Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] є власником квартири № 26 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 10, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2017 року. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі позивача, хоча зобовязалась знятись з реєстрації. Однак, зобовязання не виконала, у звязку із викладеним позивач змушена звернутись з даним позовом до суду в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою № 26 в будинку № 10 по вулиці Гагаріна в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від позивача та її представника надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, у зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира № 26, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 10, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2941. Право власності [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2017 року за № 95397557. Оскільки відповідно до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла та членів його сім'ї має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла та членів його сім'ї та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання відповідача такою, що втратила право на вказане житлове приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved