overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою. В обґрунтуванні своєї заяви заявник вказала, що з 1998 року по грудень 2013 року знаходилась у цивільному шлюбі з [PERSON] та вела з ним спільне господарство. [INFO] року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.03.2006 року. [INFO] року [PERSON] помер та заявник звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі, Харківської області із заявою про оформлення для сина пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Однак їй було відмовлено з тої причини, що при заповненні першої сторінки трудової книжки [PERSON] 29 вересня 1981 року було неправильно вказано його прізвище - «[PERSON]» замість правильного «[PERSON], дата народження - [INFO] року, вказана правильно. Факт належності трудової книжки [PERSON] підтверджується його свідоцтвом про народження та копією паспорту, в яких вказано, що [PERSON] народився [INFO] року у Новозибковському районі Брянської області, Російська Федерація та трудову книжку йому було видано на Новозибковському станкобудівельному заводі. Встановлення факту належності трудової книжки від 29 вересня 1981 року [PERSON] потрібно заявниці для оформлення пенсії для сина у зв'язку з втратою годувальника. Заявник підтримав вимоги своєї заяви, просив суд розглядати справу за його відсутності. Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, надала суду заяву про розгляд заяви за відсутності її представника. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить вимоги такими, що підлягають задоволенню за таких обставин. Матеріалами справи встановлено, що з 1998 року по грудень 2013 року [PERSON] знаходилась у цивільному шлюбі з [PERSON] та вела з ним спільне господарство. [INFO] року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.03.2006 року. [INFO] року [PERSON] помер та заявник звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі, Харківської області із заявою про оформлення для сина пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Однак [PERSON] було відмовлено з тої причини, що при заповненні першої сторінки трудової книжки [PERSON] 29 вересня 1981 року було неправильно вказано його прізвище - «[PERSON]» замість правильного «[PERSON], дата народження - [INFO] року, вказана правильно. Факт належності трудової книжки [PERSON] підтверджується його свідоцтвом про народження та копією паспорту, в яких вказано, що [PERSON] народився [INFO] року у Новозибковському районі Брянської області, Російська Федерація та трудову книжку йому було видано на Новозибковському станкобудівельному заводі. Встановлення факту належності трудової книжки від 29 вересня 1981 року [PERSON] потрібно заявниці для оформлення пенсії для сина у зв'язку з втратою годувальника. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просила надати їй, право на укладення шлюбу із [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO]. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона вагітна від [PERSON], строк вагітності 6-7 тижнів. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала свої вимоги. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], проти задоволення заяви не заперечували. Від заінтересованої особи - Орджонікідзевського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 23 та частини 1 статті 22 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, тобто вісімнадцяти років. Заявниця [PERSON] народилась 28 дистопада 1998 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії МТ №366527, виданим Печенізьким РС ГУДМС України в Харківській області 20 січня 2015 року (а.с. 4) та свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 094552, зареєстрованому Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області 22 грудня 1998 року (а.с. 10). Отже, станом на день звернення до суду заявниці виповнилось 17 років, тобто вона не досягла шлюбного віку. Разом з тим, за рішенням суду особі, яка досягла шістнадцяти років, в порядку частини 2 статті 23 Сімейного кодексу України може бути надано право на укладення шлюбу, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою\~ КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» від 09 вересня 2016 року [PERSON] поставлено діагноз вагітність 6-7 тижнів (а.с. 8). В судовому засіданні заявниця та [PERSON] пояснили, що вони є батьками цієї дитини та бажають її народження, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що укладення шлюбу між ними за наявності спільного бажання відповідає інтересам заявниці. Заявниця [PERSON] та [PERSON] не перебувають у шлюбі з іншими особами, також вони не є особами, які не можуть перебувати у шлюбі між собою, таким чином у них немає перешкод для укладення шлюбу, встановлених\~ст.26 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та, розглянувши справу в порядку частини 3 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, задовольняє її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просила надати їй, як особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, дозвіл на укладення шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона вагітна від [PERSON], строк вагітності 8 тижнів. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала свої вимоги. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], проти задоволення заяви не заперечували. Від заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 23 та частини 1 статті 22 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, тобто вісімнадцяти років. Заявниця [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Печенізьким РС ГУДМС України в Харківській області 23 серпня 2013 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Новобурлуцькою сільською радою Печенізького району Харківської області 1 липня 1997 року. Отже, станом на день звернення до суду заявниці виповнилось 17 років, тобто вона не досягла шлюбного віку. Разом з тим, за рішенням суду особі, яка досягла шістнадцяти років, в порядку частини 2 статті 23 Сімейного кодексу України може бути надано право на укладення шлюбу, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як убачається з матеріалів справи, згідно довідки Чугуївської центральної районної лікарні імені М.І. Кононенка від 2 вересня 2014 року [PERSON] поставлено діагноз - вагітність 8 тижнів. У судовому засіданні заявниця та [PERSON] пояснили, що вони є батьками цієї дитини та бажають її народження, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що укладення шлюбу між ними за наявності спільного бажання відповідає інтересам заявниці. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та, розглянувши справу в порядку частини 3 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, задовольняє її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просила надати їй, як особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, право на укладення шлюбу із [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO]. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона вагітна від [PERSON], строк вагітності 5-6 тижнів. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала свої вимоги. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], проти задоволення заяви не заперечували. Від заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 23 та частини 1 статті 22 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, тобто вісімнадцяти років. Заявниця [PERSON] народилась 30 вересня 1999 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії МТ № 436926, виданим Печенізьким РС ГУДМС України в Харківській області 14 листопада 2015 року (а.с. 5) та свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 188077, виданим завідуючим відділом запису актів громадянського стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області 14 грудня 2001 року (а.с. 6). Отже, станом на день звернення до суду заявниці виповнилось 16 років, тобто вона не досягла шлюбного віку. Разом з тим, за рішенням суду особі, яка досягла шістнадцяти років, в порядку частини 2 статті 23 Сімейного кодексу України може бути надано право на укладення шлюбу, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як убачається з матеріалів справи, згідно з довідкою медичного центру вищої категорії «Еввіва» від 13 березня 2016 року [PERSON] поставлено діагноз вагітність 5-6 тижнів (а.с. 8). У судовому засіданні заявниця та [PERSON] пояснили, що вони є батьками цієї дитини та бажають її народження, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що укладення шлюбу між ними за наявності спільного бажання відповідає інтересам заявниці. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та, розглянувши справу в порядку частини 3 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, задовольняє її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просила надати їй, як особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, право на шлюб з [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона вагітна від [PERSON], строк вагітності 28-29 тижнів. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала свої вимоги. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] проти задоволення заяви не заперечували. Від заінтересованих осіб - [PERSON] та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви вони не заперечували (а. с. 15, 16). Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,при цьому виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 23 та частини 1 статті 22 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, тобто вісімнадцяти років. Заявниця [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Печенізьким РС ГУДМС України в Харківській області 04 листопада 2014 року (а. с. 5) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Печенізьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 27 жовтня 1998 року (а. с. 9). Отже, станом на день звернення до суду заявниці виповнилось повних 17 років, тобто вона не досягла шлюбного віку. Разом з тим, за рішенням суду особі, яка досягла шістнадцяти років, в порядку частини 2 статті 23 Сімейного кодексу України може бути надано право на укладення шлюбу, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як убачається з матеріалів справи, згідно з довідкою Чугуївської центральної районної лікарні імені М.І. Кононенка від 10 листопада 2015 року [PERSON] поставлено діагноз - вагітність 28-29 тижнів. У судовому засіданні заявниця та [PERSON] пояснили, що вони є батьками цієї дитини та бажають її народження, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що укладення шлюбу між ними за наявності спільного бажання відповідає інтересам заявниці. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та, розглянувши справу в порядку частини 3 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, задовольняє її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить визнати її сина - [PERSON], [INFO] недієздатним та призначити її опікуном [PERSON] В обґрунтування своєї заяви заявниця посилається на те, що її син - [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства безстроково та відповідно з довідкою до акту медико-соціальною експертною комісією від 02.09.2016 року він потребує постійного стороннього догляду , а також йому рекомендоване стаціонарне лікування в ПНД № 3. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 943 від 20.12.2016 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. ( а.с.38-40) Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.4 ст. 63 ЦК України, Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних , родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Як вбачається з наданої заявником копії свідоцтва про народження- батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], тобто заявниця по справі та [PERSON]. ( а.с.15) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 29.11.2012 року ( а.с.17) Згідно подання Органу опіки та піклування Адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради від 03.11.2016 року № 2666/166-16, опікунська рада в особі Голови [PERSON] вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO]. Інші особи із заявами про призначення їх опікунами над [PERSON] до опікунської ради не звертались ( а.с.7-8) На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту що має юридичне значення, а сааме ухвалити рішення, яким встановити факт, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 18 вересня 1992 року, та перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 1960 року по день припинення шлюбу в звязку з його смертю. Зазначає, що 12 січня 1960 року сільською радою Ружинського району Житомирської обл., було зареєстровано шлюб між заявником [PERSON] та [PERSON] та від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], 11 листопада 1960 року народження.18 вересня 1992 року [PERSON] помер. Після звернення до Управління ПФУ в м. Фастові та Фастівському районі для подальшого призначення пенсії у звязку з втратою годувальника заявнику [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що в свідоцтві про шлюб їх з чоловіком шлюбне прізвище помилково було записане як «Лищук», замість вірного «Ліщук». Той факт, що [PERSON], є дружиною [PERSON] підтверджується записами у військовому квитку та в обліковій картці до нього. В суде засідання сторони не зявились, про день слухання справи повідомлені судом належним чином, заявник надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, представник заінтересованої особи також надав суду лист з проханням розглянути справу в його відсутність, заяву підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню враховуючи наступне. Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-УР №639214 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Топорівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.6). Згідно паспорта виданого Фастівським МРВ ГУМВС України в Київській області від 26 травня 2000 року прізвище заявника записано українською мовою [PERSON], а російською Лищук (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] серії У-БК №250568 виданого 17 вересня 1992 року відділом РАГС Фастівського міськвиконкому Київської області, його прізвище записано [PERSON]. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у подальшому призначенні пенсії у разі втрати годувальника [PERSON] було відмовлено в звязку з розбіжностями в прізвищі, а саме: у свідоцтві про одруження прізвища вказані Лищук, а в свідоцтві про смерть, в паспорті та інших документах - [PERSON] (а.с.7). Враховуючи зібрані у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, яке потрібне заявнику для подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, просила визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановити опіку над [PERSON], призначити її [PERSON] опікуном [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила її задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровської районної в м. Кіровограді ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви, надала суду подання щодо погодження кандидатури заявника щодо призначення її опікуном [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровської районної в м. Кіровограді ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] в даний час страждає на епілептичну хворобу з великими розгорнутими судомними нападами варіабельної частоти, інвалід ІІ групи. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує сторонньої допомоги. Вказані обставини підтверджуються висновком судово - психологічного експерта № 310 від 13.06.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до пункту 1 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною та за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В позові зазначає, що [INFO] р. помер її батько [PERSON], який на день смерті фактично проживав разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї. За життя батько заповіт не складав, спадкоємцем його майна є позивач, як його донька. Після смерті батька відкрилась спадщина, куди входить земельна ділянка розміром 10,0896га, розташована на території Богданівської сільської ради та право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності. Коли позивач 25 листопада 2014 року звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу [PERSON] з приводу оформлення спадщини, то нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва в зв'язку з пропуском 6 місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. В такому разі свідоцтво про право на спадщину не може бути видано та роз'яснено порядок звернення до Чернігівського районного суду з позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. У позові позивач просить суд визначити їй додатковий строк достатній для прийняття спадщини, пропущений нею з поважної причини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та розглядати справу без її участі, так як її інтереси представлятиме адвокат [PERSON], з яким нею укладено договір на надання правової допомоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, надав пояснення по суті позовних вимог. Представник Богданівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про народження позивача ( а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу позивачем (а.с.8), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] ( а.с.10), іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню з наступних підстав. На запит суду від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] надійшла відповідь про те, що спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON], не заводилася, свідоцтво про право на спадщину щодо майна зазначеної особи не видавалося (а.с. 26). Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною і визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини -3 місяці.

Outcome: approved