Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору дарування від 25.03.1963 на праві власності належить 90/300 частин домоволодіння по [ADDRESS], до яких входять приміщення №№ 2-1 -:- 2-6, 3-1, 3-2 зазначені на по-поверховому плані домоволодіння від 12.02.1963 і в технічному паспорті домоволодіння від 09.07.2013. 131/300 частин вказаного домоволодіння, що складаються з приміщень №№ 1-1 -:- 1-12 відповідно до по-поверхового плану домоволодіння від 12.02.1963, належать їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.01.1974. Крім того, до складу приміщень домоволодіння за вказаною адресою входили приміщення, позначені на по-поверховому плані від 12.02.1963 під №№ 4-1 -:- 4-3, 5-1 і 5-2, які становлять 79/300 частин спірного домоволодіння і зареєстровані за Житлово-експлуатаційним об'єднанням-1 Московського району м. Харкова на підставі рішення Московського РВК від 25.04.1961. Вказані приміщення приходили в занепад, і позивачка починаючи з 70-років минулого сторіччя, маючи вільний доступ, підтримувала їх в належному стані, ремонтувала і користувалась ними. В зв'язку з невикористанням вказаних приміщень, ЖЕО-1 прийняло рішення про їх продаж, про що повідомило позивачку, яка мала переважне право на їх покупку, відповідним листом від 07.02.1995. Позивачка висловила бажання придбати вказані приміщення і повідомила про це ЖЕО-1 заявою від 19.04.1995, на що отримала відповідь, що її заява знаходиться на розгляді, проте в наступному дане питання з невідомих причин так і не було вирішено. У 2009-2010 роках позивачка реконструювала отримані у спадщину приміщення та частину приміщень, а саме №№ 4-1 -:- 4-3 які зареєстровані на праві власності за ЖЕО-1 Московського району і складають 39/300 частин домоволодіння, об'єднавши та переобладнавши деякі з них, і отримала новий технічний паспорт на домоволодіння по [ADDRESS]. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій самовільно переобладнаних і приєднаних приміщень у житловому будинку по [ADDRESS] їх експлуатація можлива, технічний стан будівельних конструкцій забезпечує надійну експлуатацію і безпеку для життя і здоров'я мешканців. Позивачка просить визнати за нею право власності на приміщення №№ 1-1 (коридор, площею 1,9 кв.м.); 1-3 (вітальня, площею 39,4 кв.м.); 1-4 (житлове, площею 12,3 кв.м.); 1-5 (житлове, площею 15,0 кв.м.); 1-7 (кухня, площею 7,9 кв.м.); 1-8 (коридор, площею 6,4 кв.м.); 1-10 (санвузол, площею 8,6 кв.м.); 1-13 (комора, площею 3,5 кв.м.); 1-14 (житлове, площею 20,2 кв.м.). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та дав пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Відповідач до суду не з'явився, надіслав відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував через відсутність доказів того, що позивач на законних підставах користується земельною ділянкою по [ADDRESS]. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що є сусідами [PERSON] та знають останню на протязі тривалого часу. В домоволодінні [ADDRESS] [PERSON] мешкає все своє життя, там мешкали і її батьки. Частина приміщень в житловому будинку за вказаною адресою пустували та приходили в занепад, проте позивачка ремонтувала їх, підтримувала в належному стані та користується ними з 70-х років. В 90-х роках вона намагалась викупити їх, проте це питання позитивно вирішено не було через ліквідацію органів, які ним займались. Нещодавно позивачка за власний кошт реконструювала та переобладнала приміщення вказаного домоволодіння. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та допитавши свідків, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. На підставі договору дарування від 25.03.1963 [PERSON] на праві власності належить 90/300 частин домоволодіння по [ADDRESS]. 131/300 частин вказаного домоволодіння належать позивачці на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.01.1974, що підтверджується відповідними договорами та довідкою КП «Харківське МіськБТІ» (а.с. 5-7, 22). 79/300 частин спірного домоволодіння зареєстровані за Житлово-експлуатаційним об'єднанням-1 Московського району м. Харкова на підставі рішення Московського РВК від 25.04.1961 (а.с. 22). Згідно зазначеної вище довідки КП «Харківське МіськБТІ», 79/300 частин домоволодіння, що зареєстровані за ЖЕО-1, складаються з приміщень №№ 4-1 -:- 4-3, 5-1 і 5-2, при цьому приміщення №№ 4-1 -:- 4-3 становлять 39/300 частин спірного домоволодіння. Приміщення №№ 2-1 -:- 2-6, 3-1, 3-2, зазначені на по-поверховому плані домоволодіння від 12.02.1963 і в технічному паспорті домоволодіння від 09.07.2013, становлять 90/300 частин спірного домоволодіння, а приміщення №№ 1-1 -:- 1-12 - 131/300 його частин (а.с. 8-21). Позивачка зазначає, що з 70-років минулого сторіччя фактично користується приміщеннями №№ 4-1 -:- 4-3, підтримує їх у належному стані та ремонтує, що відповідачем не спростовується. 27.03.1995 [PERSON] була ознайомлена з листом головного інженера ЖЕО-1 Московського району м. Харкова, який діяв на підставі рішення райвиконкому, про бажання ЖЕО-1 продати 79/300 частин домоволодіння по [ADDRESS] і відповідною заявою дала свою згоду на їх купівлю, як особа, що має першочергове право такої покупки. Листом від 01.06.1995 їй було повідомлено, що заява знаходиться на розгляді, проте подальших заходів на укладення відповідної угоди здійснено не було (а.с. 23-25). Не дивлячись на це [PERSON] продовжувала вільно володіти та використовувати приміщення, зареєстровані за ЖЕО-1 Московського району м. Харкова і в 2009-2010 роках здійснила їх переобладнання та реконструкцію, разом з приміщеннями, які отримала у спадщину, отримавши новий технічний паспорт (а.с. 15-21). Відповідно до технічного висновку експерта Шаршунова Б.О., яки має відповідний дозвіл на технічне обстеження будівель і споруд, враховуючи результати огляду основних будівельних конструкцій житлового будинку літ «А-1» по [ADDRESS] після переобладнання та приєднання приміщень, їх експлуатація можлива, дефектів в несучих конструкціях і фундаменті не виявлено. Виконане переобладнання та приєднання не вплинуло на характеристики міцності та деформативні характеристики житлового будинку в цілому. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує надійну експлуатацію і безпеку для життя і здоров'я мешканців (а.с. 26-44). Отже, з аналізу наданих доказів можна зробити висновок, що позивачка на протязі тривалого часу, принаймні з 1995 року, відкрито та безперервно володіє і користується приміщеннями, які на праві власності зареєстровані за ЖЕРО-1 Московського району м. Харкова. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В п. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦПК України вказано, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З погляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на приміщення №№ 4-1 -:- 4-3 по [ADDRESS], які зареєстровані за ЖЕО-1 Московського району м. Харкова, так як добросовісно заволоділа ними і продовжує відкрито, безперервно володіти більш ніж 18 років і ніхто з заінтересованих осіб, в тому числі відповідач, не пред'являв до неї жодної майнової вимоги з приводу спірних приміщень. Підстави для твердження про незаконне використання позивачкою земельної ділянки під вказаним домоволодіння відсутні. Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 за № 572 переобладнання та перепланування жилих і підсобних приміщень може проводитись власниками лише з метою благоустрою квартири, якщо це, окрім іншого, не обмежує інтереси громадян, які проживають у цьому будинку. Переобладнання та перепланування, які призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, не допускаються. Судові не надано доказів того, що перепланування приміщень спірного домоволодіння негативно вплинуло на конструкції будівлі та якимось чином порушені права чи інтереси інших мешканців будинку. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що здійснені позивачкою переобладнання та реконструкція вказаних вище приміщень не є юридичною чи фактичною підставою для припинення чи невизнання за останньою права власності на них.

Outcome: approved