Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики від 09.03.2013 року у розмірі 55 827, 13 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 09 березня 2013 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, про що складено відповідну розписку. Відповідно до умов договору позики, повернення боргу повинно було здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк до 15.06.2013 року. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, у строк борг не повернув. У судове засідання позивача не з'явився, представник позивача [PERSON]. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] 09.03.2013 року укладено договір позики, що оформлено письмовою розпискою, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався повернути всю суму боргу у строк до 15.06.2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 06.05.2015 року склалась заборгованість у розмірі 2500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.05.2015 року складає 52 830, 97 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати суми основного боргу позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 996, 16 грн. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, матеріалів справи та враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином не виконує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 55 827, 13 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved