Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 03 липня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає, позивач усі необхідні витрати на необхідні потреби дитини вимушена нести сама, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з січня 2017 року і до повноліття дитини. На виконання ухвали суду від 10.05.2019 представником відповідача адвокатом Приймою Р.С. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги, посилаючись на наступне. На даний час у відповідача матеріальний стан є таким - офіційно не працює, має нерегулярний мінливий заробіток у зв`язку з відсутністю роботи на непідконтрольній території України, сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу на сина [PERSON] та доглядає свою матір похилого віку. Просив суд взяти до уваги викладені обставини та пропозицію стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2017 року і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, з проханням розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду його представник [PERSON] подав заяву з проханням розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 03.07.2015 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 316. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.11.2015 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 883. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до наданих представником відповідача письмових доказів, відповідач має на утриманні ще одного неповнолітнього сина [PERSON] , на утримання якого він сплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] , а також має мати пенсіонерку похилого віку. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи та письмових заперечень проти позову, відповідач сплачує аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дитини. Враховуючи такі обставини, доводи відповідача про те, що коштів, які він заробляє, не вистачить на своє утримання, утримання своєї неповнолітньої дитини, матері похилого віку та на сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , заслуговують на увагу, оскільки в такому разі розподіл грошових коштів, зароблених відповідачем, між ним та його утриманцями буде несправедливий. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, Щодо дати, з якої необхідно стягувати аліменти, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з січня 2017 року. Однак, враховуючи, що Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів з урахуванням строку попереднього вирішення спору у досудовому порядку, суд вважає дану вимогу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки днем пред`явлення позову є дата подання даної позовної заяви до суду, а саме 21.03.2017, а тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 21 березня 2017 року і до [INFO] . Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання їй правової допомоги, оскільки згідно зі свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 778 від 19.05.2004 року адвокат Юрченко Володимир Григорійович має право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно з квитанцією від 21.03.2017 адвокат Юрченко В.Г. на підставі договору від 20.03.2017 року отримав від [PERSON] гонорар за надання правової допомоги у сумі 600 гривень. За таких обставин суд вважає, що зазначені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial