Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 лютого 2014 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 47. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами по справі, різні погляди на життя. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Разом з тим, позивач зазначає, що з 30 жовтня 2017 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Примирення не можливо. Позивач вважає, що шлюб є формальним та суперечить її інтересам. Ухвалою від 13 липня 2020 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак надав через канцелярію суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розірвати шлюб та проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2014 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 47 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11 лютого 2014 року). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2014 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2017 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2017 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved