Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 17 січня 2014 року, зареєстрований\~ Секунською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 01. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечив проти задоволення позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що подружжя не підтримує стосунків, відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя, тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 384 грн. 20 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову - 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved