Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки №Н-03-23351 від 05.06.2020 року в квартирі [ADDRESS] , окрім неї та її дітей зареєстрований колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 19.07.2007 року. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2019 року по справі №686/17158/19. Відповідач більше року не проживає у вищевказаній квартирі, в житловому приміщенні відсутні його особисті речі. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі, яка належить їй на праві приватної власності, безпосередньо впливає на її майнові права та права в сфері соціального забезпечення, оскільки ускладнює процедуру оформлення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Квартира [ADDRESS] була набута позивачем у власність на підставі договору дарування до шлюбу з відповідачем, а отже за змістом норм ст.57 СК України є її особистою приватною власністю. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано, між ними не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Таким чином, відповідач втратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. З врахуванням наведеного позивач просить: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилась подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи, в зв`язку з його неповідомленням про дату та час розгляду справи. Враховуючи, що судова повістка та копія позовної заяви з додатками, що направлялись за місцем реєстрації відповідача та зазначену ним адресу для листування повернулись на адресу суду з відміткою «Укрпошти» - адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, вона вважається врученою. Крім того, за 4 дні до кожного судового засідання відповідач подає заяви про відкладення розгляду справи, його належне повідомлення про судове засідання, при цьому судові повістки не отримує, що вказує про його обізнаність про судові засідання. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглядати по суті на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується: договором дарування квартири від 13.11.2006 року; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ХБТІ №12672385 від 28.11.2006 року. Відповідно до довідки №Н-03-23351 від 05.06.2020 року Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР, виданої власнику житлового приміщення [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно довідки КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» від 10.06.2020року, [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] (2008 р.н.) та [PERSON] (2012 р.н.) дійсно проживають за адресою [ADDRESS] . [PERSON] (1982 р.н.) за вищезазначеною адресою не проживає з червня 2019 року. Відповідно до листів Південно-Західного ВнП ХВП ГУНП в Хмельницькій області №1868 від 24.02.2020 року, №7262/121/120 від 10.06.2020 року, в ході проведення перевірки: було встановлено, що дійсно [PERSON] не проживає за зазначеною адресою з червня 2019 року; проведено бесіди з мешканцями будинку [ADDRESS] , які повідомили, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає вже тривалий час, теперішнє місце перебування їм не відоме. Рішенням Хмельницького міькрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №2202. Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що позивач [PERSON] на обґрунтування своїх вимог вказувала, що вони разом з [PERSON] не проживають з червня 2019 року. Вказані обставини підтверджуються: договором дарування квартири від 13.11.2006 року; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ХБТІ №12672385 від 28.11.2006 року; довідкою №Н-03-23351 від 05.06.2020 року Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР; довідкою КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» від 10.06.2020року; листами Південно-Західного ВнП ХВП ГУНП в Хмельницькій області №1868 від 24.02.2020 року, №7262/121/120 від 10.06.2020 року; рішенням Хмельницького міькрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2019 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.\~150\~ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст.\~156\~ч.\~1\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що він відсутній з поважних причин чи йому створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаній квартирі, а також, що між позивачем та ним були будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою.\~\~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив\~\~право\~\~на\~\~користування \~квартирою [ADDRESS] , а позов слід задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80грн.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved