Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що 28.04.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] про склад сім`ї від 24.07.2019 року № 1133, а також актом № 428 від 03.07.2019 року, складеним в присутності сусідів. Сімейне життя подружжя не склалося і відповідач [PERSON] залишив родину з власної ініціативи ще в січні 2014 року, тобто коли дочці [PERSON] було лише три місяці. З цього часу відповідач [PERSON] не проживає разом з [PERSON] та дочкою [PERSON] до теперішнього часу. Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2015 року по справі № 127/26414/14-ц шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та дочки [PERSON] з січня 2014 року, і з цього часу не цікавиться життям дочки, не приймає участі у вихованні, розвитку, лікуванні дитини. З січня 2014 року по даний час вихованням, лікуванням, навчанням та розвитком дочки займається лише позивач [PERSON] , а батько свої обв`язки з виховання повністю ігнорує. 18.12.2018 року позивач [PERSON] уклала новий шлюб з [PERSON] , як зазначає позивач фактично вони проживали разом з [PERSON] і виховували доньку [PERSON] , [INFO] , ще з 2016 року. Дочка [PERSON] , [INFO] , сприймає як батька саме [PERSON] , адже фактично вона взагалі не знає свого рідного батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали, проти його задоволення заперечували, подавши відзив на позовну заяву, в якому просили у позові відмовити. В судове засідання належним чином повідомлені відповідач та його представник не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради надала суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] суду дала показання про те, що є тіткою позивача, часто буває в їх родині, відповідач [PERSON] останній раз бачив дочку [PERSON] , коли їй було менше року. З цього часу він не цікавиться дитиною, навіть не здоровається при зустрічах, не розпитує про дочку ні він, ні його мати, тобто баба [PERSON] . Батько не займається вихованням дочки і вона не знає його як особу. Вихованням дівчинки займається мати та її другий чоловік [PERSON] . Свідок [PERSON] дав показання суду про те, що давно знайомий з родиною [PERSON] , буває у них достатньо часто, майже щотижня, але жодного разу за цей період не бачив [PERSON] , який зовсім не цікавиться дочкою [PERSON] , ніколи не приходить до неї навіть на свята. [PERSON] в спілкуванні називає своїм батьком [PERSON] та іншого батька не знає. Свідок [PERSON] дав показання суду про те, що добре знає родину [PERSON] , буває у них дома не менше одного разу на місяць, але за весь період знайомства ніколи не бачив [PERSON] і не знайомий з ним. [PERSON] сприймає як свого рідного батька [PERSON] , а [PERSON] не приходить до дочки, навіть на свята, не телефонує їй, не цікавиться її життям. Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.04.2012 року було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] [PERSON] з родиною не проживає з січня 2014 року і з цього часу не займається вихованням дитини [PERSON] , що підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також письмовими доказами. Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2016 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Однак з 2016 року [PERSON] не змінив свого ставлення до дочки [PERSON] , не займався її вихованням та розвитком, не приходив до дитини, тобто свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Тобто, з моменту ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав минуло чотири роки і за цей період відповідач [PERSON] не зробив жодних висновків, не змінив свого ставлення до дочки. Тому суд приходить до висновку, що відповідач умисно та свідомо ігнорує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини [PERSON] . [PERSON] з родиною не проживає з січня 2014 року і з цього часу не займається вихованням дитини [PERSON] , що підтверджується наступними доказами: актом № 428 від 03.07.2019 року, складеним в присутності сусідів та затвердженим начальником МКП «УК «Замостя», в якому зазначено, що [PERSON] , який є батьком дитини [PERSON] , 2013 року народження, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; довідкою КНП «ЦПМСД № 5» м. Вінниці від 19.06.2019 року; довідкою КЗ «Дошкільний навчальний заклад №77 Вінницької міської ради» від 10.06.2019 року за № 40; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадження № 45364629 від 26.06.2019 року № 28192/15-24-25/18, згідно з яким наявна заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 31.05.2019 року в розмірі 16810,06 грн.; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 45364629, згідно з яким наявна заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 30.08.2019 року в розмірі 33520,13 грн. \~ \~ \~ \~Згідно з письмовим висновком психолога Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 20.09.2019 року № 01-07/1023 щодо визначення психологічного стану неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] встановлено, що: «Враховуючи інтереси дитини [PERSON] , [INFO] , та її психологічний стан, психолог вважає корисним уникати стресових ситуацій та повторних деривацій, не змінювати істотно розклад життя дівчинки, підтримувати безпечний та стабільний мікроклімат у родині. За результатами проведених методик, життєвої історії та всіма обставинами, психолог, що працював з дитиною, вважає спілкування дівчинки з біологічним батьком на даний час недоцільним». Згідно з письмовим висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~ \~ \~ \~Стаття 160 СК України закріплює обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Згідно із ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 1 статті 3 Конвенції ООН Про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 статті 9 Конвенції ООН Про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із статтею 12 Конвенції ООН Про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. У Постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження №61-1344св20) зазначається про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. За сукупності досліджених у справі доказів, як письмових, так і показань свідків, знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] умисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки, яка не знає відповідача як свого батька, оскільки з тримісячного віку дочки він не займається вихованням та розвитком дитини. Тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] умисно тривалий час, а саме з січня 2014 року, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки [PERSON] , а тому є достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки.

Outcome: approved