Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Бахмутівської сільської ради, в якій зазначила, що вона є матір'ю інваліда 2 групи з дитинства [PERSON], [INFO], яка потребує безстрокового постійного догляду, що встановлено з довідок МСЕК від №148073, №510793. [PERSON] з народження і по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] Визнання [PERSON] недієздатною необхідне для оформлення над нею опіки. Заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном матір - [PERSON] Заявник - [PERSON] у судовому засіданні відмовилася від проведення судово-психіатричної експертизи та у вирішенні заявлених нею вимог поклалася на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Бахмутівської сільської ради - Щурова Т.М. в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву,відповідно до якої проти задоволення заявлених вимог не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності. Прокурор Перова Н.В. у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні заявлених вимог, у зв'язку з відсутністю висновку судово-психіатричної експертизи. Суд, заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 9), щодо якої вона ставить питання про визнання недієздатною. [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з дитинства (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи - це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Згідно з ч. 1 ст. 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 21 червня 2016 року відносно [PERSON] була призначена судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено лікарям-психіатрам Сватівської обласної психіатричної лікарні Луганської області (а.с.26). Вказана експертиза не була проведена, у зв'язку з неявкою [PERSON] в експертну установу на експертизу (а.с. 28). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає психічний розлад як розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Відповідно до ч. 2 ст. 239 ЦПК України у виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу. Заявником [PERSON] не надано суду жодних доказів, які б вказували на наявність виняткових обставин щодо необхідності примусового направлення [PERSON] на зазначену експертизу. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно з приписами ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявником [PERSON] не подано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки підстав для визнання [PERSON] недієздатною суд не вбачає, то і підстав для встановлення на нею опіки та призначення їй опікуна немає. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 39, 41, 63 ЦК України,

Outcome: dismissed