Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просить захистити порушені права позивача шляхом визнання факту визнання страхового випадку і обов»язку страховика сплатити відшкодування; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на ї користь у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 50 000,00 грн., з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 14 716,27 грн.; стягнути з [PERSON] в відшкодування витрат на проведення оцінки 600,00 грн.; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на відшкодування витрат на евакуатор 400,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн. солідарно з відповідачів. Свої вимоги мотивує тим, що 01.11.2012 р. в м. Києві на перехресті б-ру Т.Шевченко та вул. Дмитрівської [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Maxima д/н [NUMBER], перевищив допустиму швидкість руху, невірно оцінив дорожню ситуацію, виконав небезпечний маневр праворуч, допустив порушення п. 10.1 ПДР України та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, що призвело до зіткнення з автомобілем Fiat Punto д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що в свою чергу спричинило матеріальні збитки. Відповідно до висновку № 10957/10958/12-52 від 31.01.2012 р. судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ за матеріалами адміністративної справи встановлено, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1. ПДР України та дорожньої розмітки 1.1, перетинати яку заборонено, і знаходяться у причинному зв»язку із фактом зіткнення. Невідповідності дій водія [PERSON] положенням ПДР не було встановлено при проведенні дослідження. Про наявність вини [PERSON] у ДТП свідчать і інші матеріали адміністративної справи: фотознімки з місця ДТП, відеозапис пригоди, схема ДТП, пояснення учасників пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова Група «ТАС». Відаповідно до звіту про оцінку № 09/02/15 від 05.03.2015 р. виконаного незалежним оцінювачем [PERSON], розмір матеріального збитку, спричиненого власнику ТЗ Fiat Punto д/н [NUMBER] становить 64 716,27 грн., вартість проведеного дослідження - 600,00 грн. Також у зв»язку із пошкодженням автомобіля він став нерухомим, а тому виникло питання щодо його евакуації, транспортування автомобіля вартувало 400,00 грн. У зв»язку із тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» відмовилось сплатити страхове відшкодування позивач, як власник автомобіля і звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Пояснив, що не дивлячись на те, що Апеляційним судом м. Києва прийнято рішення, що саме водій Fiat Punto д/н [NUMBER] порушив правила дорожнього руху, це не спростовує висновків експерта і не перешкоджає суду визнати вину відповідача [PERSON] та стягнути страхове відшкодування та збитки у заявленій сумі на користь [PERSON] Представник ПрАТ «СГ «ТАС» заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що відсутні підстави визнавати випадок, який трапився 01.11.2012 р., оскільки наявне судове рішення, яким визнано вину водія [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху. А саме Апеляційним судом м. Києва від 20.02.2013 р. та винесено нову, якою визнано вину [PERSON] у вчиненні 01.11.2012 р. адміністративного правопорушення. При цьому надано належну оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам, в тому числі і висновку експерта. [PERSON] також просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на те, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.04.2012 р. встановлено провину [PERSON] у ДТП. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 01 листопада 2012 р. в м. Києві на перехресті бульвару Шевченка та вул. Дмитрівської сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Nissan Maxima д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Fiat Punto д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду Шевченківським районним судом м. Києва справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, було призначено судову авто технічну експертизу. За висновком експертного дослідження № 10957/10958/12-52 від 31.01.2013 р. дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України та дорожньої розмітки 1.1, перетинати яку заборонено, і знаходяться у причинному зв»язку із фактом зіткнення. Також експертом зазначено, що з технічної точки зору в діях водія автомобіля Fiat Punto д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] невідповідностей вимогам п. 16.6. ПДР України не вбачається. Представник позивача зазначає, що зважаючи на висновки експерта , саме водій [PERSON] порушив правила дорожнього руху України, що і стало головною причиною зіткнення, що в свою чергу спричинило збитки. Також, як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність відповідача на день ДТП була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», що також не заперечувалась в судовому засіданні учасниками процесу. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При цьому за положеннями страховий випадок відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до приписів ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Апеляційним судом м. Києва 12.04.2013 р. за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2013 р. прийнято постанову, якої скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності закрито у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що [PERSON], керуючи автомобілем Fiat Punto д/н [NUMBER] та рухаючись по площі Перемоги в м. Києві, виконуючи лівий поворот, не надав дорогу автомобілю під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив п. 16.6. Правил дорожнього руху, та в результаті чого відбулось зіткнення автомобілів. Судом зроблено висновок, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинному зв»язку з допущеним [PERSON] порушенням Правил дорожнього руху, а тому висновки судової авто технічної експертизи № 10957/10958/12-52 про те, що рух автомобіля Fiat, що перетинав смугу руху автомобіля Nissan зліва направо відносно напрямку руху останнього, не створював небезпеку для автомобіля [PERSON], і в діях водія автомобіля [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 16.6. ПДР України, не відповідають фактичним обставинам справи. Чинне законодавство України, зокрема, положення ст. 32 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В свою чергу відповідно до вимог ст. 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй постанові Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01.03.2013 р. у п. 8 зазначив, що спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. за наявності. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed