Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 09 серпня 2013 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 61. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сім`ю. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, часто вживає алкогольні напої, ніде не працював та витрачав усі сімейні заощадження. З серпня 2018 року сторони припинили шлюбно - сімейні відносини та ведення спільного господарства. Будь - яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожного. У позасудовому порядку розірвати шлюб не виявилось за можливе, оскільки вони з відповідачем не спілкуються. Ухвалою від 21 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 14 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином та завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду 21 травня 2019 року позивач надіслала заяву, зареєстровану за вхідним № 3551/19-вх, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін (а.с.41). Відповідач у судові засідання, що були призначені на 14 березня 2019 року, 22 квітня 2019 року, 14 травня 2019 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялвся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 20). Згідно з даними поштових відділень, судові повістки з викликом повернулися на адресу суду з відміткою про неможливість вручення - «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, відповідно до частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. У судове засідання, що було призначено на 06 червня 2019 року [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 14 травня 2019 року (а.с. 40). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. За таких обставин, зі згоди позивача по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2013 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 09 серпня 2013 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом було встановлено, що подружжя сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям, на поступки примирення сторони не згодні. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, враховуючи заяву позивача по справі про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 1, частина 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок, що підтверджується квитанцією № 60-12 від 11 вересня 2018 року, виданої Зміївським відділенням Публічного акціонерного товариства «Мегабанк». Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чимнеобхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved