Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, в якому вказала, що з 16.06.2001 року по 06.04.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки навчається на другому курсі денної форми навчання у Запорізькому національному університеті, та не має змоги працювати. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання сина між сторонами не досягнуто. Відповідач працює та одержує дохід, має можливість надавати допомогу на утримання сина, який на даний час потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, чи до досягнення дитиною двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся згідно вимог\~ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9\~Конституції України є\~частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.06.2001 року по 06.04.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7, 8). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.3, 11). Відповідно до договору № 143/Д від 14.08.2018 року про надання освітніх послуг між Запорізьким національним університетом та фізичною (юридичною) особою та довідки вих. № 190147 від 07.10.2019 року, виданої Запорізьким національним університетом, встановлено, що [PERSON] з є студентом другого курсу освітнього рівня бакалавр денної форми навчання факультету менеджмент у Запорізькому національному університеті. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006\~року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України частка\~заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно\~ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи той факт, що [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, проте продовжує навчання, проживає разом із позивачем, то наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина.. Відповідно до\~ст. 201 Сімейного кодексу України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначено позивачем [PERSON] у позовній заяві, відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, відповідачем не надано протилежних доказів,\~\~аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved