Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити: [PERSON] житлову кімнату № 6 площею 17,2 кв.м, житлову кімнату № 7 площею 10,5 кв.м, балкон площею 2,7 кв.м; [PERSON] житлову кімнату № 5 площею 17,2 кв.м, балкон площею 2,3 кв.м; залишити в спільному користуванні співвласників кухню площею 5,8 кв.м., передпокій площею 6,9 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є власником 5/8 частин кв. [ADDRESS] . Власником 3/8 частини квартири є її брат [PERSON] . На даний момент вона з братом не може знайти домовленість у користуванні квартирою, оскільки всі особові рахунки на сплату комунальних послуг відкриті на неї і вона змушена самостійно сплачувати занадто великі суми за комунальні послуги, яким вона фактично не користується. Тому, з метою набуття права на розподіл особових рахунків, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2011 [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина [ADDRESS] , згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на праві приватної власності належить 1/8 частина даної квартири (а.с. 8-10). Інші 3/8 частин [ADDRESS] належать [PERSON] . Згідно копії технічного паспорту, [ADDRESS] , загальною площею 62,9 м.кв. та житловою площею 44,9 м.кв. складається з: кімнати площею 17,2 кв.м, кімнати площею 17,2 кв.м, кімнати площею 10,5 кв.м, кухні площею 5,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, вбиральні 1,1 кв.м, коридору 6,9 кв.м, балкону 0,8:0,7:шафа 0,1 кв.м (а.с.11-12) Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За вимогами ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок) користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.95р. квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до вимог ст.ст. 356, 358 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України по справі №6-1500цс15. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, вимоги позивача ґрунтуються на законі, а запропонований нею порядок користування квартирою відповідає часткам кожного співвласника та не порушує їхні житлові права, в зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в дохід держави.

Outcome: approved