Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання. В судовому засіданні пояснила, що має з відповідачем дитину [PERSON] 30.04.2014 року. Шлюб між ними не розірваний, однак тривалий час вони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, отже вона не працює та доглядає дитину. Їй відомо, що відповідач офіційно не працює, постійного доходу не має. Просить стягнути з відповідача аліменти в сумі 600 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття та 300 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило ч.4 ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивачка стверджує, що вона з дитиною мешкає окремо, не працює так як доглядає дитину, при цьому відповідач матеріальну допомогу не надає, що ставить її в тяжке матеріальне становище. Відповідач заперечень з цього приводу не надав, тому позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню виходячи із обовязку обох батьків утримувати дитину. Враховуючи, що на стан ухвалення рішення мінімальний прожитковий мінімум для дитини до 6 років встановлений ст.7 Закону «Про державний бюджет України» становить 1167 грн., з відповідача підлягає стягненню 580 грн. Беручи до уваги, що аліменти на утримання дружини можуть бути присуджені в разі якщо наявні докази, що відповідач може здійснювати її утримання, а позивачкою таких доказів судові не надано, в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 ст.88 ЦПК Українипередбачає, що в разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Позивачкою надані докази понесених судових витрат на правову допомогу в сумі 300 грн., витрат на оголошення у пресі з метою виклику відповідача в судове засідання в сумі 420 грн. які підлягають стягненню на її користь. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial