Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням буд [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2006 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідачі не проживають в житловому приміщенні понад 5 років без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають та не цікавляться будинком. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості отримати субсидію. Посилаючись на ст.ст. 316-319, 321, ст. 405 ЦК України просить задовольнити позов. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач пояснила, що відповідачі вже 10 років як не проживають у будинку, останній раз їх бачила 2 роки назад. ЇЇ донька [PERSON] проживає в іншому місці, а де проживає онука [PERSON] вона не знає. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання та за останнім відомим місцем фактичного проживання, рекомендовані листи, повернулись на адресу суду не врученими за закінченням строку зберігання, відзиву на позовну заяву не надіслали. Судом в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що ні [PERSON] , ні [PERSON] більше 10 років з не проживають у будинку, позивач живе сама. Вислухавши доводи позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2006 року ( а.с. 6). Відповідно до відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 02.09.2019, а також довідки про склад сім`ї Управління адміністративних послуг від 17.05.2019 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13-14, 4). За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Позивач доводить, що відповідачі прописані у її будинку як члени її сім`ї - онуки, не проживають за місцем реєстрації понад 10 років та не сплачують за комунальні послуги з утримання будинком. Відповідно до акту від 17.05.2019 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але не проживає з 01.06.2009 по теперішній час (а.с. 5). На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачі є членами сім`ї позивача та більше року не проживають в житловому приміщенні, така реєстрація є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved