Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] , треті особи: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що з 11.06.2005 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі, [INFO] народилася їх донька - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2011 року у цивільній справі № 0827/2-888/11 шлюб було розірвано. 27.12.2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Разом із [PERSON] . [PERSON] не проживають та не ведуть спільного господарства з 2007 року. З часу припинення сімейних відносин [PERSON] відмовився утримувати доньку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2011 року у цивільній справі № 2-887/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 816,00 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Між тим [PERSON] приховував місця своєї роботи та свої доходи, аліменти не сплачував та не сплачує, будучи працездатною особою. Крім того, з часу припинення сімейних відносин [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти тощо. З 2007 року [PERSON] не відвідував доньку за місцем проживання чи навчання, з нею не спілкувався, не цікавився її життям, фізичним чи духовним розвитком, не брав участі у її вихованні, навчанні, утриманні, демонструє свою повну безвідповідальність та байдужість. Обов`язки щодо виховання, розвитку, лікування, утримання дитини [PERSON] виконує виключно позивач, разом з якою дитина мешкає за адресою: [ADDRESS] . Позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки - [PERSON] , на переконання позивача, не зашкодить охоронюваним правам та інтересам дитини і жодним чином не вплине на життя чи духовний стан [PERSON] . Крім того, задоволення позовних вимог матиме наслідком захист цивільних прав та інтересів неповнолітньої дитини: надасть можливість отримати передбачені законодавством пільги та переваги; в подальшому позбавить [PERSON] претендувати на матеріальне забезпечення з боку [PERSON] , а [PERSON] , як матері, дозволить самостійно, без згоди [PERSON] вирішувати питання. пов`язані з реалізацією та захистом майнових і особистих інтересів дочки, зокрема, щодо навчання дитини (в т.ч. за кордоном), придбання нею майна тощо. Посилаючись на вказані вище обставини,, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] та стягнути із відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 04.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою зобов`язано Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району скласти та надати до суду висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] 24.06.2020 року від заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до суду надійшло клопотання, в якому останній просить залучити в якості третьої особи як орган опіки та піклування районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, а Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради - вилучити, підготовче судове засідання провести без участі представника районної адміністрації. Ухвалою суду від 15.09.2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району, та зобов`язано останній надати до суду висновок щодо розв`язання спору, а також виключено з числа учасників справи службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради. Цією ж ухвалою закрито підготовче судове провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 07.12.2020 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надано Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в якому повідомляється, що відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснювався вихід за вказаною адресою з метою поспілкуватися з відповідачем та з`ясувати його думку щодо вищевказаного питання. Потрапити до помешкання не вдалось, оскільки двері ніхто не відчинив, залишене письмове запрошення для [PERSON] було ним проігнороване. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.01.2020 року, виданого Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки станом на 31.12.2019 складала 66 096, 00 гривень. Згідно із характеристикою Запорізької гімназії № 11, неповнолітня [PERSON] навчається у вказаному закладі з четвертого класу, на даний час є ученицею 7 класу. [PERSON] за весь час навчання доньки школу не відвідував, на батьківських зборах присутнім не був, телефонного зв`язку із працівниками гімназії не підтримував. Відповідно до письмового пояснення неповнолітньої [PERSON] від 27.11.2020 року, вона не пам`ятає свого біологічного батька [PERSON] , спілкувалась з ним дуже давно. Дівчина зазначає, що батько не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї, не бере участі у її вихованні, та вважає позбавлення батьківських прав батька по відношенню до неї доцільним. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 27.11.2020 року. За результатами засідань, враховуючи наявні документи, думку дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Враховуючи вищезазначене, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`являвся, відзив на позов не надав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання, що відповідає положенням п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, заяву про розгляд справи у його відсутність не надавав, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що відзив на позов, у відповідності до п. 8 ст. 178 ЦПК України, не подано, а також те, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та [PERSON] з 11.06.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1112, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2011 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 27.11.2020 року. За результатами засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] по відношенню до [PERSON] батьківських прав, передбачених ст. 164 СК України, про що 03.12.2020 складено відповідний висновок № 01-10/3172. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мітіної Т.В., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.12.2019 року становить 66 096,00 грн. Положеннями ст.ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, оскільки тривалий час не бачився із дитиною, не спілкується з нею, не надає будь-якої допомоги на її утримання, в тому числі не сплачує аліменти, не проявляє інтересу до життя дитини, її здоров`я, розвитку та внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, про що зазначила позивач у своєму позові, та не спростовано відповідачем. Наведені вище обставини переконують суд у тому, що у діях відповідача проявляється саме винна, пасивна та байдужа поведінка, а також зневажливе ставлення по відношенню до дитини. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, на підставі вимог, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved