Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню особу, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до набрання ним 23-річного віку, тобто до [INFO] але не більш ніж до закінчення навчального закладу у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. з урахуванням інфляції але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для повнолітньої особи. Позов обґрунтований наступними обставинами. В період з 1999 року по 2007 рік сторони перебували у шлюбі, який 12 червня 2007 року був розірваний. [INFO] у сторін народився син, [PERSON] . Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивач зазначила, що син досяг повноліття та продовжує навчання на денній формі навчання в «Одеському професійному ліцеї морського транспорту» на контрактній основі. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Вказала, що відповідач працездатний та може допомагати в утриманні спільної дитини, яка потребує матеріальної допомоги. Позивач у судові засідання не з`являлась, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Третя особа - [PERSON] у судові засідання не з`являвся, подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою 15 СК України. У судовому засіданні встановлено, що в період з 1999 року по 2007 рік сторони перебували у шлюбі, який 12 червня 2007 року був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси від 12 червня 2007 року, актовий запис №241. В період шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, серії [NUMBER] від 15 березня 2001 року, актовий запис № 120. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 01 лютого 2019 року навчається у Державному навчальному закладі «Одеський професійний ліцей морського транспорту» та буде навчатись до 11 червня 2021 року на денній, контрактній формі навчання, що підтверджується довідкою №1477 від 05 лютого 2019 року. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача продовжує навчання після 18 років та потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо своєї непрацездатності, то він може платити аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно з урахуванням інфляції але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для повнолітньої особи, до досягнення ним 23-річного віку, тобто до [INFO] але не більш ніж до закінчення навчального закладу. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved