Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, не займається її вихованням. Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. З свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 221156 від 28 серпня 2015 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є її батьком (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1-3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони займають вихованням та утриманням малолітньої дочки спільно. Зокрема, дитина проживає та виховується в родині мами та батька по половині місяця за домовленістю між ними. Однак, позивач вважає, що відповідач не повноцінно харчує дитину, не в повній мірі займається її вихованням та не надає матеріальну допомогу на її розвиток. Відповідач в судовому засіданні заперечував пояснення матері дитини та ствердив, що це домисли позивача, які нічим не підтверджені, він бере участь у вихованні та утриманні дитини. Судом встановлено, що [PERSON] офіційно працює та отримує заробітну плату, крім того, утримує допомогу на дитину в розмірі 860 грн., а батько дитини на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак, займається вихованням та утриманням дитини. Тобто, судом встановлено і цього не заперечували сторони, що вони спільно займаються утриманням та вихованням малолітньої дочки [PERSON]. Аліменти на утримання дитини за рішенням суду підлягають стягненню лише в тому випадку, коли один із батьків не виконує такого обовязку по утриманню дитини. Кожна сімя утримує дитину в міру своїх фінансових можливостей, однак, держава встановила мінімальний прожитковий мінімум, який необхідний для дитини відповідного віку. Судом не встановлено, що батько дитини ухиляється від обовязку утримання та виховання дитини, а навпаки, займається цим добровільно, а тому заявлений позов є безпідставним.

Outcome: dismissed