Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування житловим будинком. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості, укладеної на Товарній біржі «Українська» 07 серпня 1998 року, реєстровий №20492, зареєстрованої у Лозівському бюро технічної інвентаризації 08 серпня 1998 року, реєстрова книга №2 під №366. Зазначила, що відповідачі по справі у будинку не мешкають з травня 2013 року, особистих речей відповідачів у будинку немає. Позивачка не чинить перешкод відповідачам у користуванні майном. Реєстрація місця проживання відповідачів перешкоджає позивачу належним чином володіти і користуватися, розпоряджатися майном, у зв`язку з чим просили усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, позбавити відповідачів права користування житловим будинком шляхом зняття їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзиви на позов не надали. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 1,2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. З копії угоди купівлі-продажу нерухомості укладеної на Товарній біржі «Українська» 07 серпня 1998 року, реєстровий №20492, зареєстрованої у Лозівському бюро технічної інвентаризації 08 серпня 1998 року, реєстрова книга №2 під №366 вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.07.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Відповідачі в вказаному будинку не проживають, що підтверджується актами про непроживання осіб за місцем реєстрації від 22.03.2019 року, 19.06.2019 року та 28.07.2019 року (а.с.16-19). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях316,317,319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Відповідно до статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-709 цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідачі не є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймають, самостійний дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснюють, що порушує права власника житла, оскільки вона зобов`язана нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб`єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, - вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням, та вимога щодо зняття їх з реєстрації задоволенню не підлягає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.

Outcome: partial