Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (лікуванням). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Їх спільна донька, [PERSON] , страждає на низький зір обох очей, а саме - міопію високого ступеню, складний міопічний астигматизм обох очей. Згідно з випискою з її медичної карти від 18.06.2021: «Зір знижений протягом близько 4-х років. Постійно користується м`якими контактними лінзами. Неодноразово проходила курси апаратного лікування. Лікувальні рекомендації: вправи для очей, постійне носіння контактних лінз або окулярів, апаратне лікування, повторний огляд через 4 місяця». Отже, лікування доньки потребує додаткових витрат на придбання щомісячно м`яких контактних лінз, а також оплати за апаратне лікування. На лікування дитини в період квітень-травень-червень позивачем було фактично витрачено 1792 грн., з яких: 670 грн. - вартість 2-х м`яких контактних лінз; 242 грн. - вартість 360 ml розчину AІІ inOne light; 670 грн. 26.05.2021 - вартість 2-х м`яких контактних лінз; 200 грн. - вартість консультації лікаря. В період червень-серпень 2021 року передбачувані витрати на лікування дитини складають 3531 грн., з яких: 577 грн. вартість 2-х м`яких контактних лінз на червень; 577 грн. вартість 2-х м`яких контактних лінз на липень; 577 грн. вартість 2-х м`яких контактних лінз на серпень; 1800 грн. вартість апаратного лікування на 16.08.2021. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частку фактично сплачених нею грошових коштів на лікування доньки [PERSON] за період з квітня по червень 2021 року в сумі 896 грн. та 1/2 частку передбачуваних витрат на лікування за період з червня по серпень 2021 року в сумі 1\~765, 50 грн. Згодом позивач збільшила розмір позовних вимог, оскільки за період з серпня по 11 вересня понесла додаткові витрати на лікування доньки [PERSON] , тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частку фактично сплачених нею грошових коштів на лікування доньки [PERSON] за період з квітня по вересень 2021 року в сумі 6\~640 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що його матеріальне становище не дає можливості нести ще й додаткові витрати на лікування доньки, оскільки в нього народилася третя дитина від іншого шлюбу і з його заробітної плати, яка складає 6200 грн. на місяць, утримують 50 % від заробітної плати, ще й існує заборгованість по сплаті аліментів. Просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 936. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 31 травня 2019 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з копією судового наказу від 08.04.2020, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до копії довідки ТОВ «Центр відновлення зору «Візіум» від 23.04.2021, [PERSON] , 2009 року народження, пройшла обстеження та має діагноз: міопатію високого ступеню, складний міопічний астигматизм обох очей. Рекомендації лікаря: режим зорового навантаження, постійне носіння контактних лінз, апаратне лікування 2 рази на рік. Згідно з копією виписки із медичної картки пацієнта [PERSON] від 18.06.2021, зір знижений протягом близько 4-х років. Постійно користується м`якими контактними лінзами. Неодноразово проходила курси апаратного лікування. Лікувальні рекомендації: вправи для очей, постійне носіння контактних лінз або окулярів, апаратне лікування, повторний огляд через 4 місяця. Згідно з копією виписки з амбулаторної карти № [NUMBER] [PERSON] від 13.09.2021, остання має діагноз: міопія середнього ступеню з астигматизмом обох очей та рекомендовано корекцію аметропії: нічні ОК лінзи. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~на отримання\~від другого\~із подружжя\~додаткових витрат\~на дитину\~у зв`язку\~з особливими\~обставинами,\~а саме\~лікуванням. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~182\~ СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Нормами ст. 185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд зазначає, що піклування про стан здоров`я дитини є батьківським обов`язком, а тому батьки в рівній мірі повинні приймати участь у витратах на її лікування. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВСУ від 13.09.2017 р. у справі № 6-1489цс17). Аналіз наведених норм права, практики Верховного Суду, дає підстави суду для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток, належне виховання та стан здоров`я дитини, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. У позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на лікування дитини, пов`язані з хворобою доньки [PERSON] , яка має значні проблеми із зором та якій було встановлено діагноз «міопія високого ступеню, складний міопічний астигматизм обох очей», що потребує постійного проходження курсу апаратного лікування та рекомендацією лікаря є постійне носіння контактних лінз, нічні Ок лінзи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на лікування зору доньки [PERSON] позивачем за період з квітня по вересень 2021 року було витрачено: 912 грн. на придбання 2-х контактних лінз та розчину AІІ inOne light, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 2\~228 та копією квитанції від 24.04.2021; 670 грн. на придбання 2-х контактних лінз, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 2\~767 та копією квитанції від 26.05.2021; 200 грн. на повторний прийом до лікаря офтальмолога, що підтверджується копією фіскального чеку ТОВ «Центр відновлення зору «Візіум» від 18.06.2021; 9765 грн. на придбання жорстких контактних газопроникних лінз (ортокератологічні) та продукту для догляду за лінзами, що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 18/08/02 від 18.08.2021, копіями фіскальних чеків ФОП [PERSON] від 18.08.2021, від 11.09.2021, випискою по картковому рахунку з АТ КБ «Приватбанк». Отже, загальна сума додаткових витрат на лікування доньки [PERSON] , яка понесена позивачем і підтверджена належними та допустимими доказами, складає 11\~547, 00 грн. На підтвердження інших витрат, а саме витрат на придбання контактних лінз вартістю 577,00 грн. за червень, 577,00 грн. за липень, 577,00 грн. за серпень, а всього 1 731 грн., позивачем не було надано суду належних доказів, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що донька потребує постійного лікування у зв`язку з вадами зору, з урахуванням матеріального становища відповідача, який має офіційний дохід, суд доходить висновку, що батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме її лікуванням, в рівних частках з матір`ю, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/2 частку фактично сплачених позивачем додаткових витрат на лікування неповнолітньої дочки [PERSON] у сумі 5\~773, 50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору і її позовні вимоги задоволено частково, а тому відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~судовий збір\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог\~у сумі\~789,\~51\~грн.

Outcome: partial