Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з цивільним позовом до [PERSON], 3-я особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою , що втратила право користування жилим приміщенням , зняття з реєстраційного обліку , усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме квартирою [ADDRESS] у м.Харкові В судовому засіданні 18.11.2014 року позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином через газету Слобідській край, ро причини своєї неявки до суду не повідомив. 3-я особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з*явився , просив розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи,вислухавши свідків , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини : 05 березня 1996 року [PERSON] було приватизовано 1/4 частини помешкання, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.03.1996 р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. 19 жовтня 2010 року відповідно до договору дарування їй було подаровано ще 1/2 частини того ж самого помешкання. 16 лютого 2008 року в даній квартирі було зареєстровано [PERSON]. З 16 лютого 2008 року він жодного дня у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим позивачка несе додаткові витрати. Всі комунальні послуги по обслуговуванню помешкання сплачуються нею самостійно та власним коштом. Реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS], яка є приватною власністю позивача, обмежує її права в здійсненні права власності та вже тривалий час змушує нести додаткові витрати по утриманню вказаного помешкання. Також, як було зазначено вище, відповідач мав тільки реєстрацію в даній квартирі, жодного дня в ній не проживав, про що свідчать пояснення свідків [PERSON] , [PERSON]. та довідка про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, видана КП «Жилкомсервіс»дільниця №9» від 23,04,2013 року. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власною проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не маг права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій. які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання шляхом порушенню. Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше п*яти років, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті,не є членом сім'ї позивача-власника квартири, він вважається таким, що втратив право користування нею. Відповідач мав можливість звернутися до правоохоронних органів за захистом своїх прав, коли вважав би що його права на спірну квартиру порушені. Але таких звернень не надходило. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу виконавчої з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved