Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила провести розподіл спільно нажитого майна подружжя між нею та [PERSON] шляхом визнання права спільної сумісної власності подружжя на частку в спірній квартирі № 32, що за адресою: Сумський район, с. Сад, вул. Заозерна, 39 Б вартістю 191294 грн., припинити право власності відповідача на його частку спірній квартирі та сплати відповідачу вартість його частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру в сумі 96147 грн. В свою чергу [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/ 2 частину квартири, розташованої за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Сад, вул. Заозерна, 39 Б, кв. 32, яка має загальну площу 56,78 кв.м, жилу площу 29,2 кв.м та складається з двох ізольованих жилих кімнат: перша площею 17,4 кв.м з балконом 1,38 кв.м, друга площею 11,8 кв.м, коридору 10,4 кв.м, кухні 8,2 кв.м, ванної 5,0 кв.м, туалету 1,7 кв.м, пральні 0,9 кв.м, а також просив стягнути з [PERSON] на його користь 1818 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивачка та її представник первісний позов підтримали у повному обсязі та заперечували проти зустрічного позову. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували та підтримали зустрічний позов [PERSON] у повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ «Державний Ощадний банк України» в судовому засіданні заперечував проти задоволення обох позовів. Представник третьої особи Сумське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] та вважав за можливе задоволення позову [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоч про розгляд справи повідомлялась. Заслухавши позивачку та її представника за первинним позовом, представників відповідача за первинним позовом, а позивача за зустрічним позовом, представників третіх осіб: ПАТ «Державний Ощадний банк України», Сумське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первинного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 29 серпня 2009 року по 03 червня 2016 року, коли подружні стосунки між нами були припинені, і шлюб розірваний за рішенням Сумського суду Сумської області від 03.06.2016 р., яке набрало законної сили 13.06.2016 року (а.с. 8). Під час шлюбу, в 2012 році сторони по справі, як молода сім'я, та матір [PERSON] [PERSON], член вирішили купити 2-кімнатну квартиру в с. Сад Сумського району по вул. Заозерна 39 Б, кв. 32 за допомогою Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, який взяв на себе зобовязання частково компенсувати відсоткову ставку банку, де вони взяли кредит на оплату частини вартості спірної квартири, так як їхніх коштів на покупку квартири у не вистачало. 13.11.2012 року за спільною згодою сторін на ім'я [PERSON] з ТОВ «Агрофірма Суми-насіння» був укладений договір купівлі-продажу майнового права на 2-кімнатну квартиру площею 56,78 кв.м, розташовану за адресою: Сумська обл., Сумський р-н, с. Сад, вул. Заозерна, 39 Б, кв. 32. Крім того, 14.11.2012 року на ім'я [PERSON] був укладений договір №68 з Сумським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», згідно якого останній взяв на себе зобов'язання частково компенсувати проценти банку, з яким був укладений іпотечний договір (а.с. 32-40, 143-150). На час укладення договору 4-поверховий будинок за вказаною адресою був практично побудований і, як зазначено в договорі від 13.11.2012 р., термін завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію 4-й квартал 2012 року. Згідно цього договору ціна майнових прав на об'єкт нерухомості складала 249832 грн., з яких 40000 грн. сплатила [PERSON] матір [PERSON], 22832 грн. сторони по справі, а 187000 грн. було сплачено за рахунок коштів іпотечного кредиту, згідно іпотечного договору від 14.11.2012 року, укладеного з ПАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до вказаного договору повне погашення кредиту встановлено до 12.11.2017 року (а.с. 41-51). Оскільки однією із умов пільгового кредитування молодіжного житла була наявність 2-х поручителів, то [PERSON] та його матір [PERSON] виступили поручителями, і 14.11.2012 року уклали два договори поруки з ПАТ «Державний ощадний банк України», згідно яких взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за договором про іпотечний кредит №2618 від 14.11.2012 р., також додатковими угодами до нього (а.с. 52-55). 21.12.2012 року [PERSON], на ім'я якої був укладений договір купівлі-продажу майнового права на 2-кімнатну квартиру, отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру №32 в будинку №39 Б по вул. Заозерна в с. Сад Сумського району Сумської області, яке було видане на підставі рішення виконкому Садівської сільради Сумського р-ну Сумської області. Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Сумське міське БТІ» від 24.12.2012 р. право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 27-30). З технічного паспорту на квартиру вбачається, що загальна площа квартири - 56,78 кв.м, жила площа - 29,2 кв.м. Квартира складається з 2-х ізольованих жилих кімнат: перша - площею 17,4 кв.м з балконом 1,38 кв.м, друга - площею 11,8 кв.м, коридору - 10,4 кв.м, кухні 8,2 кв.м, ванної 5,0 кв.м, туалету - 1,7 кв.м, пральні - 0,9 кв.м. Оскільки куплена квартира була непридатна для проживання, то починаючи з січня 2013 року, сторони по справі та батьки [PERSON], за рахунок їх спільних коштів зробили у приміщенні капітальний ремонт, а також у всі приміщення в квартирі поставили меблі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2013 році він допомагав здійснювати ремонт в квартирі [PERSON], [PERSON], і за виконані роботи з ним розрахувався [PERSON] батько [PERSON], що підтверджує участь батька [PERSON] у здійсненні спільних витратах на спірну квартиру разом з сторонами по справі. В результаті проведених ремонтно-будівельних робіт вартість квартири зросла і, як вбачається із звіту, наданого суду, вона станом на 27.12.2016 р. складала 363641 грн. (а.с. 9-19). Після проведеного ремонту сторони у справі та [PERSON] були зареєстровані в спірній квартирі, що підтверджується довідкою Садівської сільради Сумського р-ну від 18.01.2017 року (а.с. 97) В січні 2013 р. сторони у справі вселилися та стали постійно проживати в спірній квартирі. Під час сумісного проживання за рахунок спільних сумісних коштів подружжя погашали іпотечний кредит, взятий на покупку спірної квартири, а також сплачували грошові кошти Сумському регіональному управлінню державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Після припинення подружніх стосунків та розірвання шлюбу, починаючи з червня 2016 року, за домовленістю між сторонами по справі, вони в рівних частинах сплачували гроші в рахунок погашення кредиту. Оскільки матір [PERSON] не бажає претендувати на частку в спірній квартирі, то [PERSON] з [PERSON] мають на неї рівні права власності, по 1/2 частині кожний. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому частки кожного з подружжя є рівними, що прямо передбачено ст.70 Сімейного кодексу України. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на квартиру, допускається лише за його згодою. Так, [PERSON] категорично не згоден з тим, що [PERSON] має переді ним переважне право на вказану квартиру і не погоджуюсь на отримання грошової компенсації, яка згідно позову [PERSON] становить 96147 грн., та без відповідної згоди виплата будь-якої компенсації співвласнику майна неможлива, відповідно до вимог ст. 364 ЦК України. Тобто, позовні вимоги [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя на частку в квартирі та припинення права власності [PERSON] на його частку з виплатою компенсації є необґрунтованими і законних підстав для їх задоволення не вбачається. Разом з тим, згідно п. 23 постанови пленум Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі - постанова ВСУ) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Пунктом 24 постанови ВСУ звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] в звязку з його необґрунтованістю, а позов [PERSON] підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved