Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня 2015 року Хотімлянською сільською радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 3. На обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюбні відносини між ними припинені з 2018 року, через різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. Вважає неможливим подальше спільне проживання та збереження шлюбу. Просила розірвати формально існуючий шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, до суду заяву надала заяву про підтримання своїх позовних вимог, просила справу розглянути у її відсутності, залишити шлюбне прізвище [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, до суду заяву надав заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , просив справу розглянути у його відсутності. В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Як встановлено судом, 10 жовтня 2015 року Хотімлянською сільською радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 3, між сторонами по справі, був зареєстрований шлюб. (а.с. 3). Збереження шлюбу між ними не можливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, тому на підставі ч.2 ст. 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Суд,

Outcome: approved