Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про розірвання шлюбу з особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, з участю заінтересованої особи [PERSON] Заявлені вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 15.12.2015 року, від спільного шлюбу дітей немає. Заявниця вказує, що причиною звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу стало те, що вона із чоловіком абсолютно різні люди із різними характерами, шлюб із [PERSON] укладався коли він перебував у місцях позбавлення волі і бажаючи підтримати його морально вона погодилась на шлюб, фактично ніяких подружніх і сімейних стосунків у них не було, їх нечасті спілкування підтвердили той факт, що вона під впливом емоцій погодилась на шлюб. Заявниця переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Вказує, що шлюб існує лише формально, сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а тому вона звернулась до суду та просить шлюб розірвати. У судовому засіданні заявниця [PERSON] подану заяву про розірвання шлюбу підтримала повністю, просить її задовольнити та настоює на розлученні. Пояснила, що познайомилась із [PERSON] по інтернету та уклала із ним шлюб в період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі. Спільних дітей чи майна вони не мають, сімя існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу із [PERSON] та пояснив, що незабаром він звільниться із місць позбавлення волі і їх стосунки покращаться. Суд, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Як убачається із повідомлення №42/4639/4 від 25.10.2016 року Маневицької ВК №42 УДПС України у Волинській області [PERSON], [INFO] засуджений 25.06.2014 року Личаківським районним судом м.Львова до 3 років 1 місяця позбавлення волі та відбуває покарання у Маневицькій виправній колонії №42 з 03.09.2014 року по даний час. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб І-ЕГ №105146 виданого відділом державного РАЦСу Маневицького РУЮ у Волинській області [PERSON] 15.12.2015 року вступив в юридичний шлюб з [PERSON]Р, про що зроблено відповідний актовий запис №135. Із вищезгаданого свідоцтва про шлюб убачається також, що після укладення шлюбу заявниця [PERSON] не змінила свого прізвища. Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як убачається із заяви та пояснень [PERSON], остання шлюб із [PERSON] укладала коли він перебував у місцях позбавлення волі і бажаючи підтримати його морально вона погодилась на шлюб, фактично ніяких подружніх і сімейних стосунків у них не було, їх нечасті спілкування підтвердили той факт, що вона під впливом емоцій погодилась на шлюб, зробивши цим самим помилку, яку хоче наразі виправити. Зважаючи на те, що на протязі певного періоду часу [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON]

Outcome: approved