Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2014р. між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., було укладено Договір банківського вкладу «Інвестиційний» № 12, згідно п.1.1 якого внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. 20.02.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 100 000.00 гривень, то підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 20.02.2014р. Також, 18.04.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 15 000.00 доларів США) та 5000.00 євро, що підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 18.04.2014р. Окрім того, 28.04.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 10 000.00 доларів США, що підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 28.04.2014р. Пунктом 1.1. Договору передбачено нарахування та сплату банком відсотків за розміщення депозитного вкладу у гривні в розмірі 23% річних. Відповідно п.2.2. Договору нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у році з врахуванням фактичного залишку коштів на рахунку. При розрахунку процентів не враховуються день початку та день закінчення строку, на який залучається депозитний вклад. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що депозитний вклад залучається на строк з 20.02.2014р. по 20.02.2015р. включно. Враховуючи строк розміщення банківського вкладу у відповідності до п.3.2.1 Договору за період з 20.02.2014р. по 20.02.2015р. сума відсотків за розміщення депозиту у гривнях, які Відповідач був зобов`язаний нарахувати та сплатити Позивачу складає: 100\~000.00грн. х (23 / 100) х (363 / 365) = 22873,97грн. В порушення п.1.2, 3.2.4, 2.3 Договору банківський вклад та відсотки Позивачу не повернуто. 20.11.2014р. Позивач звертався до Відповідача про повернення коштів та відсотків, поте 06.01.2015р. листом № 09.202-86/96-67 за підписом виконуючого обов`язки начальника Кіцманського відділення Подільського регіону ПАТ «Укрсоцбанк» Позивачу було повідомлено, що вказаний договір банківського вкладу із банком не укладався та в ПАТ «Укрсоцбанк» не обліковується. [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Згідно свідоцтва про право па спадщину за законом від 29.10.2014р. Позивач є спадкоємицею права на банківські вклади [PERSON] в ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 500 000.00 гривень, 75 000.00 доларів США, 75 000.00 євро, які було відкрито [PERSON] на підставі договору банківського вкладу № 15/16/2.64 від 18.02.2014р. Згідно п. 1.1 Договору №15/16/2.64 від \~ \~ \~ \~18.04.2014р. [PERSON] було внесено депозитний вклад в сумі 500 000.00 гривень, 75 000.00 доларів США, 75 000.00 євро, що також підтверджується довідкою начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» № 32 від 15.10.2014р. Пунктом 1.1 Договору № 15/16/2.64 передбачено нарахування та сплату банком відсотків за розміщення депозитного вкладу у гривні в розмірі 23% річних, за розміщення депозитного вкладу у доларах США в розмірі 16.5% річних, та за розміщення депозитного вкладу у євро розмірі 16.5% річних. Відповідно п.2.2 Договору № 15/16/2.64 нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у році з врахуванням фактичного залишку коштів на рахунку. При розрахунку процентів не враховуються день початку та день закінчення строку, на який залучається депозитний вклад. Пунктом 1.2.Договору № 15/16/2.64 встановлено, що депозитний вклад залучається на строк з 1802.2014р. по 18.02.2015р. включно. Враховуючи строк розміщення банківського вкладу у відповідності до п.3.2.1 Договору за період з 18.02.2014р. по 18.02.2015р. сума відсотків за розміщення депозиту в гривнях, які Відповідач був зобов`язаний нарахувати та сплатити [PERSON] , а після його смерті Позивачу, як спадкоємцю за законом, складає: 500\~000.00грн. х (23 / 100) х (363/365) = 114369,86грн. Сума відсотків за розміщення депозиту в доларах США складає 75 000.00 х (16,5/100) х (363/365) = 12307,19дол.США. Сума відсотків за розміщення депозиту в євро - складає 75\~000.00 (16,5 /100) х (363 /365) = 12307,19 євро. Просила стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу № 12 від 20.02.2014р. в сумі 122873,97 гривень, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 100000 гривень та заборгованості по відсотках в сумі 22873,97 гривень, в сумі 25000 доларів США, в сумі 5000 євро; стягнути з відповідача, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2014р. після смерті [PERSON] , за договором банківського вкладу № 15/16/2.64 від 18.02.2014р., заборгованість в сумі 614369,86 гривень, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 500\~000 гривень та заборгованості по відсотках в сумі 114369,86 гривень, в сумі 87307,19 доларів США, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 75\~000 доларів США та заборгованості по відсотках в сумі 12307,19 доларів США, в сумі 87307,19 євро, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 75\~000 євро та заборгованості по відсотках в сумі 12307,19 євро. Ухвалою Кіцманського районного суду від 26.12.2019р. до участі у справі залучено АТ «Альфа-Банк». Представник позивача Тесліцький А.М. підтримав заявлені вимоги у позовній заяві підстав, вказуючи також, що рішення Кіцманського районного суду від 01.09.2020р., залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.01.2021р. у задоволені позову АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відмовлено. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, заперечуючи тим, що договір банківського вкладу відсутній, а надані позивачем розпорядження не є належними документами, що підтверджують внесення коштів\~на депозитний рахунок. Такі вимоги мають заявлятись тільки в кримінальному провадженні. Посилання позивача на свідоцтво про право на спадщину є безпідставним, оскільки таке видане на підробленій довідці, виданої неповноважною особою. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 32, 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відповідно до пункту 1.6 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Пункт 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492, передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Відповідно до пункту 1.1 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Інструкція № 174 \~визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією\~ Інсрукцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом (пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції № 174). Відповідно до пункту 1.3 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. З огляду на вказане, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 06.06.2012р. у справі № 6-17цс12 та від 29.10.2014р. у справі № 6-118цс14). Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 25.04.2012р. у справі № 6-20цс12 та від 06.4.2016р. у справі № 6-352цс16). Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. № 516. Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів і належний внутрішній контроль за касовими операціями (пункт 8 розділу I\~ інструкції № 174). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постановах Верховного Суду України від 10.04.2019р. у справі № 463/5896/14-ц та від 03.06.2020р. у справі № 752/7208/15-ц. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження заявлених вимог позивач надала суду розпорядження про внесення коштів на депозит. Відповідно до частини третьої статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина друга статті 1068 ЦК України). Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України (пункт 2.1 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. № 516). Отже, відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Окрім того, за змістом частини першої статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника) (див. також висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 06.04.2016р. у справі № 6-352цс16). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Як визначно у часині третій статті 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Встановивши факт укладення сторонами договору банківського вкладу з внесенням позивачем грошових коштів на депозитний рахунок, та відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язання щодо їх повернення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення суми вкладу. Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2014р. між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., було укладено Договір банківського вкладу «Інвестиційний» № 12, згідно п.1.1 якого внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. 20.02.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 100 000.00 гривень, то підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 20.02.2014р. Також, 18.04.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 15 000.00 доларів США) та 5000.00 євро, що підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 18.04.2014р. Окрім того, 28.04.2014р. нею було внесено депозитний вклад в сумі 10 000.00 доларів США, що підтверджується Розпорядженням банку на внесення коштів на депозит від 28.04.2014р. Пунктом 1.1. Договору передбачено нарахування та сплату банком відсотків за розміщення депозитного вкладу у гривні в розмірі 23% річних. Відповідно п.2.2. Договору нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у році з врахуванням фактичного залишку коштів на рахунку. При розрахунку процентів не враховуються день початку та день закінчення строку, на який залучається депозитний вклад. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що депозитний вклад залучається на строк з 20.02.2014р. по 20.02.2015р. включно. Відповідно до п.3.2.1 Договору за період з 20.02.2014р. по 20.02.2015р. сума відсотків за розміщення депозиту у гривнях складає: 100\~000.00грн. х (23 / 100) х (363 / 365) = 22873,97грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Як передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений /договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Як визначено\~статтею 1\~Закону \~Укаїни «Про\~захист прав\~споживачів»,\~ споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Оскільки, відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Станом на 20.02.2015р., строку закінчення депозитного договору, згідно умов Договору банківського вкладу № 12 від 20.02.2014р. Банк повинен був повернути [PERSON] суму банківського вкладу та суму відсотків за період з 20.02.2014р. по 20.02.2015р. За встановлених судом обставин укладення договору банківського вкладу, внесення позивачем грошових коштів за вказаним договором, не повернення депозитних коштів, а також відсотків за їх користування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення коштів згідно Договору № 12 банківського вкладу від 20.02.2014р. на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в сумі 122873,97 гривень, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 100000 гривень та заборгованості по відсотках в сумі 22873,97 гривень, в сумі 25000 доларів США, в сумі 5000 євро. Також судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Згідно свідоцтва про право па спадщину за законом від 29.10.2014р. позивач [PERSON] є спадкоємицею права на банківські вклади [PERSON] в ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 500 000.00 гривень, 75 000.00 доларів США, 75 000.00 євро, які було відкрито [PERSON] на підставі договору банківського вкладу № 15/16/2.64 від 18.02.2014р. Згідно п. 1.1 Договору №15/16/2.64 від \~ \~ \~ \~18.04.2014р. [PERSON] було внесено депозитний вклад в сумі 500 000.00 гривень, 75 000.00 доларів США, 75 000.00 євро, що також підтверджується довідкою начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» № 32 від 15.10.2014р. Пунктом 1.1 Договору № 15/16/2.64 передбачено нарахування та сплату банком відсотків за розміщення депозитного вкладу у гривні в розмірі 23% річних, за розміщення депозитного вкладу у доларах США в розмірі 16.5% річних, та за розміщення депозитного вкладу у євро розмірі 16.5% річних. Відповідно п.2.2 Договору № 15/16/2.64 нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у році з врахуванням фактичного залишку коштів на рахунку. При розрахунку процентів не враховуються день початку та день закінчення строку, на який залучається депозитний вклад. Пунктом 1.2.Договору № 15/16/2.64 встановлено, що депозитний вклад залучається на строк з 1802.2014р. по 18.02.2015р. включно. Враховуючи строк розміщення банківського вкладу у відповідності до п.3.2.1 Договору за період з 18.02.2014р. по 18.02.2015р. сума відсотків за розміщення депозиту в гривнях, які Відповідач був зобов`язаний нарахувати та сплатити [PERSON] , а після його смерті Позивачу, як спадкоємцю за законом, складає: 500\~000.00грн. х (23 / 100) х (363/365) = 114369,86грн. Сума відсотків за розміщення депозиту в доларах США складає 75 000.00 х (16,5/ 100) х (363/365) = 12307,19дол.США. Сума відсотків за розміщення депозиту в євро - складає 75\~000.00 (16,5 / 100) х (363 /365) = 12307,19 євро. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.09.2020р., залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.01.2021р. у задоволені позову АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відмовлено. Відповідно до \~ч.2 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є\~нерозривно пов`язаним з\~особою кредитора. У \~зобов`язаннях, не\~пов`язаних з\~особою кредитора, смерть не\~призводить до\~припинення зобов`язань, а\~відбувається перехід прав і\~обов`язків від фізичної особи, яка померла, до\~інших осіб\~ спадкоємців. Як передбачено ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Зобов`язання за\~договором банківського вкладу не\~є\~такими, що\~нерозривно пов`язані з\~особою вкладника, а\~тому в\~разі його смерті спадкоємцеві, який прийняв спадщину, повертається як сума банківського вкладу, так і проценти на нього до дня, який передує поверненню вкладу або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Верховний Суд України у постанові вд 22.01.2014р. у справі № -157цс13 висловив наступну правову позицію. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який відповідно до частини другої статті 1228 ЦК України входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Згідно із ч.2 ст.608 ЦК України зобов`язання не припиняється зі смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права й обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Отже, зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям. За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2014р. після смерті [PERSON] , за договором банківського вкладу № 15/16/2.64 від 18.02.2014р., заборгованість в сумі 614369,86 гривень, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 500\~000 гривень та заборгованості по відсотках в сумі 114369,86 гривень, в сумі 87307,19 доларів США, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 75\~000 доларів США та заборгованості по відсотках в сумі 12307,19 доларів США, в сумі 87307,19 євро, яка складається із заборгованості банківського вкладу в сумі 75\~000 євро та заборгованості по відсотках в сумі 12307,19 євро. Як передбачено ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом позивач звільнена від сплати удового збору. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру,яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб З огляду на вказані вимоги, з відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 81057,66 гривень. На підставі викладеного, ст.ст.4, 15, 16, 509, 526, 608, 610, 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1068, 1070 ЦК України, ст.ст.1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: approved