Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та визнання рішення профкому недійсним. В позовній заяві вказує, що 05 вересня 2011 року на основі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Рівненської обласної клінічної лікарні видано ордер № 104 на поселення у гуртожиток по [ADDRESS] [PERSON], яка працює в Рівненській обласній клінічній лікарні на посаді медичної сестри та членам її сім'ї - чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] 30 грудня 2013 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету і КЗРОКЛ (протокол № 43) видано [PERSON] ордер на жилу площу в гуртожитку по [ADDRESS] житловою площею 10,9 м. кв. Вона та її малолітній син зареєстровані за вказаною адресою. Починаючи з вересня 2011 року і до цього часу вона разом із сім'єю проживає в даному гуртожитку в зазначеній кімнаті. Оплату за проживання в гуртожитку здійснює регулярно, що підтверджується квитанціями, а з грудня 2013 року оплата за гуртожиток утримується із її заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до ч. 2 п. 10 Примірного положення про гуртожитки, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Отже, адміністрація та профспілковий комітет КЗ РОКЛ видаючи їй та членам сім'ї ордер на житлову площу в гуртожитку достеменно знали, що кімната [ADDRESS] є вільною і ніким не зайнятою. З моменту вселення її сім'ї в кімнату [NUMBER] в гуртожитку і до цього часу вона не знала, що на даній житловій площі є зареєстровані інші особи. Нещодавно вона дізналась, що на цю кімнату претендує лікар Рівненської обласної клінічної лікарні [PERSON], мотивуючи тим, що йому також раніше був виданий ордер на проживання в цьому гуртожитку і він не знятий з реєстрації. За період з вересня 2011 року і до квітня 2014 року [PERSON] жодного разу не з'являвся у вказаному гуртожитку. Відповідно до пункту 38 Примірного положення громадяни, які проживають у гуртожитку зобов'язані своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги. Як їй відомо [PERSON] такі послуги не оплачувались. Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення які підлягають приватизації відповідно до Закону № 2482-ХП, прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР. Відсутність відповідача [PERSON] майже три роки у гуртожитку свідчить про наявність у нього іншого постійного місця проживання. [PERSON] самовільно, за власним бажанням звільнив приміщення у гуртожитку та протягом трьох років не потребував житла саме у вказаному гуртожитку. У зв'язку з конфліктною ситуацією, яка склалася між нею та [PERSON] адміністрація КЗ РОКЛ та профспілковий комітет провели спільне засідання на якому прийняли рішення про визнання ордера № 104, який був виданий їй та членам родини на поселення в гуртожиток по [ADDRESS] недійсним, та надали їй ордер на іншу кімнату значно меншої площі, яка раніше рахувалася як підсобне приміщення. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], що діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про визнання ордерів недійсними, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення. В зустрічній позовній заяві вказує, що він працює в КЗ РОКЛ з 1999 року. В лютому 2000 року у зв'язку із роботою, йому була надана кімната [ADDRESS], та було видано ордер від 09.02.2000 року. Він був зареєстрований в гуртожитку і з того часу проживав там. У 2008 році було змінено поштову адресу гуртожитку з [ADDRESS] на [ADDRESS], після чого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету від 22.12.2008 року йому видали ордер № 12 на кімнату за новою поштовою адресою: кімната [ADDRESS] після чого, 30.12.2008 року провели перереєстрацію його місця проживання на вказану нову адресу. В 2011 році до нього звернувся головний лікар закладу з проханням дозволити тимчасово проживати у даній кімнаті [PERSON], до часу надання їй іншого житла, і оскільки він мав можливість проживати тимчасово у своїх родичів погодився на це. З березня 2011 року він надав можливість [PERSON] проживати в належній йому кімнаті, де залишилася усі його меблі, оплату за гуртожиток він провів по вересень 2011 року включно, а потім оплату мала проводити [PERSON], так як саме вона мала користувалася комунальними послугами. На його неодноразові звернення до [PERSON] про виселення із кімнати, вона обіцяла, що незабаром їй нададуть інше житло. Коли дізнався, що на його кімнату [PERSON] було видано ордер, звернувся із заявою до профспілкового комітету та адміністрації КЗ РОКЛ. На спільному засіданні, 26.05.2014 р. було прийнято рішення про те, що у зв'язку із неправомірно виписаним ордером № 104 від 05.09.2011 р. цей ордер визнано недійсним і [PERSON] надано жилу площу в кімнату [ADDRESS] а його ордер від 22.12.2008 р. визнано правочинним. 05 вересня 2011 року на ім'я [PERSON] на склад сім'ї 3 особи (вона, чоловік та син) було видано ордер № 104 на поселення в кімнату [ADDRESS] за підписом керівника та голови профкому. Повторно ордер на цю ж жилу площу в гуртожитку за № 104 [PERSON] надано 30.12.2013 р. на підставі спільного рішення адміністрації та профкому КЗ РОКЛ, на склад сім'ї 2 особи (вона син), після чого, 11.01.2014 р. [PERSON] разом із сином зареєстрували у спірній кімнаті. Вважає, що при видачі ордерів [PERSON] не було враховано, що кімната [ADDRESS] не була вільною, оскільки він мав право на дану житлову кімнату. Був зареєстрований в ній і добровільно з неї не виселявся та не визнався в судовому порядку таким, що втратив право на житло. Згідно зі ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним у судовому порядку у випадку порушення порядку та умов надання жилих приміщень. Таким чином, на час видачі оскаржуваних ордерів на ім'я [PERSON] від 05.09.2011 р. та від 30.12.2013 р. житлова кімната [ADDRESS] не була ні фактично, ні юридично вільною. Оскільки, при видачі ордерів не було дотримано встановленого житловим законодавством порядку надання кімнати, то вважає, що ордери слід визнати недійсними. Ухвалою суду від 06 серпня 2014 року зустрічний позов прийнятий до провадження та об'єднаний для розгляду в одному провадженні з первісним позовом. В судове засідання, яке відбулось 20.10.2014 року [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання не з'явились, заяви про відкладення справи не подали. Представник [PERSON], в судове засідання не з'явилась, подала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Жодних доказів в підтвердження свого клопотання не подала. Суд, з врахуванням думки учасників судового провадження, визнав неявну представника [PERSON] в судове засідання, без поважних причин. В попередніх судових засіданнях позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом та її представник первісний позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, зустрічний позов заперечили повністю. Просили винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS]; визнати право [PERSON] та членів її родини проживати в гуртожитку по [ADDRESS]; визнати рішення адміністрації КЗ РОКЛ та профспілкового комітету від 26.05.2014 року про визнання ордеру № 104 виданого на ім'я [PERSON] недійсним. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити повністю. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник, первісний позов заперечили повністю та підтримали зустрічний позов з підстав вказаних у зустрічній позовній заяві. Просять відмовити у задоволенні первісного позову та задоволити зустрічні позовні вимоги та визнати недійсним ордер № 104 від 05.09.2011 р. виданий на ім'я [PERSON] на склад сім'ї 3 особи (вона, чоловік, син) на кімнату [ADDRESS]; визнати недійсним ордер № 104 від 30.12.2013 р. виданий на ім'я [PERSON] на склад сім'ї 2 особи (вона, син) на кімнату [ADDRESS]; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла. Представник Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] заперечила повністю. Просить відмовити у задоволенні позову. Позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом та його представника, відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом та його представника, представника відповідача КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] не підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] працює в КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» з 1999 року. В лютому 2000 року, як працівнику КЗ РОКЛ йому була надана кімната [ADDRESS], на його ім'я було видано ордер. 09.02.2000 р. він був зареєстрований в гуртожитку і з того часу проживав там. Дані обставини підтверджені поясненнями як [PERSON], так і представника КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» та відміткою в паспорті [PERSON] про приписку. У 2008 році було змінено поштову адресу гуртожитку з [ADDRESS] на [ADDRESS], після чого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету КЗ РОКЛ від 22.12.2008 р. [PERSON] видали ордер № 12 на кімнату за новою поштовою адресою: кімната [ADDRESS] після чого, 30.12.2008 року було проведено перереєстрацію його місця проживання на нову адресу. Не зважаючи на заперечення [PERSON] про існування факту домовленості між нею та [PERSON] на її проживання з сином у спірній кімнаті [ADDRESS] з березня 2011 року даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що в 2011 році до нього звернувся головний лікар закладу з проханням дозволити тимчасово проживати у даній кімнаті [PERSON], до часу надання їй іншого житла, і оскільки він мав можливість проживати тимчасово у своїх родичів погодився на це. У них була досягнута домовленість про те, що він буде сплачувати витрати на утримання кімнати із своєї заробітної плати, а [PERSON] буде йому компенсовувати їх. Допитана свідок [PERSON] повідомила, що вона була комендантом гуртожитку де проживав [PERSON] [PERSON] домовилась з [PERSON] про те, що буде проживати в його кімнаті і буде йому компенсувати витрати на оплату гуртожитку. На момент поселення в неї ордера не було. [PERSON] офіційно не виселявся і не виписувався. Ордер для [PERSON] виписувала вона, чи проводилось спільне засідання адміністрації та профкому КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» по даному питанню вона не знає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили кожен від себе обставини про які повідомили свідки [PERSON] та [PERSON] Факт існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] на тимчасове проживання, у спірній кімнаті [ADDRESS] підтверджується довідкою про доходи [PERSON] за 2011 рік, з якої вбачається, що оплату за гуртожиток [PERSON] перестав вносити з вересня 2011 року, а [PERSON] почала проживати в спірній кімнаті з березня 2011 року. Отже, судом встановлено, що [PERSON] вселилась в спірну кімнату [ADDRESS] без видачі ордеру на вселення. В даній кімнаті був зареєстрований [PERSON] та знаходились його речі. 05 вересня 2011 року, через пів року після початку проживання [PERSON] з сином в спірній кімнаті, на основі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Рівненської обласної клінічної лікарні було видано ордер № 104 на поселення в гуртожиток по [ADDRESS] [PERSON], яка працює в Рівненській обласній клінічній лікарні на посаді медичної сестри. Згідно ордеру надано дозвіл на поселення у гуртожиток в кімнату № 2 [PERSON] та членам її сім'ї - чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] 30 грудня 2013 року, без скасування попереднього ордеру, на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету і КЗ РОКЛ (протокол № 43) повторно видано [PERSON] ордер на жилу площу в гуртожитку по [ADDRESS] житловою площею 10,9 м. кв. Даний ордер був підписаний головним лікарем [PERSON] та головою профкому [PERSON] Судом встановлено, що на підстави заяви [PERSON] до профспілкового комітету та до адміністрації КЗ РОКЛ, на спільному засіданні, яке відбулось 26.05.2014 р. було прийнято рішення про те, що у зв'язку із неправомірно виписаним ордером № 104 від 05.09.2011 р. цей ордер визнано недійсним і [PERSON] надано жилу площу в кімнаті [ADDRESS] а ордер [PERSON] від 22.12.2008 р. визнано правочинним. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ч. 2 п. 10 Примірного положення про гуртожитки, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Судом встановлено, що при видачі ордерів [PERSON] не було враховано, що кімната [ADDRESS] не була вільною, оскільки ордер, який видавався [PERSON] скасований не був. [PERSON] мав право на дану житлову кімнату, був зареєстрований в ній і добровільно з неї не виселявся та не визнався в судовому порядку таким, що втратив право на житло. Таким чином, на час видачі оскаржуваних ордерів на ім'я [PERSON] від 05.09.2011 р. та від 30.12.2013 р. житлова кімната [ADDRESS] не була ні фактично, ні юридично вільною. Оскільки, при видачі ордерів не було дотримано встановленого житловим законодавством порядку надання житла в гуртожитку, ордери, які видавались [PERSON] є незаконними, але у зв'язку з тим, що на спільному засіданні, яке відбулось 26.05.2014 р. було прийнято рішення про визнання недійсним ордера № 104 від 05.09.2011 р. цей ордер в судовому порядку не може бути визнаний недійсним. Таким чином судом визнається недійсним ордер № 104 від 30.12.2013 р. виданий на ім'я [PERSON] на склад сім'ї 2 особи на кімнату [ADDRESS]. Після визнання недійсним ордера № 104 від 05.09.2011 року та ордера № 104 від 30.12.2013 року [PERSON] та її сім'я в складі 2 осіб вважаються тимчасовими мешканцями, що проживають в кімнаті [ADDRESS], з дозволу [PERSON], якому правомірно, на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету від 22.12.2008 р було видано ордер № 12 і якому належить право проживати в даній кімнаті. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 98 Житлового кодексу Української РСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців). Згідно із ст. 99 Житлового кодексу Української РСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Оскільки [PERSON] вимагає звільнення [PERSON] та її сім'єю кімнати [ADDRESS], суд вважає, що вони проживають там без законних на те підстав. Згідно ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла підлягають до задоволення. Суд, також, погоджується з поясненнями представника КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про те, що житлові права [PERSON] та її сім'ї виселенням з кімнати [ADDRESS] не порушуються, оскільки [PERSON] надано жилу кімнату [ADDRESS] Розглядаючи первісний позов [PERSON] до [PERSON], КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та визнання рішення профкому недійсним, суд вважає їх недоведеними. В судовому засіданні встановлено, що ордер № 104 від 05.09.2011 р. та ордер № 104 від 30.12.2013 р. виданий на ім'я [PERSON] на кімнату [ADDRESS] видані з порушенням чинного житлового законодавства. Таким чином [PERSON] не має права ставити вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS]. [PERSON] не довела, також, на якій правовій підставі вона та члени її родини мають право проживати в гуртожитку по [ADDRESS] та які саме порушення зі сторони адміністрації та профспілкового комітету КЗ РОКЛ можуть привести до визнання недійсним рішення адміністрації КЗ РОКЛ та профспілкового комітету від 26.05.2014 року про визнання ордеру № 104 виданого на ім'я [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed