Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Мостафа про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] Мустафа, [INFO], у розмірі 2500,00 гривень щомісячно та [PERSON] Мостафа, [INFO], у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі заяви і до повноліття дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 21 травня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. В період шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] Мустафа, [INFO], та [PERSON] Мостафа, [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні та піклуванні. Відповідач добровільно допомоги на належне утримання дітей не надає, іноді надає допомогу, однак несвоєчасно та не у повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах на утримання дітей та у їх вихованні. Від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати свою дитину відповідач ухиляється. Як відомо позивачці, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Позивачка вказує, що відповідач є працездатним, отримує регулярних дохід, однак належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки діти мешкають разом з матірю, потребують матеріального утримання з боку обох батьків, але тягар утримання дитини несе тільки позивачка, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2010 року [PERSON] Мостафа та [PERSON] зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] Мустафа, [INFO], та [PERSON] Мостафа, [INFO]. З довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрацію) № 596 від 19.11.2018 року вбачається, що діти проживають разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року №2629-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2019 рік для дітей: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Таким чином мінімальний розмір аліментів на дитину у віці до шести років не може бути меншим ніж 813 гривень, а на дитину від шести років не може бути меншим ніж 1013,50 гривень на місяць. Суд, проаналізувавши вищевикладені нормативно правові акти, врахувавши вік, стан здоров'я відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] Мостафа, [INFO], аліменти у розмірі 2027,00 гривень на місяць та на утримання доньки [PERSON] Мостафа, [INFO], у розмірі 1626,00 гривень на місяць буде достатньою на утримання дітей та підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 10.10.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial