Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON], звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вони із відповідачем розірвали шлюб 27.12.2011 року. Вказує, що у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча може, оскільки він працює та отримує дохід. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утриманні сина [PERSON] у розмірі по 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначав, що допомагає сину в добровільному порядку, готує йому квартиру, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Заслухваши учасників процесу, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що за рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.12.2011 року шлюб Між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ № 027291 (а.с. 6). Згідно довідки виданої виконкомом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 304 від 29.01.2018 року, [PERSON]А, [INFO], який проживає в с. Брусниця по вул. Довбуша, 4, в смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області, перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с.7). Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1860 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивачка посилалася на те, що відповідач являється працездатною та особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання сина до досягнення дитиною повноліття, суд вважає заявлену в позові вимогу у розмірі по 1000 гривень щомісячно. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved