Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між нею, як Орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро», код ЄДРПОУ 35493502, що розташоване в с. Горбове, Куликівського району Чернігівської області, як Орендарем 31 серпня 2016 року було укладено Договір оренди землі, зареєстрований 20.09.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з яким вона - Орендодавець передала, а Орендар - (Відповідач) прийняв у строкове платне користування терміном на 10 років земельну ділянку площею 1,7529 га, кадастровий номер 7422782500:03:001:0686, зобов`язавшись щорічно сплачувати за оренду 7% нормативної грошової оцінки землі, що складало 3 445, 88 грн. на рік, не пізніше 31 грудня поточного року. Проте, відповідач свого обов`язку по виплаті орендної плати за 2020 рік не виконав до цього часу, не зважаючи на отриману ним 19.01.2021 року її відповідну вимогу. Крім того, позивач вказує, що для захисту своїх порушених прав вона повинна витрачати багато часу для спілкування з адвокатом, а також витрачати багато фізичних зусиль і здоров`я, звертаючись до різних установ і організацій для отримання довідок, документів та необхідної інформації, а приймаючи до уваги її вік і стан здоров`я, це для неї дуже обтяжливо. Такими діями відповідач не тільки погіршує стан її здоров`я, а і завдає психологічної/моральної шкоди. Виходячи з викладеного та враховуючи стан її здоров`я, викликаний тривалим напруженим емоційним станом, який вже триває не один місяць, вона оцінює моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Просить суд стягнути з Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» на її користь борг з орендної плати за Договором оренди землі від 31.08.2016 року за оренду земельної ділянки у 2020 році у розмірі 3445, 88 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Сплату судових витрат просить покласти на відповідача. Позовна заява надійшла до суду 02 березня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 04 березня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 31 березня 2021 року та двічі було відкладено на 19 квітня 2021 року та 25 травня 2021 року у зв`язку з неотриманням відповідачем повістки про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Від відповідача до суду надійшла заява за підписом представника ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» Демчука Є. В. про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ЕГРЕС-АГРО». У вказаній заяві відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього орендної плати на користь [PERSON] у розмірі 3 445,88 грн., однак заперечує щодо стягнення моральної шкоди, оскільки в позовній заяві не зазначено яким саме чином ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» завдало моральної шкоди позивачу, в чому вона полягає, жодних доказів на підтвердження цього не надано. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422782500:03:001:0686, розміром 1,7529 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (а.с.6). 31 серпня 2016 року між [PERSON] (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» (Орендар) було укладено Договір оренди землі, згідно з яким Орендодавець передала, а Орендар прийняв у строкове платне користування терміном на 10 років земельну ділянку площею 1,7529 га, кадастровий номер 7422782500:03:001:0686, зобов`язавшись щорічно сплачувати за оренду 7% нормативної грошової оцінки землі, що складало 3445, 88 грн. на рік, не пізніше 31 грудня поточного року. Зазначений договір є чинним та зареєстрованим 20.09.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1000862274227, номер запису: 16508868 (а.с. 4-6). 15 січня 2021 [PERSON] звернулась до відповідача з вимогою виплатити орендну плату за 2020 рік по земельній ділянці з кадастровим номером 7422782500:03:001:0686 (а.с. 8). До цього часу орендна плата по земельній ділянці у розмірі 3 445,88 грн. відповідачем не була виплачена позивачу, що підтверджує представник відповідача у своїй заяві, яка 25 травня 2021 року отримана судом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Положеннями статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судовому захисту підлягає право позивачки на отримання орендної плати за договором оренди землі від 31.08.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7422782500:03:001:0686, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» на користь [PERSON] боргу з орендної плати за договором оренди землі від 31.08.2016 року в розмірі 3 445,88 грн. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з\~ч.1,\~2\~,3\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода\~полягає:\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна;\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи.\~Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивачем, крім її власних слів, не було надано жодних доказів того, що їй дійсно була спричинена моральна шкода. Крім того вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди та причинного зв`язку з неправомірними діями відповідача. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Також позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.2,3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно з ч.2 ст. 138 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Досліджуючи надані докази понесених судових витрат з урахуванням вимог закону суд приходить до наступного. Представництво інтересів позивача [PERSON] адвокатом Котенком А. П. в суді підтверджено договором про надання юридичних послуг б/н від 20 лютого 2021 року, ордером на надання правничої допомоги та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 432 від 07 квітня 2009 року. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг від 24 лютого 2021 року укладеним між [PERSON] та адвокатом Котенком А. П., останнім були надані такі послуги: надання юридичних послуг (консультація, вивчення законодавства, складання позовної заяви, участь в судовому засіданні) 3 години. Сума, що підлягає сплаті за надані послуги становить 2 724 грн. Година роботи адвоката в гривневому еквіваленті становить 40 % розміру прожиткового мінімуму ((2270 грн. х 0,4= 908 грн.) х 3 год.= 2724 грн.) (а.с.12). Вищезазначена сума була сплачена адвокату Жеребко Іриною Петрівною, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 24.02.2021 року (а.с.10). Таким чином, розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу адвоката суд вважає розумним та необхідним, факт оплати і суму підтверджено належними та допустимими доказами. За відсутності клопотань відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та за відсутності доказів їх неспівмірності, які могли б бути надані відповідачем, клопотання позивача про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Також позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (63 %), суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме: 572 грн. 04 коп.

Outcome: partial