Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 07 вересня 2013 року між нею та відповідачем укладений шлюб. Подружжя має дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спілкування та ведення домашнього господарства, почали проживати окремо. Спору щодо місця проживання дитини та про поділ спільного майна між сторонами немає. На підставі викладеного, [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 07 вересня 2013 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі та вказав, що спору про поділ майна та місце проживання дитини між ним та позивачкою немає, при цьому за їх спільною домовленістю донька проживатиме з матір'ю. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 07 вересня 2013 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області 07.09.2013 р. (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області 20.10.2014 р., подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно - сімейні відносини припинили, проживають окремо. На примирення позивачка не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. На момент розгляду справи спору про поділ спільного майна позивачка та відповідач не мають. Вказані обставини визнані сторонами, тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, при цьому у суду немає обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності і добровільності визнання. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже, збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. За спільним рішенням батьків місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], визначено з матір'ю, [PERSON] Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд доходить висновку про те, що наявні підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона просить залишити їй після розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як виходить з платіжної квитанції № 215600426655 від 19.07.2018 р. [PERSON] сплатила за подання до суду позову судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 2). Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі на стадії підготовчого провадження, тобто до початку розгляду справи по суті, суд вважає можливим повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею за подання позову до суду, що складає 352,40 грн. В той же час, судовий збір в іншій частині у сумі 352,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved