Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2008 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 558. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Близько 6 місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказує, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Вказує, що відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про будову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, взаємодопомоги, дружби. На даний час разом не проживають, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Вказує, що вона не працює, не отримує ніяких доходів. При можливості їй допомагають батьки. Однак, цієї допомоги їй не вистачає. Вона купує дітям одяг, продукти харчування, шкільне приладдя. Діти хворіють, то вона несе великі витрати на їх лікування. Відповідач працює на заробітках за кордоном, зароблені ним кошти виплачуються в іноземній валюті. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 2200 грн. щомісячно, починаючи з 02.03.2016 року до досягнення дітьми повноліття та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, надав суду письмові заперечення в якому проти розірвання шлюбу не заперечив, проти стягнення аліментів в розмірі 2200 грн. заперечив, просив стягувати аліменти в розмірі ? частини його заробітку. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 13.06.2008 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 558, що підтверджується\~\~свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 106446, виданим повторно 09.03.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ № 230832 від 09.03.2016 року та серії І-ЕГ № 230831 від 09.03.2016 року. Діти проживають з позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сімї ОСББ «Луцьк європейський» від 09.03.2016 року № 28 . В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює у фізичної особи підприємця [PERSON] на посаді учня формувальника деталей та виробів. Посадовий оклад згідно штатного розпису становить 1450 грн. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 03.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. При стягненні з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей саме в такому розмірі, суд враховує враховує матеріальне становище сторін, а також те, що відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в такому розмірі. В решті позовних вимог слід відмовити. Суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 551,20 грн. судового збору. Вимога про стягнення з відповідача в користь позивача витрат повязанних з наданням правової допомоги в сумі 2500 грн. до задоволення не підлягає. Як встановлено в судовому засідання [PERSON] діяла в судовому засіданні як представник позивача на підставі ст.44 ЦПК України, що передбачає надання правової допомоги безоплатно. Крім того, відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Розрахунок таких витрат суду наданий не був. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial