Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Заявлені позовні вимоги позивач в своєму позові обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] помер 23 квітня 2000 р. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить ощадні внески з відсотками та компенсаційними нарахуваннями в Ощадному банку ТВБВ № 10007/0336 в м. Вільнянськ Запорізької області, а також 1000 шт. простих іменних акцій ВАТ «Запоріжсталь», номінальною вартістю 0,25 грн. за 1 шт. Позивач в позові зазначає, що окрім неї, спадкоємцями чоловіка є їх син [PERSON] та матір чоловіка (її свекруха) [PERSON], яких залучено до участі в справі в якості відповідачів. Проте останні не бажають приймати спадщину померлого, а позивач фактично вступила в володіння майном чоловіка у вигляді ощадних книжок. Але оскільки у нотаріуса позивач своєчасно не отримала Свідоцтва про право на спадщину, остання прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка право власності на вищезазначене спадкове майно у вигляді грошових внесків та 1000 шт. простих іменних акцій ВАТ «Запоріжсталь», номінальною вартістю 0,25 грн. за 1 шт. В судове засідання позивач не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надав суду заву, в якій прохає суд розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, зазначивши при цьому, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не зявились, звернулись до суду з заявами, в яких зазначили, що проти задоволення позову не заперечують, прохають слухати справу у їх відсутності. З врахуванням поданих сторонами заяв, суд провів розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів. Отже, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 23.04.2000 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 264393 (повторним), виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського РУЮ 25.11.2003 року. Як зазначено у\~\~Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004\~року. Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] помер 23.04.2000 року, до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми\~\~ЦК Української РСР 1963 року, що регулюють питання спадкування. Письмовими доказами у справі підтверджено право власності [PERSON] на ощадні внески з усіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями в ощадному банку ТВБВ № 10007/03336 м. Вільнянськ Запорізької області, рахунки № 38366, № 49704, компенсаційні рахунки № 915517279, № 012008, № [NUMBER] Випискою про стан рахунку в цінних паперах [PERSON] № 1164 від 05.08.2015 року, наданою у форматі Центрального Депозитарія України, також підтверджено право власності спадкодавця на 1000 шт. імених простих бездокументарних акцій Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запорожсталь», номінальною вартістю 0,25 грн. за 1шт., загальною номінальною вартістю 250 грн. Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР наслідування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори спадкової справи № 591, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що останній заповіту не лишив. Факт укладення 16.08.1986 року шлюбу між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖС № 403008, виданим Вільнянським районним відділом РАГСу 16.08.1986 року. Згідно змісту ст. 529 ЦК УРСР позивач, як дружина померлого, при спадкоємстві за законом є спадкоємцем першої черги. Відповідач [PERSON], як матір померлого, та відповідач [PERSON], як син померлого, на підставі ст. 529 ЦК України також відносяться до спадкоємців першої черги. Згідно ст .553 ЦК ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини, в тому числі на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття своєї частки спадщини [PERSON], і не заперечують, щоб все вказане спадкове майно успадкувала позивач. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Обставинами справи встановлено, що [PERSON] в строк, передбачений ч.2 ст. 549 ЦК УРСР, фактично прийняла частину спадщини чоловіка у вигляді ощадних книжок. Порядок успадкування грошових вкладів врегульований положеннями ст. 564 ЦК України, другою частиною якої передбачено, що, якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку, то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належали грошові вклади та акції, на які претендує позивач. В свою чергу остання, дотримуючись вимог чинного на час відкриття спадщини законодавства, вчинила необхідні дії щодо прийняття спадщини чоловіка. І тому, враховуючи повне визнання відповідачами заявлених позовних вимог, на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: partial