Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 26 липня 2003 року вони зі [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним. Позовні вимоги щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя позивачкою при подачі позову не заявлені. Дитина проживає разом з позивачкою, спір щодо проживання дитини відсутній. На підставі наведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. 23 березня 2015 року позивачка [PERSON] доповнила первісну позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матір`ю - [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи. У зв'язку з повторною неявкою відповідача [PERSON], не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 липня 2003 року Новоайдарським відділом РАГС, актовий запис № 29, 26 липня 2003 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище -[PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спір про сумісно нажите майно на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивача. У наданий судом двомісячний строк для примирення, сторони не досягли примирення, позивач наполягає на розірвання шлюбу з відповідачем. Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, позивач і відповідач проживають окремо, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім'ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою закріплено ст. 153 СК України. Одночасно з позовом про розірвання шлюбу можуть бути заявлені вимоги про визначення місця проживання дитини. Суд зобов`язаний сконцентрувати увагу на влаштуванні подальшого життя дитини, батьки якої бажають розлучитися. Як вбачається з обставин, викладених позивачем при подачі позову, дитина проживає разом із нею, спору щодо проживання дитини у сторін не має. Оскільки відповідач у жодне судове засідання не з`явився, заперечень на спростування обставин, викладених позивачем у позові суду не надав, суд відповідно до приписів ст.57 ЦПК України приймає як доказ фактичні дані, викладені позивачем у позові та встановлює наявність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги, які мають значення для вирішення справи, а потому позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved