Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати як незаконний наказ № 15 «Про звільнення [PERSON] » виданий 30 січня 2019 року відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області; поновити її на посаді директора комунального закладу «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області; стягнути з Приазовської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 лютого 2019 року по день ухвалення рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2016 року позивач була призначена на посаду директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області. Трудовий договір був укладений між позивачем і відповідачем у формі контракту, строком до 12.08.2021 року. 30.10.2018 року Приазовською районною радою прийнято рішення № 1 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області», яким вирішено реорганізувати шляхом перетворення комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області у комунальний заклад «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області. Цим же рішенням надано розпорядження начальнику відділу культури, туризму та архівної справи в термін 10 днів провести заходи щодо оптимізації штатної чисельності відповідного закладу та надати їх на погодження депутатами районної ради. 11.02.2019 року реорганізована юридична особа з тим же ідентифікаційним кодом була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі, керівником визначено позивача. Проте, ще до реорганізації, 05.12.2018 року начальником відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської РДА виданий наказ № 56 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників КУ «Приазовська ЦБС», яким позивач попереджена про вивільнення з посади з 06.02.2019 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, згідно з п.1 ст.40 КЗпП. Цим же наказом позивача зобов`язано скоротити ставки працівників установи та попередити працівників про вивільнення з посад за тими ж підставами. Пунктом 3 наказу передбачено залишити одну штатну одиницю методиста у відділі культури та туризму для забезпечення консультативно-методичної роботи для фахівців сільських бібліотек. 23.01.2019 року Приазовською районною радою прийнято рішення № 1 «Про створення комунального закладу «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області, яким позивачу - директору комунального закладу «Приазовська бібліотека» доручено здійснити державну реєстрацію комунального закладу. 30 січня 2019 року начальником відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської РДА виданий наказ № 15 «Про звільнення [PERSON] », яким позивача звільнено з 06 лютого 2019 року з посади директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП, та припинено дію укладеного трудового контракту. Наказ і трудова книжна отримані позивачем поштою 11.02.2019 року. Наказ про звільнення позивач вважає незаконним, оскільки звільнення відбулось під час перебування позивача на лікарняному. Крім того, рішення про скорочення посади позивача Приазовською районною радою, як уповноваженим органом, не приймалось і не погоджувалось. Займана позивачем посада взагалі не скорочувалась, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру. У зв`язку з цим, позивач просила скасувати наказ про звільнення, поновити її на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді від 04.03.2019 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом учасників справи, задоволено клопотання позивача про витребування документів, призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явились, представником подана заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності і не визнання вимог позову. У відзиві на позов начальник відділу культури, туризму і архівної справи Приазовської районної державної адміністрації Кірпік О.І. просить відмовити в задоволенні позову, так як вона діяла на підставі рішення Приазовської районної ради від 05.12.2018р. № 6, в межах та у спосіб, що передбачені нормами діючого законодавства України, не порушуючи процедури оптимізації штатної чисельності працівників КУ «Приазовська ЦБС», відповідно до п.20 контракту. Згідно п.5 рішенням Приазовської районної ради Запорізької області від 23.01.2019 року № 1 [PERSON] вказується як директор КУ «Приазовська бібліотека», однак на той період позивач залишається на посаді директора КУ «Приазовська ЦБС» і жодного рішення про її призначення директором «Приазовської бібліотеки» не приймалось. КУ «Приазовська бібліотека» перебуває у стадії ліквідації, банківські рахунки закриті, фінансування даної установи не здійснюється. Третя особа - Приазовська районна рада Запорізької області в судове засідання уповноваженого представника не направила, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом встановлено, що починаючи з 12.08.2016 року позивач обіймала посаду директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області на підставі контракту, укладеного між позивачем і відділом культури і туризму Приазовської районної державної адміністрації. Строк дії контракту визначено до 12.08.2021 року. Пунктом 20 контракту визначено, що він може бути припинений, зокрема, за ініціативою органу управління закладу культури або уповноваженого ним органу до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України. 30 жовтня 2018 року Приазовською районною радою прийнято рішення № 1 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області», яким вирішено реорганізувати шляхом перетворення комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» Приазовської районної ради Запорізької області у комунальний заклад «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області. Цим же рішенням створено комісію з реорганізації, і позивача визначено її головою; зазначено, що комунальний заклад «Приазовська бібліотека» є правонаступником. Пунктом 11 вказаного рішення надано розпорядження начальнику відділу культури, туризму та архівної справи в термін 10 днів після проведення державної реєстрації комунального закладу «Приазовська бібліотека» провести заходи щодо оптимізації штатної чисельності відповідного закладу та надати їх на погодження депутатами районної ради. Рішенням Приазовської районної ради № 6 від 05.12.2018 року «Про функціонування комунальних установ і закладів Приазовського району в умовах незавершеного об`єднання територіальних громад», надано розпорядження керівникам комунальних установ та закладів соціально-культурної сфери, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Приазовського району попередити працівників відповідних установ про оптимізацію штатної чисельності з 05.12.2018 року. Наказом начальника відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської РДА від 05.12.2018 року № 56 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників КУ «Приазовська ЦБС», позивач попереджена про вивільнення з посади з 06.02.2019 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП. Цим же наказом позивача зобов`язано скоротити ставки працівників установи та попередити працівників про вивільнення з посад за тими ж підставами. Пунктом 3 наказу передбачено залишити одну штатну одиницю методиста у відділі культури та туризму для забезпечення консультативно-методичної роботи для фахівців сільських бібліотек. Рішенням Приазовської районної ради від 23.01.2019 року № 1 «Про створення комунального закладу «Приазовська бібліотека» Приазовської районної ради Запорізької області», вирішено створити шляхом реорганізації комунальний заклад «Приазовська бібліотека», директору комунального закладу «Приазовська бібліотека» [PERSON] доручено здійснити державну реєстрацію комунального закладу. 11.02.2019 року реорганізований комунальний заклад було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Наказом начальника відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської РДА від 30 січня 2019 року № 15 «Про звільнення [PERSON] », позивача звільнено з 06 лютого 2019 року з посади директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП, та припинено дію укладеного трудового контракту. Відомості про звільнення внесені до трудової книжки із формулюванням «Звільнена у зв`язку зі скороченням штатів п. 1 ст. 40 КЗпП України». Відповідно до листка непрацездатності серії АДЛ № 298153, з 30.01.2019 року до 09.02.2019 року позивач хворіла і перебувала на лікарняному. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 51 Кодексу законів про працю України, держава гарантує\~працездатним громадянам,\~які постійно\~проживають на\~території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). На підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Водночас, частиною 4 ст. 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Враховуючи, наданий позивачем листок непрацездатності, суд приходить до висновку, що позивач була звільнена відповідачем 06.02.2019 року у період її тимчасової непрацездатності, тобто в порушення положення ч. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому, не має значення, що наказ про звільнення був виданий раніше 30.01.2019 року, оскільки день звільнення визначено в самому наказі і в трудовій книжці як 06.02.2019 року. Крім того, як роз`яснено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно\~у відповідача\~мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності\~або штату\~працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці… Відповідно до п. 11 рішення Приазовської районної ради від 30.10.2018 року № 1, начальнику відділу культури, туризму та архівної справи Приазовської РДА було доручено здійснити заходи з оптимізації чисельності працівників реорганізованого комунального закладу, та надати їх на погодження з депутатами ради. 05 грудня 2018 року відповідачем видано наказ про попередження позивача про звільнення з посади з 06.02.2019 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади. Натомість, рішення про скорочення посади зазначений наказ не містить, а стосується лише попередження про майбутнє вивільнення. Ухвалою від 04.03.2019 року суд зобов`язував відповідача надати копію наказу про скорочення посади директора комунального закладу, але замість цього відповідач надав лише наказ, яким попередив позивача про звільнення. На переконання суду, за відсутності організаційного рішення про скорочення посади позивача, яке до того ж мало бути погоджене з депутатами районної ради (п. 11 рішення ради від 30.10.2018 року), відповідачем не було доведено, що скорочення посади дійсно мало місце. Таким чином, у зв`язку із звільненням позивача в період тимчасової непрацездатності, і за відсутності доказів змін в організації виробництва і праці, скорочення посади позивача, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог п. 1 ст. 40, ч. 4 ст. 40 КЗпП, що є підставою для поновлення на посаді. Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок) встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Встановлено із довідки про доходи відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації від 28.02.2019 року № 101, що позивач в січні 2019 року повний місяць не відпрацювала, так як знаходилась на лікарняному (відпрацьовано тільки 4 дні), то відповідно до Порядку, середня заробітна плата обчислюється за листопад та грудень 2018 року, що складає 7600,00 грн. + 6800,00 грн. = 14400,00 грн./2 = 7700,00 грн. на місяць. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п.5 Порядку). Згідно довідки про доходи за вказані 2 місяці відпрацьовано 42 дні. Тоді, середньоденна заробітна плата позивача складає: 14400 грн./ 42 дні = 342,86 грн. Враховуючи, що у вимогах позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судом рішення, суд розраховує розмір середнього заробітку з 07.02.2019 року по 20.06.2019 року, включно (за 91 робочий день, в тому числі: лютий 16 днів, березень 20, квітень 21, травень 21, червень - 13) з розрахунку середньоденної заробітної плати, зазначеної відповідачем, оскільки саме він здійснював нарахування і виплату позивачу заробітної плати, без врахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню складає 31200,26 гривень і розраховується судом наступним чином: 342,86 грн. х 91 робочий день = 31200, 26 грн. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, позов задоволено повністю, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, за результатами розгляду справи, виходячи з встановлених ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставок судового збору за подання до суду позовних заяв фізичною особою, враховуючи що вимоги позову щодо поновлення на роботі є немайновою вимогою, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є майновою вимогою, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 1536,80 грн. судового збору. Відповідно до ст..430 ЦПК України, ч.7 ст. 235 КЗпП України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Outcome: approved