Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що 09.09.2013 р. вона уклала договір банківського вкладу (депозит) № ВДД-99649-978 депозит «добробут» з ПАТ «Терра Банк». Згідно п.2.1 договору вона вносить грошові кошти на рахунок № [NUMBER] в сумі 3000 евро на строк 9 місяців з 09.09.2013 р. по 09.06.2014 р. П.2.3 передбачає процентну ставку в розмірі 8% річних. Банк зобов»язався повернути їй вклад 09.06.2014 р. (п.2.6). Після закінчення строку дії договору, вона звернулась до банку з питанням повернення їй грошових коштів, які внесені нею, та нарахованих відсотків, але банком їй було відмовлено та запропоновано укласти новий договір ще на місяць, посилаючись на відсутність грошових коштів. Вона погодилась та 17.06.2014 р. уклала новий договір банківського вкладу (депозит) № ВДД-149923:978 з виплатою відсотків наприкінці строку депозиту «добробут». Згідно п.2.1 договору вона вносить грошові кошти та рахунок № [NUMBER] в сумі 3175 евро на строк 1 місяць з 17.06.2014 р. по 17.07.2014 р. П.2.3 договору передбачає відсоткову ставку 9,5% річних. Банк зобов»язався повернути їй вклад 17.07.2014 р. (п.2.6 договору). Після спливу вказаного строку, банк знову не повернув їй грошові кошти та знову переконав її укласти ще один договір банківського вкладу (депозит) ВДБ-158765:978 з виплатою відсотків наприкінці строку депозит «Яскрава симка» від 17.07.2014 р. Згідно п.2.1 договору, вона вносить грошові кошти на рахунок № [NUMBER] в сумі 3195 евро на строк 7 днів з 17.07.2014 р. по 24.07.2014 р. П.2.3 договору передбачена відсоткова ставка 7% річних. Банк зобов»язався повернути їй вклад 24.07.2014 р. (п.2.6 договору). Після спливу зазначеного строку, банк грошові кошти їй не повернув, що спонукає її на звернення до суду. Позивач також зазначає, що за договором № ВДД-99649:978 від 09.09.2013 р., строк якого сплинув 09.06.2014 р., а наступний договір був укладений через 8 днів, банк зобов»язаний сплатити їй відсотки за кожен день в розмірі 8% річних, що складає 5,3 евро. Таким чином, борг складає 3185,3 евро. За договором ВДД-149923:978 від 17.06.2014 р. відсотки повинні бути нараховані за один місяць по 9,5% та складають 25,2 евро. Разом: 3185,3 + 25,2 = 3210,5 евро. За договором ВДБ_158765:978 від 17.07.2014 р. 7% за 16 неділь складає 74,88 евро. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 3285,38 евро, що за курсом станом на 16.10.2014 р. дорівнює 59134,84 грн. Зазначену суму позивач, посилаючись на ст.ст.526, 610, 611, 1058, 1061 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Також [PERSON] вважає, що діями ПАТ «Терра Банк» їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 50 000 грн. та яка полягає в порушенні її планів на лікування. В результаті її звернень до банку, вона втратила спокій та сон. Зазначені обставини підірвали її здоров»я. Суму моральної шкоди позивач також просить стягнути з відповідача. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача до суду повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У частині 1 ст. 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З наданих позивачем письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що 09.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВДД-99649:978, у відповідності до якого вкладник передав банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладному рахунку № [NUMBER] на строк 9 місяців з 09.09.2013 р. по 09.06.2014 р. в розмірі 3000 евро (а.с.11-12, 10). П.2.3 вказаного договору визначена процентна ставка за вкладом в розмірі 8% річних. Після спливу дії договору від 09.09.2013 р., позивач 17.06.2014 р. уклала з ПАТ «Терра Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № ВДД-149923:978, у відповідності до якого вкладник передав банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладному рахунку № [NUMBER] на строк 1 місяць з 17.06.2014 р. по 17.07.2014 р. в розмірі 3175 евро (а.с.8-9, 6). П.2.3 вказаного договору визначена процентна ставка за вкладом в розмірі 9,5 % річних. 17.07.2014 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Терра Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № ВДБ-158765:978, у відповідності до якого позивач передала банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладному рахунку № [NUMBER] на строк 7 днів з 17.07.2014 р. по 24.07.2014 р. в розмірі 3195 евро (а.с.4-5, 2). П.2.3 вказаного договору визначена процентна ставка за вкладом в розмірі 7 % річних. Сума відсотків за договором банківського вкладу від 09.09.2013 р. складає 185,3 евро (3000 евро : 12 місяців) х 8 % : 100 = 20 евро х 9 місяців = 180 евро + 5,3 евро (за період з 09.06.2014 р. по 17.06.2014 р.). Сума відсотків за договором банківського вкладу від 17.06.2014 р. складає 25,2 евро (3175 евро : 12 місяців х 9 % : 100 %). Сума відсотків за договором від 17.07.2014 р. складає 74,88 евро, згідно розрахунку, зробленого позивачем, станом на 16.10.2014 р. Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як передбачено частиною 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач вклад позивачу не повернув і до теперішнього часу. На підставі викладеного, суд виходить з того, що відповідач порушив право позивача на повернення суми вкладу у розмірі 3000 евро та не отримані відсотки в розмірі 8 % від суми вкладу за період з 09.09.2013 року по 17.06.2014 року у сумі 185,3 евро, в розмірі 9,5 % від суми вкладу за період 17.06.2014 р. по 17.07.2014 р. в сумі 25,2 евро, в розмірі 7% від суми вкладу за період з 17.07.2014 р. по 16.10.2014 р. в сумі 74,88 евро, які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задовленні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст.ст.1066-1076 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.ст.86, 88 ЦПК України та стягує з ПАТ «Терра Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 519,34 грн., що складаються з судового збору. З ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] не підлягають стягненню витрати на правову допомогу. В п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз»яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем в процесі розгляду справи не надано розрахунку витрат на правову допомогу, суд відмовляє у їх стягненні з відповідача. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: partial