Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просила скасувати арешт на Ѕ частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 8940878). Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . У травні 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою подарувати належну їй частину вищевказаної квартири своїй дочці, однак з`ясувалось, що на її частину квартири Першим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції, на підставі постанови АН № 392488 від 23.06.2009 року накладено арешт. На заяву позивача, листом № 13176 від 04.06.2019 року начальник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеської області повідомила, що згідно з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі відсутня інформація щодо виконавчого провадження в рамках якого накладений арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 392488 від 23.06.2009 року. Також повідомила, що вирішити питання, щодо зняття арешту з майна [PERSON] не уявляється можливим. Позивач зазначає, що наявність арешту та заборони на відчуження вищевказаної частки квартири, унеможливлює володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток, про причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної у заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок захисту права власності та регулюються Главою 29 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження». Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] , на підставі договору міни посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 14.06.1996 року, реєстраційний № 4767. Вказаний договір міни від 14.06.1996 року, як правовстановлюючий документ зареєстровано у ОМБТІ 19.06.1996 року та записано у реєстрову книгу № 178 пр. під реєстром № 158 стор. 72. У травні 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою подарувати належну їй частину вищевказаної квартири своїй дочці, однак з`ясувалось, що на її частину квартири Першим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції, на підставі постанови АН № 392488 від 23.06.2009 року накладено арешт. Згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 169678952, вбачається: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 8940878; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № [NUMBER] , 23.06.2009 року Перший Малиновський ВДВС Одеського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: квартира, Ѕ частина квартири, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . З листа начальника Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеської області № 13176 від 04.06.2019 року Собяніної О.В. , вбачається, що згідно з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі відсутня інформація щодо виконавчого провадження в рамках якого накладений арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 392488 від 23.06.2009 року. Враховуючи надані матеріали та вищевказані обставини, не уявляється можливим вирішити питання, щодо зняття арешту з майна [PERSON] Повідомлено, що станом на 04.06.2019 року у Відділі відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] , як боржника. Крім того, судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 169678952 прізвище власника вказане як « [PERSON] » в той час як прізвище позивача, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , видане Малиновським РВ у МВС України в Одеської області 06 грудня 1996 року, вказане як « [PERSON] ». Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно зі ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки у Відділі відсутня інформація щодо виконавчого провадження, в рамках якого накладений арешт на майно позивача, та те, що у Відділі взагалі відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] , як боржника, враховуючи що наявність обтяження, у вигляді арешту, який накладено на нерухоме майно, яке належить позивачу, перешкоджає вільному розпорядженню майном, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і мають бути задоволені.

Outcome: approved