Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом, посилаючись не те, що вона є донькою [PERSON], який помер 13 березня 2017 року. Вона прийняла спадщину у вигляді невизначеної частини у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. Спадщину прийняла й дружина батька [PERSON]. З врахуванням частки у спадщині, від якої брат [PERSON] відмовився на її користь, частки спадкоємців у спадщині становлять: 2/3 за нею, 1/3- за [PERSON]. Нотаріус, який веде спадкову справу, відмовила у видачі свідоцтва постановою від 28 лютого 2018 року через ненадання належного правовстановлюючого документу на квартиру, в якій є спадкова частка. Вважає, що частка [PERSON] була рівною серед інших співвласників квартири і тому дорівнює 1/8 частині, що слід визначити судовим рішенням. Оскільки її право власності не визнається, то просить суд також визнати за нею право власності на 2/8 частину квартири. В ході розгляду справи, представником позивача було подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, зокрема вимоги про визнання за позивачем права власності на 2/8 частини квартири [ADDRESS]. Позивачем подано заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує з урахуванням заяви про залишення частини вимог без розгляду. Відповідачем [PERSON] було подано заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги щодо встановлення частки у спільній сумісній власності визнає. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзиви не надавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). В строк, встановлений судом треті особи пояснення щодо позову не надали (ч. 4 ст. 181 ЦПК). Встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд при вирішенні справи виходить з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 20 квітня 2017 року, 13 березня 2017 року в м. Миколаєві помер [PERSON] 9а.с. 9). Після його смерті заведена нотаріальна справа Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою (а.с. 84-121). Відповідно до копій відповідних свідоцтв [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка у звязку із заміжжям обрала собі в 1990 році прізвище [PERSON] (а.с.11, 12) . Братом позивачки\~та сином\~спадкодавця є\~[PERSON],\~який відмовився\~від своєї\~частки за\~законом на\~користь позивачки.\~Про що\~свідчить відповідна\~заява,\~яка міститься\~в матеріалах\~спадкової справи\~(а.с.\~6). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого ДП НВГК «Зоря» - «Машпроект» 18 червня 2002 року [PERSON] та членам її сімї в кількості 7 осіб, у тому числі [PERSON], передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с.14). На звернення позивачки, 05 лютого 2018 року ДП НВГК «Зоря Машпроект» відповіло письмовою відповіддю про неможливість видачі дубліката свідоцтва про право власності, оскільки дублікат видається лише за заявою власника (співвласника), якою вона не є (а.с. 17). 28 лютого 2018 року державний нотаріус Другої миколаївської державної нотаріальної контори видав постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вказаної квартири через неподання документів, які посвідчують право власності спадкодавця (а.с.13). Згідно копії довідки з місця реєстрації місця проживання спадкодавця від 12 травня 2017 року, на час смерті із ним проживала дружина [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення без розгляду позову, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільки представником позивача в ході розгляду справи під час підготовчого судового засідання було заявлено про залишення без розгляду позову в частини позовної вимоги про визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування, суд вважає за можливо задовольнити клопотання, оскільки воно не зачіпляє чиїх-небудь прав чи обовязків та є правом позивача на визначення обсягу позовних вимог. Відповідно до\~ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України,\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Положеннями частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За змістом ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У судовому\~порядку у\~відповідності до\~норм ЦК\~України можливо\~здійснити дробове\~визначення ідеальних\~часток співвласників,\~а саме\~по 1/8\~частці за\~кожним,\~з огляду\~на зявлення\~таких позовних\~вимог (постанова\~ВС від\~07\~березня 2018\~року в\~справі № № 209/7097/14-ц), відсутність заперечень з боку інших співвласників та враховуючі те, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо встановлення часток, позивач позбавлена можливості. З огляду на зазначене, вимога позивача щодо встановлення частки у спільному майні обґрунтована, законна та підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат, повязаних з розглядом справи, сторонами не ініціювалось.

Outcome: approved