Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємцем за законом є лише позивачка. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2014 року № 335/1600/14-ц, 2/335/824/2014 за позивачем визнано право власності на автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп до легкового автомобіля, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Позивач зазначає, що на час смерті батька їй не було відомо про місце перебування вищезазначеного автомобіля. В процесі розшуку автомобіля позивачу стало відомо наступне: 16.09.2012 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з повноваженнями керувати автомобілем та представляти інтереси [PERSON] в органах ДАІ та інших органах, вчиняти необхідні дії, в тому числі розпоряджатися, щодо автомобіля ВАЗ 21114, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Довіреність була видана строком на три роки до 16.09.2015 року з правом передоручення. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 03.10.2012 року в порядку передоручення була видана довіреність на розпорядження належним батьку позивача [PERSON] автомобілем ВАЗ 21114 ЗНГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], з правом керувати автомобілем та представляти інтереси [PERSON] в органах ДАІ та інших органах, вчиняти необхідні дії щодо автомобіля на ім'я відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Довіреність була видана строком на три роки до 16.09.2015 року без права передоручення. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Позивачка зазначає, що до часу смерті її батька [PERSON] відповідачі автомобілем в його інтересах не розпорядились, з обліку в органах ДАІ не зняли, але продовжують володіти та користуватися автомобілем до теперішнього часу. Вона вважає, що з часу смерті [PERSON] було припинено і представництво за довіреністю і передоручення, тобто з [INFO] відповідачі володіють майном без законних на те підстав. Позивачка стверджує, що вона не уповноважувала ані відповідачів, ані інших осіб володіти, користуватися або розпоряджатися вищезазначеним автомобілем, бажає його використовувати самостійно на власні потреби, тому бажає реалізувати своє право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Просить суд витребувати від відповідачів та передати їй, [PERSON], належний їй автомобіль ВАЗ 21114 ЗНГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] та стягнути з відповідачів судові витрати. 09.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, в якому зазначає, що наприкінці вересня 2012 року він здійснював пошук автомобіля марки ВАЗ для придбання у власне користування. Машина, яку виставив на продаж [PERSON] (ВАЗ 21114 ЗВГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]), йому сподобалася найбільше. Запропонована ним ціна продажу автомобіля складала 6200 доларів США. [PERSON] з ним домовився про ціну продажу даної автомашини за 5900 доларів США, що становило тоді 50000,00 грн. в еквіваленті у гривні. 03.10.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність, яку в порядку передоручення видав [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності. Даною довіреністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були уповноважені розпоряджатися належним [PERSON] автомобілем ВАЗ 21114 ЗВГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Одразу після посвідчення довіреності, [PERSON] в присутності свідків передав [PERSON] грошову суму коштів у розмірі 5900 доларів США. Останній, в свою чергу передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. [PERSON] зазначає, що між ним та [PERSON] був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володінні, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого [PERSON] передав у його власність автомобіль, а він прийняв його та сплатив за нього грошову суму коштів визначену між сторонами. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність від 03.10.2012 року яку в порядку передоручення видав [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом ВАЗ 21114 ЗВГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] - удаваним правочином, нікчемним з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу. Крім того, просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб - ВАЗ 21114 ЗВГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представниця [PERSON] заявлений позов підтримали у повному обсязі, просили їх вимоги задовольнити, зустрічний позов не визнали у повному обсязі. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали у повному обсязі, просили їх вимоги задовольнити, первісний позов не визнали у повному обсязі. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] зустрічний позов підтримали у повному обсязі, у задоволенні первісного позову просили відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що восени 2012 року він поїхав до Запоріжжя зі своїм другом [PERSON], родичі, якого хотіли купити автомобіль ([PERSON], [PERSON]). [PERSON] обрали авто, яке їм сподобалось. Продавець сказав, що проїздив на ньому півроку і запропонував продати за генеральною довіреністю. Він відвіз [PERSON], [PERSON], [PERSON] до знайомого нотаріуса. На протязі поїздки він знаходився з ними не весь час. [PERSON] вирішили оплатити авто на місці, але під час обговорення деталей та ціни авто він вийшов на вулицю і присутнім при розрахунку не був. Чи був продавець власником авто він не знав тому, що ніякі питання з цього приводу не обговорювались й документи продавець не показував. Яку конкретно суму [PERSON] заплатили за авто він не бачив. Свідок [PERSON]суду пояснив, що приблизно рік тому, восени [PERSON] попросила допомогти купити авто. Обравши три варіанти в інтернеті та узгодивши день й час з продавцями вони поїхали до Запоріжжя. У другій половині дня [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходячись у Шевченківському районі міста зустрілись з продавцем авто. Він був присутній при огляді авто й при оформленні документів, та при розрахунку. Оглянувши автомобіль та домовившись про ціну вказані особи поїхали до нотаріуса та склали генеральну довіреність. Розрахунок відбувся у нотаріуса, у валюті «гривня». Чи був продавець власником авто він не впевнений. Вирішили оформити генеральну довіреність через відсутність часу для зняття автомобіля з реєстрації. Розрахунок проводився в кабінеті нотаріуса в присутності самого нотаріуса, [PERSON], продавця, [PERSON]. Вони віддали гроші, забрали ключі та поїхали. Продавець отримавши гроші розписки не надав. Опитані в порядку ст. 184 ЦПК України [PERSON] і [PERSON] надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Опитаний в порядку ст. 184 ЦПК України [PERSON] додатково пояснив, що у бесіді з [PERSON] той йому повідомив, що він разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] діючи на підставі наявних у них довіреностей, фактично укладали договори купівлі-продажу автомобілів. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Батьком позивача [PERSON] був [PERSON]. Факт родинних стосунків між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER], свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. 16.09.2012 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з повноваженнями керувати автомобілем та представляти інтереси [PERSON] в органах ДАІ та інших органах, вчиняти необхідні дії, в тому числі розпоряджатися, щодо автомобіля ВАЗ 21114, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Довіреність була видана строком на три роки до 16.09.2015 року з правом передоручення та посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 03.10.2012 року в порядку передоручення [PERSON] була видана довіреність на розпорядження належним батьку позивача [PERSON] автомобілем ВАЗ 21114 ЗНГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], з правом керувати автомобілем та представляти інтереси [PERSON] в органах ДАІ та інших органах, вчиняти необхідні дії щодо автомобіля на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (відповідачів по справі). Довіреність була видана строком на три роки до 16.09.2015 року без права передоручення. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Спадкоємицею першої черги за законом є донька померлого [PERSON] [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2014 року № 335/1600/14-ц, 2/335/824/2014 за позивачем визнано право власності на автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп до легкового автомобіля, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Відповідно до п. 2 ст. 248 ЦК України, з припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Твердження позивача про те, що довіреність від 03.10.2012 року яку в порядку передоручення видав [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом ВАЗ 21114 ЗВГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] є удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Показання свідків суд до уваги не приймає, як такі, що не мають істотного доказового значення. Так само, як суд не приймає до уваги і версію сторони позивачів за зустрічним позовом щодо існування між [PERSON] та [PERSON] відносин з купівлі-продажу автомобіля. Так, в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення правочину та його умов має бути представлений відповідний документ. Пунктом 5 підрозділу І розділу ХХ Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян встановлений у розмірі 17 грн. Розписка або інший документ, якщо вони навіть знаходяться у покупця, засвідчують лише факт отримання грошей продавцем, однак вони не замінюють договору купівлі-продажу автомобіля. У зв'язку з цим укладення такого договору, що підтверджується лише розпискою, вважається недодержанням вимог закону. Недодержання сторонами обов'язкової письмової форми договору купівлі-продажу ускладнює його підтвердження. Якщо договір купівлі-продажу має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші були одержані продавцем, ніж встановлено договором. У цьому випадку факт укладання договору купівлі-продажу слід доводити письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису або іншими доказами. [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення ним з [PERSON] договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved