Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на земельну ділянку площею 1,6191 га, кадастровий номер 0520684000:01:006:0015, що знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є позивач, яка прийняла спадщину, оскільки більше п`яти років до дня смерті постійно проживала зі спадкодавицею разом однією сім`єю. [PERSON] була одинокою, не мала дітей, чоловіка, братів та сестер, тому інші спадкоємці за законом після її смерті відсутні. Однак, у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.06.2018 зазначено у графі відомості про власника « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть вона значиться « [PERSON] ». За вказаних обставин позивач не має можливості внести зміни до Державного земельного кадастру щодо спадкової земельної ділянки, а також оформити свої спадкові права на неї. Позивач зазначає, що спадщину вона прийняла, подавши у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. було відмовлено через відсутність судового рішення про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею та розбіжністю прізвища у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку і державному акті на право власності на земельну ділянку. За вказаних обставин позивач [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавицею [PERSON] з 1994 року і до дня її смерті [INFO] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6191 га, кадастровий номер 0520684000:01:006:0015, що знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 07.07.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання 27.10.2021 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача - селищний голова Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Демченко М. в поданій заяві при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 27.10.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Мізяківська Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2017 (а.с. 5). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на земельну ділянку площею 1,6191 га, кадастровий номер 0520684000:01:006:0015, що знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774994, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації за № 010884000465 (а.с. 8). З акту від 10.06.2021, затвердженого старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники Вінницького району Вінницької області Панасюк Л.В., вбачається, що [PERSON] разом зі своєю родиною постійно проживала однією сім`єю з 1994 року і до дня смерті [INFO] [PERSON] разом з нею в будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет та допомагали один одному. Після смерті [INFO] [PERSON] її поховання здійснила [PERSON] (а.с. 24). [PERSON] , 1933 року народження, на момент смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 534 від 26.05.2021 (а.с. 25). З довідки № 569, виданої Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області 10.06.2021, вбачається, що [PERSON] , згідно акта від 10.06.2021, постійно проживала однією сім`єю з 2010 року і до дня смерті [INFO] [PERSON] в будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет та допомагали один одному (а.с. 26). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. № 941/02-31 від 24.06.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, а також у зв`язку з тим, що у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0508439972018 від 06.06.2018, у графі відомості про власника зазначено « [PERSON] », а Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774994 виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 24 листопада 2008 року на ім`я « [PERSON] » (а.с. 34). На виконання вимог ухвали від 07.07.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . З копії вищезазначеної спадкової справи убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] 12.07.2017 [PERSON] звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 45). На підставі заяви 12.07.2011 була проведена реєстрація спадкової справи після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 47). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від ім`я [PERSON] , 1933 року народження, відсутні (а.с. 46). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї як ведення спільного господарства. Судом установлено, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] проживали разом однією сім`єю з 1994 року і до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет та допомагали один одній, ділили витрати. [PERSON] своїх дітей не мала, в шлюбі не перебувала, інших родичів не мала, тому в 1994 році [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом. Після смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] здійснила її поховання за свій рахунок, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім цього, слід зазначити, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно позивачу для подальшого кінцевого оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав, без доведення цього факту в судовому порядку заявник буде позбавлена можливості оформити свої спадкові права, що дає суду законні підстави для задоволення вимоги щодо встановлення фактупроживання однією сім`єю. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається зі змісту статей 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом установлено, що померлій [PERSON] земельна ділянка площею 1,6191 га, кадастровий номер 0520684000:01:006:0015, розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774994 власником зазначена « [PERSON] ». Однак у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.06.2018 у графі відомості про власника зазначено « [PERSON] ». Через ці розбіжності позивач [PERSON] має труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку після смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на спадкову земельну ділянку [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем четвертої черги, прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , подавши заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Також судом є установленим, що позивач [PERSON] не взмозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За клопотанням представника позивача суд вважає залишити судові витрати по справі за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved