Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та [PERSON] , посвідчений 27.06.2018 ПН ХМНО Зубарєвим І.Ю., реєстровий № 2740, повернути їй у власність квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала, що 27.06.2018 між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала у власність останній належну їй квартиру [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] взяла на себе зобов`язання довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням та необхідною допомогою, надати можливість безкоштовно користуватися квартирою. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі в розмірі 800,00 грн. щомісячно. Однак [PERSON] перестала допомагати позивачу та утримувати її, оскільки вона постійно мешкає у Вовчанському районі, постійно працює, а тому не має можливості приїжджати до м. Харкова, коли позивачу стає погано. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про слухання справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., реєстровий № 2741 (а.с. 12). За умовами договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , в свою чергу, взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] довічне утримання, а саме довічно та безкоштовно надати користування квартирою, а в разі хвороби надавати їй в день триразове харчування, догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць сторони оцінили в сумі 800,00 грн. (п.п. 4, 5, 6 договору). Пунктом 6 Договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань про довічне утримання [PERSON] , договір може бути розірвано в нотаріальній конторі, а за наявності спору - в судовому порядку. Позивач [PERSON] стверджує, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання за договором, не надає їй належного утримання, допомогу, догляду та харчування. Відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві зазначає, що не заперечує проти розірвання договору з підстав, вказаних позивачем [PERSON] . Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно п. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини. Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, розриває укладений між сторонами договір довічного утримання та приводить сторони у первісний стан. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved