Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення із жилого будинку, вказуючи, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] 21.02.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим стала проживати з чоловіком у належному їй будинку. В грудні 2013 року шлюб між ними розірвано, проте [PERSON] продовжував проживати в належному їй будинку, вчиняв сварки, застосував до неї фізичне насильство.В грудні 2014 року відповідач наніс їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона звернулась до міліції. Після чого вона вимушена була разом з дітьми покинути власний будинок. Просить виселити [PERSON] з належного їй будинку [ADDRESS] без надання йому іншого житлового приміщення, у зв'язку з систематичним порушенням ним правил співжиття. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судові засіданні двічі підряд 12.04.2016 року та 27.04.2016 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.39/ Виклик відповідачу в судове засідання на 27.04.2016 року було надіслано за останнім місцем його реєстрації, проте судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], про що свідчить копія договору купівлі-продажу та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.4-5,6/. 21.02.2007 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], а 17.12.2013 року шлюб між ними розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копія рішення П'ятихатського районного суду про розірвання шлюбу /а.с.7,10/. Згідно довідки про склад сім'ї від 09.03.2016 року, виданої виконавчим комітетом П'ятихатської міської ради позивач [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] разом з нею проживає відповідач [PERSON] /а.с.12/. Позивачка [PERSON] 06.11.2014 року та 20.07.2015 року зверталась до П'ятихатського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області по факту спричинення їй тілесних ушкоджень громадянином [PERSON], по вказаному факту 06.11.2014 ркоу розпочато досудове розслідування та внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. 05.12.2014 року постановою слідчого провадження закрито, про що свідчить лист П'ятихатського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області /а.с.20/. У відповідності до ст. 47 Конституції України, кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], скориставшись своїми правами, наданими власнику будинку, що передбачені ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України надала відповідачу [PERSON], як члену її сім'ї, право проживання (користування) спірним домоволодінням, зареєструвавши останнього у домоволодінні [ADDRESS]. Згідно ст. 157 ЖК членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у т. ч. колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК , але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач неодноразово зверталась до П'ятихатського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області зприводу неналежної поведінки відповідача, що свідчить про систематичність порушення ним правил співжиття, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved