Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності серія та номер: [NUMBER], виданого 29.01.2020 державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Лесею Вікторівною у спадковій справі № 154/2017, зареєстрованого в реєстрі № 35247221, виданого на ім`я [PERSON] на частку у спільному майні подружжя, а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та скасування рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 50877367 від 29.01.2020 про державну реєстрацію права власності на ѕ частину вказаної квартири в частині прав власності на Ѕ частину квартири. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку зі смертю [INFO] її батька [PERSON] відкрилась спадщина. 22.12.2017 вона направила поштою та 26.12.2017 подала особисто Узинській міській державній нотаріальній конторі Київської області (далі - Відповідач 1) запит державному нотаріусу Малькевич Л.В. про надання їй відомостей про спадкову справу № 154/2017, зокрема, про перелік спадкового майна спадкодавця та про належну їй частку спадкового майна. На цей запит отримала відповідь про те, що спадковим майном є квартира [ADDRESS] , Ѕ якої належить вдові померлого [PERSON] (далі - Відповідач 2), як частка спільного майна подружжя, а іншу Ѕ частку квартири спадкує остання, як вдова спадкодавця, та вона, як дочка померлого [PERSON] , відповідно по ј квартири кожна. Позивач зазначає, що 26.12.2017 вона подала заяву до Відповідача 1 з проханням зупинити вчинення виконавчих дій у зв`язку з наявністю спору щодо спадкового майна - спірної квартири. 25.01.2018 вона звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності за законом на Ѕ частку спірної квартири, предметом спору у якому була саме подружня частка [PERSON] у спільному майні подружжя, тобто Ѕ частина спірної квартири, при цьому третьою особою без самостійних вимог у справі була Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 їй було відмовлено у задоволенні вказаного позову. Це рішення законної сили не набрало, оскільки вона подала апеляційну скаргу, за якою було відкрите апеляційне провадження та розгляд її апеляційної скарги Київським апеляційним судом був призначений на 09.06.2020, про що сторонам та третій особі Узинській міській державній нотаріальній конторі Київської області були направлені судові повістки. Позивач вказує, що 01.07.2020 із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.07.2020 року вона дізналася, що 29.01.2020 зареєстровано право часткової спільної власності на ѕ квартири [ADDRESS] за [PERSON] , вдовою померлого її батька [PERSON] , а саме: на підставі свідоцтва на право власності (на частку у спільному майні подружжя), серія та номер [NUMBER], виданого 29.01.2020 року на Ѕ спірної квартири; та свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 195, виданого 29.01.2020 року на ј спірної квартири. Позивач зазначає, що реєстрація права власності на ѕ спірної квартири на Відповідача 2 була здійснена 29.01.2020 року Відповідачем 1 під час розгляду судом її позову (справа № 755/1384/18) про визнання права власності на Ѕ частку у спірній квартирі та станом на 29.01.2020 статус цього спірного майна не був визначений, оскільки справа знаходилась на розгляді у Київському апеляційному суді, яким на той час спір вирішено не було. Реєстрація права власності на ѕ спірної квартири здійснена Відповідачем 1 до моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач стверджує, що державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. в порушення частини 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат», пункту 3 Глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та в порушення її прав і охоронюваних законом інтересів видала [PERSON] свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 29.01.2020 та здійснила державну реєстрацію права власності на підставі цього незаконного виданого свідоцтва про право власності. Тому відповідно до норм ст. ст. 42 ч.4, 50 Закону України «Про нотаріат» та ст. ст. 26 ч.3, 37 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спірне свідоцтво має бути визнано недійсним, а державна реєстрація прав на підставі свідоцтва повинна бути скасована (а.с. 31-35). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2020 р. позов [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 26, 27). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та за клопотанням позивача витребувані докази від Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 84-86). Ухвалою суду від 10.08.2020 року відмовлено позивачу [PERSON] у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 82, 83). 08.09.2020 року до суду надійшов відзив на позов від Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, у якому Відповідач 1 просить у задоволенні позову відмовити повністю з посиланням на те, що підстав для відмови у видачі свідоцтв [PERSON] по спадковій справі №157/2017 не було, оскільки 29.01.2020 р. остання надала оригінал рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року по справі № 755/1384/18, яке станом на 21 січня 2020 року набрало законної сили згідно відмітки суду на цьому рішенні. Спадкова справа № 154/2017 щодо майна померлого [PERSON] була заведена на підставі поданої заяви позивача від 18.07.2017 року. До спадкової справи 09.08.2017 р. була приєднана заява [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після померлого чоловіка [PERSON] . Видача такого свідоцтва пов`язана зі смертю одного з подружжя та не пов`язується зі спадковими правовідносинами, воно може бути видане і до спливу строку, передбаченого законом для прийняття спадщини. Через відсутність документів на квартиру, які були в позивача, видача свідоцтва про право власності була відкладена до отримання дублікатів таких документів [PERSON] 26.12.2017 р. [PERSON] подала заяву про зупинення нотаріальної дії, а саме оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого, та про звернення до суду за оскарженням права спільної сумісної власності та надала оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Оформлення спадщини з моменту отримання заяви позивача за вх. № 824 було призупинено. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року, повний текст якого виготовлений 20.12.2019 року, у позові [PERSON] було відмовлено, апеляційну скаргу протягом 30 днів позивачем подано не було, тому судове рішення набрало законної сили, повторна заява [PERSON] про призупинення видачі свідоцтва не надходила (а.с. 105-108). 14.09.2020 р. до суду надійшов відзив на позов поданий відповідачем [PERSON] з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування своїх вимог. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спірну квартиру набрало законної сили 21 січня 2020 року. Позивач визнає, що пропустила строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на рішення суду [PERSON] подала лише 05.02.2020 року, хоча при оголошенні судового рішення 10.12.2019 р. особисто були присутні позивач [PERSON] та її представники, тобто позивачу було відомо про наявність судового рішення від 10.12.2019 р. (а.с. 125-128). 30.10.2020 року позивач подала суду додаткові письмові докази (а.с. 152-161). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2021 року (а.с. 188, 189). В судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позов. Представник відповідача Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вказаний Відповідач 1 був повідомлений належним чином, суду подав заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, надали пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, Відповідача 2, її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та Відповідач 2 є спадкоємці за законом майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 46). Позивач державному нотаріусу Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. подавала запит від 26.12.2017 року про надання інформації по спадковій справі № 154/2017 заведеної на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , а саме просила повідомити про перелік майна спадкодавця та яка частка спадкового майна належить їй та буде зазначена у свідоцтві про право на спадщину. У цьому ж запиті просила зупинити нотаріальні дії по оформленню правовстановлюючих документів спадкоємцям на спадкове майно [PERSON] , оскільки планує оскаржувати в суді право спільної сумісної власності вдови померлого [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , при цьому зобов`язувалась протягом 10 днів з дати отримання інформації по спадковій справі № 154/2017 повідомити про подання відповідного позову (а.с. 43). На вказаний запит Узинською міською державною нотаріальною конторою Київської області позивачу була надана відповідь від 29.12.2017 № 2685/02-14 у якій, серед іншого, зазначено, що спадкоємцями першої черги на майно померлого [PERSON] є дочка - [PERSON] та дружина [PERSON] в рівних частках, тобто по Ѕ частці кожній. Спадковим майном є квартира [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру буде видаватися в наступних частках: Ѕ частка від цілої частки квартири - свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя буде видано дружині [PERSON] , ј частка від Ѕ частки квартири - свідоцтво про право на спадщину за законом буде видане [PERSON] та ј частка від Ѕ частки квартири - свідоцтво про право на спадщину за законом буде видано дружині [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] призупиняється з моменту отримання поданої заяви, а саме з 26.12.2017 строком на один місяць. У разі звернення до суду слід направити на адресу нотаріальної контори копію позовної заяви з відміткою суду про отримання та протягом місяця направити ухвалу суду про відкриття провадження (а.с. 17, 18). Позивач [PERSON] зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом [PERSON] , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, предметом спору якого було встановлення факту належності квартири [ADDRESS] померлому [INFO] [PERSON] на праві особистої приватної власності та визнання за позивачем права власності за законом на Ѕ частку вказаної квартири. Тобто, позивач оспорювала частку [PERSON] , як дружини спадкодавця, у спільному майні подружжя. За результатами розгляду зазначеного спору рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року по справі № 755/1384/18 позов [PERSON] було залишено без задоволення (а.с. 110-120). На вказане судове рішення позивачем була подана апеляційна скарга, за результатами розгляду якої постановою Київського апеляційного суду від 09.06.2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року залишено без змін (а.с. 156-161). 29 січня 2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. у спадковій справі № 154 (2017 рік) видане Свідоцтво про право власності на ім`я відповідача [PERSON] , яка є пережившою дружиною померлого [INFO] [PERSON] , на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що складається з квартири [ADDRESS] . Спірне свідоцтво про право власності зареєстроване у реєстрі за № [NUMBER] (а.с. 109). За вимогами позовної заяви позивач [PERSON] просить визнання недійсним вищевказане свідоцтва про право власності та скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 50877367 від 29.01.2020 про державну реєстрацію права власності на ѕ частину квартири [ADDRESS] в частині прав власності на Ѕ частину цієї квартири (а.с. 36, 37). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним нотаріусом Відповідача 1 Малькевич Л.В. в порушення частини 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3 Глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, неправомірно видане спірне свідоцтво про право власності на ім`я Відповідача 2 та проведена державна реєстрація права власності 29 січня 2020 року на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили. На доведення позовних вимог позивачем надано лист Державної судової адміністрації України від 13.10.2020 року № 15-18837/20 з повідомленням про те, що станом на 12.10.2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься електронна копія судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва по судовій справі № 755/1384/18 від 10 грудня 2019 року, дата набрання законної сили за даними Реєстру - 09 червня 2020 року (а.с. 155). Проте вказаний доказ, як підставу для задоволення позову, суд не може прийняти до уваги, виходячи з наступного. Відповідно положень частини 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат», пункту 3 Глави 2 «Строки вчинення нотаріальної дії» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Встановлено, що на час розгляду Дніпровським районним судом м. Києва цивільної справи № 755/1384/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування видача свідоцтв у спадковій справі № 154/2017 щодо майна померлого [PERSON] . Відповідачем 1 було зупинено. Рішення суду по справі № 755/1384/18 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалене 10 грудня 2019 року. За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року виготовлений 20 грудня 2019 року. Відповідно частини 1 ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Згідно частини 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Судом встановлено, що апеляційна скарга позивачем на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року по справі № 755/1384/18 була подана 05 лютого 2020 року, тобто після сливу 30 днів з дня складення повного судового рішення. У зв`язку з ненадходженням по цивільній справі № 755/1384/18 апеляційної скарги у визначений законом строк Дніпровським районним судом м. Києва було видано копію рішення з відміткою про набрання судовим рішенням законної сили. Спірне свідоцтво про право власності Відповідачем 1 було видане після отримання копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року із записом на ньому про те, що станом на 21.01.2020 року судове рішення забрало законної сили. 02 березня 2020 року Київським апеляційним судом по цивільній справі № 755/1384/18 була постановлена ухвала про поновлення [PERSON] строку апеляційного оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 р. Отже, оспорюване свідоцтво про право власності від 29.01.2020 року видане після закінчення тридцяти денного строку від дати 20.12.2019 року (виготовлення повного тексту рішення) та до подання позивачем апеляційної скарги, у зв`язку з чим у Відповідача 1 не було підстав для відмови [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі правовстановлюючого документу після надання останньою судового рішення, яке набрало законної сили. Згідно норми ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. За приписами ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з тим, судом безспірно встановлено, що позивач після 10.12.2019 не зверталась до Відповідача 1 із заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій до винесення рішення судом апеляційної інстанції. Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що Відповідач 1, як учасник справи № 755/1384/18 за статусом третьої особи, був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом, оскільки апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 р. було відкрите ухвалою Київського апеляційного суду 02.03.2020 року, тобто вже після видачі свідоцтва про право власності від 29.01.2020 року на ім`я Відповідача 2 та реєстрації права власності. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому задоволенню не підлягають. За нормою ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10.08.2020 року в частині відмови у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну частину нерухомого майна скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким заяву задоволено. В порядку забезпечення позову [PERSON] до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності накладено арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2018586680000), яка належить на праві власності [PERSON] , до вирішення цивільної справи № 755/9825/20 по суті заявлених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, слід скасувати заходи забезпечення позову вжиті постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року та зняти арешт з 1/2 частини вищевказаної квартири. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed