Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за номером 6821 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 74956,51 грн, за кредитним договором б/н від 25 травня 2006 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням строків вчинення. Приватний нотаріус, під час вчинення виконавчого напису, не перевірила чи є безспірною заборгованість, чим грубо порушив приписи\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Від відповідача АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] за безпідставністю. Відзив обґрунтовує тим, що напис вчинений відповідно до вимог закону, а саме, нотаріусу були подані документи, передбачені частиною другою «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року. Щодо строку вчинення виконавчого напису, відповідач зазначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Сторони погодили щомісячне погашення боргу, відтак щодо кожного місячного платежу строк розпочинається з наступного дня місяця, тому строк не пропущений. Також, у відзиві відповідач доводить, що нотаріус не встановлює безспірність правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, посилаючись на ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, однак уповноважила на представництво своїх інтересів представника [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення, які за змістом повторюють зміст позовної заяви. [PERSON] додатково звернула увагу на те, що по кредитному договору б/н від 25 травня 2006 року Рівненським міським судом 27 лютого 2014 року постановлено судове рішення про стягнення боргу, а отже вчинення виконавчого напису нотаріусом є по суті повторним стягненням боргу із [PERSON] Крім того, вказала, що копії заяви про видачу кредиту від 12.04.2006 року, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки. Оскільки у цій же заяві термін дії картки встановлений до квітня 2008 року, отже строк протягом якого можливе вчинення виконавчого напису нотаріусом закінчився у квітні 2011 року. Представник відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено наступне. 05 липня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6821, яким постановлено стягнути з [PERSON] на підставі кредитного договору від 25.05.2006 року грошові кошти у розмірі 74954,51 грн, з яких 9489,30 грн - заборгованість за кредитом, 61421, 66 грн заборгованість за відсотками, 500 грн заборгованість по штрафах (фіксована складова), 3545,55 грн заборгованість по штрафах (відсоткова складова) та 1800 грн витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису. Строк, за який проводиться стягнення становить чотири тисячі двадцять чотири дні і починається з 25 травня 2006 року та закінчується 31 травня 2017 року. Крім того, судом встановлено, що за рішенням Рівненського міського суду від 27 лютого 2014 року по справі №569/16029/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в сумі 36 440 грн 21 коп. за кредитним договором б/н від 12.04.2006 року та судові витрати в сумі 464 грн 40 коп. З аналізу копії заяви [PERSON], на підставі якої приймалось рішення Рівненським міським судом від 27.02.2017 року, випливає, що датою відкриття рахунку є 25.05.2006 рік. Тобто, дата яка співпадає з датою кредитного договору, за яким був оскаржуваний вчинений виконавчий напис. Крім того, зі змісту позовної заяви, яка подавалася до Рівненського міського суду випливає, що заборгованість [PERSON] перед банком становить 9\~489,30 грн. За такою ж самою заборгованістю вчинено виконавчий напис нотаріусом за кредитним договором від 25.05.2006 року. Викладені обставини дають підстави суду вважати, що кредитний договір від 12.04.2006 року та кредитний договір від 25.05.2006 року є одним кредитним договором. Вказані обставини підтверджує представник позивача [PERSON], вказуючи на те, що [PERSON] уклала лише один кредитний договір. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що вимоги банку, за якими був вчинений виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 25 травня 2006 року, що підтверджується виконавчим написом. Згідно з копією заяви про видачу кредиту, яка підписана [PERSON] 12 квітня 2006 року, датою відкриття рахунку значиться 25 травня 2006 року, а термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки квітень 2008 року. Отже, трирічний строк, передбачений ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», протягом якого можливе вчинення виконавчого напису за кредитним договором іш [PERSON] закінчився у квітня 2011 року. Виконавчий напис був виданий 05 липня 2017 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений ст.88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи те, що строк вчинення виконавчого напису, передбачений ст.88 Закону України «Про нотаріат» та позовна давність, передбачена ст.256 ЦК України, є різними строками за правовою природою, а тому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що виконавчий напис вчинено у межах строків давності. Також встановлено, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 05 липня 2017 року, існувало рішення Рівненського міського суду від 27 лютого 2014 року за яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2006 року по якому відкрито рахунок 25 травня 2006 року, тому вимоги банку щодо повторного стягнення зазначених сум є неправомірними. Враховуючи викладене, суд вважає, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 05 липня 2017 року, з [PERSON] фактично стягнуто вдруге заборгованість за кредитом та відсотками, тому суд приходить до висновку про відсутність безспірності та неправомірність вимог стягувача щодо повторного стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25 травня 2006 року. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також оспорювання боржником суми стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved