Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Київхімволокно» про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач посилається на те, що з 2010 року вона зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], в яку вселилась як дружина відповідача - [PERSON], який також зареєстрований за даною адресою. З осені 2013 року позивач проживає за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS], а відповідач [PERSON] переїхав мешкати за адресою: [ADDRESS]. також зазначила, що відповідач [PERSON] жодного дня не проживав за місцем своєї реєстрації, тобто в спірній кімнаті, а тому позивач вирішила звернутись до суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладеними в позові обставинами та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні подав письмові заперечення на позов та просив відмовити у задоволенні позову. Представник ВАТ «Київхімволокно» в судове засідання 03 вересня 2015 року не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 14 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року було розірвано (а.с.6,7). Відповідно до копії ордеру [PERSON] надано ордер на житлову площу в сімейному гуртожитку на період роботи в ВАТ «Київхімволокно», а саме кімнату №5 площею 13,3кв.м, в будинку [ADDRESS] (а.с.32). Відповідно до довідки форми №3 від 16 квітня 2015 року в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - з 2004 року, [PERSON] - з 2006 року, [PERSON] - з 2010 року (а.с.35). Позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщення на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач [PERSON] жодного дня не проживав у кімнаті [ADDRESS], а відповідач [PERSON] не проживає в спірній кімнаті з 2013 року. Конфліктів між сторонами щодо спірної кімнати протягом останніх двох років не виникло. В підтвердження даних обставин позивачем надано акт від 03 квітня 2015 року, відповідно до якого мешканці будинку [ADDRESS] своїми підписами підтвердили той факт, що [PERSON], 1947р.н. ніколи не проживав в кімнаті [ADDRESS]. [PERSON], 1978р.н. не проживає в кімнаті [ADDRESS] з грудня 2011 року. Крім того, речі відповідачів в кімнаті №5 - відсутні (а.с.5). Враховуючи пояснення сторін по справі та показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що між сторонами в кінці березня 2015 року (приблизно в 20-х числах) виник спір щодо проживання та користування кімнатою [ADDRESS], у зв'язку з передачею гуртожитку у власність комунальної громади. А тому, не можна погодитись з твердженням в позовній заяві позивача [PERSON] щодо відсутності конфліктів між сторонами про користування спірною кімнатою. Крім того, аналізуючи перебіг виниклих у березні-квітні 2015 року подій, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] звернулась з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною кімнатою через наявність спору, який виник у зв'язку з заселенням відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed