Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду, вказуючи, що є власником земельної ділянки, площею 18,43 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області. У 2003 році [PERSON] передала належну їй земельну ділянку разом з державним актом [PERSON] та [PERSON] задля оформлення ними договору оренди з іншими особами від імені власниці за довіреністю. З цього часу і до 2012 року відповідачі щорічно сплачували позивачці орендну плату. Зокрема, у 2011-2012 роках їй було виплачено по 1000 грн. на рік в рахунок сплати орендної плати . В 2013 році позивачка взагалі платню не отримала. З вказаним розміром оплати за користування її земельної ділянки позивачка не погоджується, та посилаючись на Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних часток ( паїв)», вважає,що плата за оренду повинна складати не менше 3% вартості земельної ділянки. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідачів плату за фактичне користування ними земельною ділянкою протягом 2011-2013 роках , що становить, з урахуванням вже сплачених сум, - 30993,44 грн. [PERSON] також звернулась до суду з позовом до [PERSON] , зазначаючи, що 11 жовтня 2011 року відповідачка надала їй довіреність на користування належної їй земельною ділянкою, площею 18,43 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області. 12 жовтня 2013 року позивачка уклала з фермерським господарством «Лугове» договір на надання послуг по обробці земельної ділянки. За виконані роботи вона сплатила 16700 грн. 29 січня 2014 року відповідачка скасувала дану довіреність та забрала земельну ділянку. Відшкодувати кошти, витрачені за обробку земельної ділянки [PERSON] відмовилась, тому позивачка просить стягнути з відповідачки завдану їй матеріальну шкоду в сумі 16700 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлений позов підтримали повністю. [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] скористались її довірою, не стали оформляти договір оренди, а використовували земельну ділянку самостійно, на свій розсуд, сплачуючи власниці мізерну орендну плату. В жовтні 2013 року [PERSON] знову ввела в оману [PERSON], вмовивши її дати довіреність нібито для оформлення документів на іншу земельну ділянку, що залишилась після смерті родича [PERSON] Після викриття обману, [PERSON] відкликала довіреність, а земельну ділянку передала в користування іншим особам. Посилаючись на те, що виданою в жовтні 2013 року довіреністю вона не вповноважувала [PERSON] проводити будь-які сільськогосподарські роботи, [PERSON]не погоджується відшкодовувати їй витрачені на обробку земельної ділянки кошти. [PERSON], [PERSON] та їх представник позов [PERSON] не визнали, пояснивши, що у 2003 році [PERSON] передала [PERSON] земельну ділянку та видала довіреність на користування земельною ділянкою, строком на 3 роки. З цього часу вони користувались земельною ділянкою, сплачуючи за це [PERSON] щорічно гроші. Також вони надавали їй грошові кошти на придбання твердого палива та інші потреби. У 2011- 2013 роках земельною ділянкою вони не користувались. Лише восени 2013 року, після отримання довіреності на користування земельною ділянкою, за свої кошти обробили земельну ділянку, уклавши договір з ФГ «Лугове» та витративши 16700 грн. На підставі викладеного, просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] та стягнути з неї витрати на обробку земельної ділянки - 16700 грн. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. [PERSON]( до реєстрації шлюбу 16 серпня 2007 року - [PERSON]) є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 18,43 га, що розташована на території Нововолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області Зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 158509, виданим головою Олександрівської райдержадміністрації 12 лютого 2003 року на підставі розпорядження Олександрівської райдержадміністрації від 5 лютого 2003 року № 42 та зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 2309. а.с.6-7 Дорученням від 1 жовтня 2003 року, зареєстрованим приватним нотаріусом за № 1205, [PERSON] уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 18,43 га ,строком до 1 жовтня 2006 року. а.с. 10 В судовому засіданні встановлено, що після спливу терміну доручення, земельна ділянка залишилась в розпорядженні подружжя Федорових, які не заперечують, що [PERSON] передала їм земельну ділянку у 2003 році та до 2013 року ніхто, крім них, в тому числі власниця, цією ділянкою не користувався. Періодично земельна ділянка не оброблялась - «відпочивала під паром». За користування земельною ділянкою [PERSON] сплачували певну грошову суму, що визначалась за домовленістю сторін. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, ці обставини підтверджені, наданими суду, письмовими матеріалами кримінального провадження. 11 жовтня 2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON], наданою їй довіреністю строком до 11 жовтня 2023 року користуватися або здавати в оренду належну [PERSON] земельну ділянку, розміром 18,43 га , розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області. [PERSON] надала право [PERSON] отримувати необхідні довідки, документи, ставити підпис від імені власника ділянки, отримувати платежі, бути представником [PERSON] у відділі земельних ресурсів, держземагенстві, реєстраційній службі та інших підприємствах, виконувати всі інші дії, пов'язані з виконанням довіреності. Довіреність посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 2121. а.с. 19 Отримавши вищезазначену довіреність , [PERSON] 12 жовтня 2013 року уклала з [PERSON] - директором ФГ «Лугове» договір за № 1 про надання послуг на обробку земельної ділянки, площею 18,43 га, а саме: дисковку, пахоту та три культивації. ( п. 1.2. договору). Вартість вказаних робіт складає 16700 грн. ( п. 3.1.договору). а.с. 22,23 Як пояснили [PERSON] та [PERSON] в жовтні 2013 року спірна земельна ділянка потребувала підготовки до використання за цільовим призначенням, бо понад рік не використовувалась, заросла травою. Задля підготовки до наступних весняно-польових робіт необхідно було провести визначені в договорі роботи. Свідки [PERSON]- директор та [PERSON] ,засновник ФГ «Лугове» підтвердили, що ФГ уклало договір з [PERSON] на обробку земельної ділянки, що знаходилась в користуванні останньої. Зазначена ділянка деякий час не оброблялась, заросла травою. За таких обставин був визначений перелік необхідних робіт, складений розрахунок необхідної кількості пального та вартості виконаних робіт на загальну суму 16773 грн. За домовленістю сторін, в договорі визначили остаточно суму 16700 грн. Протягом жовтня-листопада 2013 року польові роботи в обсязі договору ФГ були виконані. Фактично оплата була проведена [PERSON] за домовленістю сторін в сумі 16000грн. після закінчення робіт. а.с. 22-23,36 Таким чином фактичні витрати [PERSON] на обробку землі склали 16000 грн. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що [PERSON], отримавши довіреність, дійсно виконала визначені сільгоспроботи по підготовці земельної ділянки до нового сезону. [PERSON] пояснила, що в грудні 2013 року вона змінила свій намір, бо зрозуміла, що [PERSON] ошукала її , тому вирішила передати земельну ділянку в користування іншій особі. 29 січня 2014 року [PERSON], звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, скасувала довіреність від 11 жовтня 2013 року надану [PERSON] щодо права користуватися спірною земельною ділянкою. а.с.21 Після скасування довіреності, [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в користування іншій особі, що сторони визнали. Вирішуючи спір щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення плати за фактичне користування земельною ділянкою протягом 2011-2013 роках , суд виходить з наступного. Отримавши державний акт на право приватної власності на землю, [PERSON] у 2003 році передала [PERSON] право користування та розпорядження зазначеною ділянкою до 2006 року. Після спливу зазначеного терміну, [PERSON] та [PERSON] продовжували, за згодою [PERSON], фактично користуватися зазначеною ділянкою без укладання письмового договору до жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. За вимогами ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Таким чином, за відсутності відповідного договору із зазначенням умов користування земельною ділянкою за відповідну плату, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодувати коштів, витрачених за обробку земельної ділянки [PERSON] суд виходить з наступного. [PERSON], будучи власником земельної ділянки, розпорядившись своєю власністю та уповноважила [PERSON], користуватися або здавати оренду спірну земельну ділянку, надавши їй нотаріально оформлену довіреність строком до 11 жовтня 2023 року . Відповідно до ст. 102-1 Земельного кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до ЦК України. Відповідно до п. 22-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при вирішенні спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) слід виходити з того,що згідно ст. 102-1 ЗК України, право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб відповідно до ЦК України. З урахуванням вимог ЗК України укладання, умови цих договорів,їх строки, права, обов'язки сторін за ними, підстави припинення регулюються главою 33 ЦК України. Суд вважає встановленим, що між сторонами, під час надання нотаріально оформленої довіреності 11 жовтня 2013 року, виник договір на користування [PERSON] земельною ділянкою , що належить [PERSON] [PERSON], як землекористувач, уклала угоду з ФГ «Лугове» на виконання робіт по обробці земельної ділянки, оплативши ці роботи за свій кошт. Заперечення [PERSON] стосовно того, що вона не уповноважувала [PERSON] проводити будь-які с/г роботи, не можуть бути прийняті судом, бо надане право користування земельною ділянкою вже передбачає проведення сезонних робіт по обробці земельної ділянки . Відповідно до ст.409 ЦК України, власник земельної ділянки зобов'язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. Права землекористувача визначені ст. 410 ЦК України, відповідно до якої, землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно договору. [PERSON], скасувавши довіреність 29 січня 2014 року , розірвала досягнуту домовленість та припинила право користування земельною ділянкою [PERSON] Остання, на вимогу [PERSON], передала їй вже оброблену для весняного посіву земельну ділянку. Відповідно до ст. 408 ЦК України, строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюються договором. Якщо договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб укладено на невизначений строк, кожна із сторін може відмовитися від договору, попередньо попередивши про це другу сторону не менш як за один рік. Відповідно до ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків,завданих зміною або розірванням договору. Встановлюючи розмір збитків, суд виходить з фактично понесених витрат [PERSON] на обробку земельної ділянки, що знайшли підтвердження в судовому засіданні - в розмірі 16000 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial