON] Межа між ділянками поділена умовно. Загальна площа двох ділянок огороджена. На ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] були видані державні акти старого зразка (розового кольору). Довжини ліній в державних актах не відповідають фактичним розмірам земельних ділянок. Крім того, в спільній власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] є жилий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0692 га(том № 1 а.с. 123). Відповідно до ксерокопії листа ПП «Глобус» за № 08/023 від 12.12.2016 року, по замовленню гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації повстановленню в натурі меж земельної ділянки площею 0,1377 га вс. Горбанівка вул.Пушкіна,20 підприємством було виконано комплексземлевпорядних та геодезичних робіт на даній ділянці. Під час проведенняпольових робіт на земельній ділянці гр. [PERSON] була виявленаневідповідність розмірів в державних актах гр. [PERSON] та сусідньої ділянки гр. [PERSON] (акти старого зразка-розові). Фактичневикористання земельних ділянок більше ніж в державних актах. Чіткої межініж ділянками гр. [PERSON] та гр. [PERSON] не було (том № 2 а.с. 23). Згідно ксерокопії листа виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області № 410 від 07.12.2016 року, з 2002 року з часу набрання чинності Земельним кодексом України в редакції 2001 року, такого поняття як «особисте підсобне господарство» чинне законодавство вже не містить, однак йому на зміну вводиться поняття «особисте селянське господарство» і встановлюється максимальний розмір для безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення такого господарства у розмірі до 2-х га.Тому з 2002 року всі земельні ділянки особистого підсобного господарства автоматично трансформуються у земельні ділянки особистого селянського господарства. Навіть якщо до 2002 року громадянином був отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, то у Державному земельному кадастрі земельна ділянка буде зареєстрована з цільовим призначенням «для особистого селянського господарства» (том № 2 а.с. 24). Під час розгляду справи в суді ухвалою суду від 16.12.2015 року по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставленні наступні питання: 1. Які фактичні розміри земельної ділянки для ведення підсобного селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року (відобразити графічно на плані)? 2. Які фактичні розміри земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданого 24.12.2012 року (відобразити графічно на плані)? 3. Відобразити графічно на плані відмінність площі та меж земельної ділянки для ведення підсобного селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року, у порівнянні з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданого 24.12.2012 року (якщо такі існують). 4. Які фактичні розміри земельної ділянки для ведення підсобного селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року (відобразити графічно на плані)? 5. Чи накладаються межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 136279, виданого 24.12.2012 року, на земельну ділянку для ведення підсобного селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року (відобразити графічно на плані)? (том № 1 а.с. 161-162). Згідно висновку № 273 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 17.06.2016 року встановлено, що під час проведення дослідження та надання відповіді на питання, поставлені в ухвалі суду від 16.12.2015 року, експертом було співставлено межі земельних ділянок по вул. Пушкіна. 20/2 та б/н в с. Горбанівка Вінницького р-ну Вінницької обл., відповідно до меж, визначених витягом з Державного земельного кадастру від 31.03.2014 року та Державним актом серії ЯМ №136279 від 24.12.2012 року, які надійшли на електронних носіях та відповідно Державних актів серії ВН від 02.03.1998 р. та виявлено накладання межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №136279, виданого 24.12.2012 року, на земельну ділянку для ведення підсобного селянського господарства площею 0,1377 га, яка розташована по вул. Пушкіна в с. Горбанівка, Вінницького району Вінницької області, на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 02.03.1998 року.Накладання має конфігурацію чотирикутника з лінійними розмірами 0,29м, 120,63м, 1,21м, 120,80м та площею 0,0089 га. Місце розташування накладання земельних ділянок відображено на Додатку 5 (том № 1 а.с. 191-209). Відповідно до\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки. Частиною 1\~статті 116 ЗК України\~визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2\~ст.116 ЗК України). Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зі змісту ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2\~постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей\~8,\~124 Конституції України, статей\~26,\~30,\~87-90,\~97,\~100,\~102,\~118,\~123,\~128,\~143-146,\~149,\~151,\~ 153-158,\~161,\~210,\~212 ЗК України, глав 27, 33, 34\~ЦК України,\~статті 15 ЦПК України,\~статті 12 Господарського процесуального кодексу України,\~судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року за № 6-2824цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке видання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з положеннями\~статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою (чинного на час видачі спірного державного акта), установлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Згідно статті 6 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року) Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Відповідно до положень «Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України», затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, у приватну власність, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Передача громадянам України безплатно у приватну власність таких земельних ділянок проводиться тільки один раз по кожному виду їх цільового використання, про що обовязково робиться [PERSON] народних депутатів відповідна відмітка у паспорті або документі який його замінює. Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України\~«Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на час видачі спірного Державного акта)\~відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення; б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення. Отже, на час видачі [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 02.03.1998 року, нормами чинного на час видачі ЗК України (втратив чинність 01.01.2002 року) було передбачено право громадян на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, однак, на час заміни вказаного Державного акта на Державний акт нового зразка серії ЯМ № 136279, а саме станом на 24.12.2012 року нормами ЗК України, чинного на час заміни державного акта, вже не передбачалось надання земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства. Тому в Державному акті серії ЯМ № 136279 від 24.12.2012 року, виданому на імя [PERSON], вказано цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно з положеннями ст.ст. 1, 2, ч. 1 ст. 11 Закону України\~«Про Державний земельний кадастр»\~(в редакції, що діяла на час видачі спірного Державного акта) Державний земельний кадастр \~єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки \~внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою. Відомості про обєкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам обєктів у натурі (на місцевості), визначеним із точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Згідно з ст. 15 Закону України\~«Про Державний земельний кадастр»\~до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про привязку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші обєкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України\~«Про Державний земельний кадастр»\~відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, в тому числі, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)\~у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до\~ст. 107 Земельного кодексу України\~та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 12 травня 2015 року у справі № 809/3222/13-а формування Кадастру як індивідуального спеціалізованого реєстру земельних ділянок потребує максимально точних геоінформаційних даних. Цього вимагають і норми Закону України\~Про Державний земельний кадастр, який у цьому випадку є спеціальним за сферою регулювання відносин. Згідно пункту 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15 квітня 1993 року\~(в редакції, що діяла на час видачі спірного акта) складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Однак, в порушення пунктів 2.2, 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15 квітня 1993 року\~(в редакції, що діяла на час видачі спірного акта), у Державному акті [PERSON] серії ЯМ № 136279 від 24.12.2012 року не вірно визначено лінійні проміри, в звязку з чим була змінена конфігурація земельної ділянки, що призвела до накладки земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку позивача [PERSON] Таким чином, в силу наведених норм закону та встановлених обставин, спірний Державний акт має ознаки недійсності через\~наявність у ньому очевидних помилок, а саме: через не вірне визначення лінійних промірів, що є достатньою підставою для визнання його недійсним. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Бочаров проти України» від\~17.03.2011 року (остаточне17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~презумпцій\~щодо фактів (див. рішення у справі «[PERSON] проти Туреччини»)». У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесенні останньою судові витрати по справі в розмірі 5343,60 грн., а саме: на сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. та за проведення судової експертизи в розмірі 5100 грн., які підтвердженні документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved