Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, у зв`язку з відсутністю в ньому понад один рік. В обгрунтування вимог зазначає, що на підставі відоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2016 року, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 306, вона є власником квартири [ADDRESS] . Після отримання спадкового майна після смерті батька, у вказаній квартирі було зареєстровано позивачку та відповідача - [PERSON] , який на той час був її чоловіком. Проте, фактично відповідач в будинку після реєстрації місця проживання не проживав ні одного дня. В квартирі вже більше восьми років проживають родичі позивачки, які проживали, ще до смерті батька позивачки - спадкодавця. Рішенням Рівненського міського суду від 08.11.2019 року по справі № 569/15065/19 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач давно проживає в громадянському шлюбі з іншою жінкою. Вказує, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі тягне за собою ряд незручностей, зокрема, це стало перешкодою для продажу квартири так як потенціальні покупці вимагають щоб на дату оформлення договору купівлі-продажу в квартирі не було нікого зареєстровано на місце проживання. В добровільному порядку відповідач з реєстрації місця проживання в квартирі не знімається, у зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні 25.02.2021 позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду, враховуючи, що її місце проживання невідоме, була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставіст.280 ЦПК Українив заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивачів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що відповідач дійсно протягом багатьох років не проживає у квартирі [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачці на праві приватної власності, що стверджується скопією відоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2016 року, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 306. Після отримання спадкового майна після смерті батька позивачки, в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано позивачку та відповідача - [PERSON] , який на той час був чоловіком позивачки. Факт реєстрації відповідача підтверджується адресною карткою. Згідно з довідкою про склад сім`ї та/або кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 52458 від 25.11.2020, виданої Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (племінниця позивачки), [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 08.11.2019 року по справі № 569/15065/19 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Згідно з ч.1ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання`зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Наявність у відповідача реєстрації в даній квартирі, порушує право на користування житлом позивачки. За таких обставин, так як відповідач протягом п`яти років не проживає за адресою: [ADDRESS] , не несе витрат по утриманню квартири, наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує право власності позивачки, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved