Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Шлюб з відповідачем було укладено 04.11.2006 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції про що було зроблено актовий запис № 1391. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років стосунки з відповідачем погіршувались, в сім»ї почали виникати сварки. У позивача з відповідачем різні погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства та виховання дитини. На даний час сторони не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами, мають окремий бюджет і не підтримують подружніх стосунків. Спільне проживання не є можливим, збереження сім»ї не буде відповідати як інтересам сторін так і їх дитини. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідь на відзив від [PERSON] не надходило. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що строк для примирення сторонам не потрібен. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбі, оскільки в неї вже інша сім»я. Після розірвання шлюбу позивач не має бажання змінювати прізвище отримане в шлюбі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що [PERSON] має намір зберегти сім»ю. Розірвання ж шлюбу не піде на користь дитині сторін. Просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає. що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 04 листопада між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 1391. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (копія долучена до матеріалів справи). Як зазначила [PERSON] в позові подружні стосунки припинились, сторони проживають окремо один від одного. Збереження сім»ї не є можливим і не відповідає інтересам сторін. Представник позивача вказала на те, що [PERSON] фактично створила нову сім»ю, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Представник відповідача зазначив про бажання [PERSON] зберегти родину, розірвання шлюбу не буде відповідати інтересам дитини. Проте, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом в квітні 2018 р., станом на день розгляду справи її бажання розірвати шлюб з відповідачем не змінилось. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, то позивач з часу звернення до суду не змінив свою думку щодо відсутності можливості збереження сім»ї з [PERSON] та наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що його збереження не буде відповідати інтересам сторін та дитини, а отже вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач під час укладення шлюбу змінила прізвище з «Борисенко» на «[PERSON]» та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище отримане під час його укладання. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved