Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матірю відповідачів. 21 серпня 2017 р. трагічно загинув її чоловік. Позивач є непрацездатною особою, є інвалідом ІІ групи, внаслідок похилого віку та стану здоровя потребує матеріальної допомоги на лікування. Єдиним джерелом доходу позивача є пенсія в розмірі 1\~450,68 грн. на місяць. Діти позивача мешкають окремо та не беруть участі в її утриманні. Просила стягнути з відповідачів на її користь аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку щомісячно з кожної, починаючи з дня надходження позову до суду і довічно (а.с. 13). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 грудня 2017 р. відкрито провадження у даній цивільній справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 16). 15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції. Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на викладене, оскільки дана цивільна справа станом на 15.12.2017 перебувала в процесі судового розгляду, судом продовжено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, про що судом постановлено ухвалу від 10 січня 2018 р., якою також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 28). 1 лютого 2018 р. надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов, в якому зазначала, що особою, яка потребує матеріальної допомоги, є особа, заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи якої не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України). Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, а критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Розмір пенсії позивача є більшим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб на 138,68 грн., а тому відсутні підстави вважати її особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивач отримує субсидію на сплату житлово-комунальних послуг за місцем своєї реєстрації. Відповідач оплачує комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], що належить позивачеві. Також матір має значні заощадження, оскільки мати надала їй позику в розмірі 2\~600 доларів США, які були стягнуті в судовому порядку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/9879/16-ц між сторонами затверджено мирову угоду, за умовами якої відповідач щомісячно перераховує позивачеві 1\~000 грн. на погашення боргу. У вересні 2017 р. мати придбала на своє імя транспортний засіб «Nissan X-TRAIL» за ціною, більшою 10\~000 доларів США. Отже, мати матеріальної допомоги не потребує. Натомість, відповідач працює в Запорізькому національному університеті на посаді доцента, її заробітна плата складає 5\~520,00 грн. на місяць. З цих коштів вона щомісячно перераховує матері в рахунок погашення боргу 1\~000,00 грн., сплачує за житлово-комунальні послуги приблизно 1\~000,00 грн. Також на утриманні відповідача знаходиться двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з відповідачем, батьки допомоги на їх утримання не надають. Просила в задоволенні позову відмовити (а.с. 3944). 16 лютого 2018 р. надійшла відповідь позивача на відзив відповідача [PERSON], згідно з якою вважає відзив необґрунтованим. Вказує, що розміру пенсії не вистачає на придбання ліків, стан здоровя позивача значно погіршився після вчинення 21 серпня 2017 р. щодо неї співмешканцем відповідача [PERSON] злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та вбивства її чоловіка. Позивач знаходиться під наглядом лікарів, потребує постійної підтримуючої терапії, санаторно-курортне лікування. Потреби на лікування та підтримання стану здоровя значно перевищують розмір прожиткового мінімуму. Зауважила, що умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/9879/16-ц, відповідач не виконує, з огляду на що позивач була змушена звернутися до суду із позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди. Автомобіль «Nissan X-TRAIL» було придбано у 2008 році на імя її чоловіка, та цей автомобіль вибув шахрайським шляхом з володіння позивача, про що внесено відомості до ЄРДР. Відповідач має стабільний дохід та може надавати допомогу. Її донька [PERSON], [INFO], є повнолітньою, проживає цивільним шлюбом окремо від відповідача. Відповідач має значні заощадження, оскільки внесла за [PERSON] заставу 160\~000 грн. (а.с. 7072). 26 лютого 2018 р. надійшли заперечення [PERSON] на відповідь на відзив, за змістом яких вважає безпідставними посилання позивача на копії квитанцій, чеків про придбання медикаментів, оскільки у них не зазначено особи, яка придбає ліки, та назви медикаментів не співпадають із тими, що зазначені в медичній документації. Щомісячно позивач отримує від неї 1\~000 грн. на погашення боргу, що є додатковими коштами до пенсії. Обовязок, передбачений ч. 1 ст. 202 СК України не є абсолютним, аліменти можуть бути призначені за сукупності таких умов: непрацездатність, потреба в матеріальній допомозі, нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Позивач отримує пенсію в розмірі, що є більшим за прожитковий мінімум. Відповідач не в змозі надавати допомогу, оскільки на її утриманні знаходяться двоє дітей, а твердження позивача про отримання аліментів та проживання старшої доньки відповідача в цивільному шлюбі носять характер припущень. Грошові кошти в розмірі 160\~000 грн. були отримані відповідачем від [PERSON] для внесення застави, та були повернуті. У долученому позивачем витягу з ЄРДР заявником значиться [PERSON], а не [PERSON] Просила в позові відмовити (а.с. 6465). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2018 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про витребування доказів, внаслідок чого витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відомості зі спадкової справи щодо майна [PERSON], який помер 21 серпня 2017 р. щодо місця проживання (перебування) та адреси електронної пошти [PERSON], яка прийняла спадщину. Також цією ухвалою частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, внаслідок чого витребувано в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району інформацію про розмір субсидії, призначеної [PERSON], в Регіональному сервісному центрі МВС України в Запорізькій області інформацію про придбання на імя [PERSON] транспортних засобів у 2017 році із зазначенням ідентифікаційних ознак транспортних засобів (марку, модель, обєм двигуна), дати придбання та суми придбання, а також інформацію про відчуження, зняття з обліку, переоформлення транспортних засобів, із наданням належним чином засвідчених копій відповідних документів. У задоволенні іншої частини вимог клопотання відповідача відмовлено (а.с. 108109). На виконання вказаної ухвали 2 травня 2018 р. надійшла інформація з Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області (а.с. 125), 4 травня 2018 р. надійшла інформація від приватного нотаріуса [PERSON] та матеріали спадкової справи (а.с. 131, 133), 5 липня 2018 р. надійшла інформація від Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (а.с. 206). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача-1. Представники відповідача-1 [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Просили в задоволенні позовних вимог до цього відповідача відмовити. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявлялась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення їй судової повістки разом із матеріалами позовної заяви за адресою її фактичного проживання (а.с. 185), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Враховуючи відсутність з боку інших учасників справи клопотань про направлення судових доручень, а також те, що цей відповідач фактично була обізнана про розгляд справи судом, суд вважав за можливе розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які зявились в судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Позивач [PERSON], [INFO], є пенсіонером за віком, інвалідом ІІ групи, є непрацездатною, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 028112 (а.с. 6, 11). Позивач має двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ЖС № 148176 (а.с. 8) та серії ІІ-ЖС № 304041 (а.с. 10). Чоловік позивача [PERSON] помер 21 серпня 2017 р., що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ЖС № 399152, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5565 від 22 серпня 2017 р. (а.с. 7). Відповідно до довідки Правобережного обєднаного УПФУ м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 р. № 4213/1 [PERSON] отримує пенсію за віком, за період з квітня 2017 р. по вересень 2017 р. загалом отримала пенсію 8\~639,08 грн., розмір пенсії у вересні 2017 р. склав 1\~450,68 грн. (а.с. 11). Інших джерел доходу, крім пенсії, позивач [PERSON] не має. Позивач перебуває під наглядом лікаря-психіатра та потребує підтримуючої терапії, що підтверджується довідкою КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 4 грудня 2017 р. № 5889-дпв (а.с. 73). Крім того, позивач перебуває під наглядом (на лікуванні) в амбулаторії № 6 КУ «ЦПМСД № 9» з приводу хронічних тяжких захворювань, підтвердженням чого є довідка від 17 листопада 2017 р. (а.с. 73). Також позивачем надані консультативні висновки спеціаліста-кардіолога від 22 грудня 2017 р. та невропатолога від 19 грудня 2017 р., якими їй рекомендовано медикаментозне лікування (а.с. 7375). Відповідно до довідки ЛКК № 183 від 30 листопада 2017 р., [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування (а.с. 76). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] добровільно не надають матеріальної допомоги непрацездатній матері. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України (далі СК України), повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За вимогами статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, вказаною нормою визначено дві умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги. Відповідна довідка про розмір пенсії позивача, яка свідчить, що пенсія є більша за прожитковий мінімум, встановлений законодавством для непрацездатної особи, є лише одним із передбачених ч. 2 ст. 76 ЦПК України. Разом із тим, наявність у позивача цього мінімуму не може заперечувати факт потреби в матеріальній допомозі. В такому випадку, потреба матеріальної допомоги може доводитись в іншій спосіб, ніж порівняння отриманих позивачем доходів з прожитковим мінімумом. Суд вважає неможливим застосування в даному випадку до спірних правовідносин правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 р. у справі № 6-3066цс15, на яку посилалась відповідач-1, оскільки вказана справа стосувалась вирішення питання про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини за її позовом до чоловіка, що є предметом регулювання інших норм Сімейного кодексу України, ніж ті, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Позивач в обґрунтування позову посилалась на те, що вона є непрацездатною, інвалідом ІІ групи, пенсію отримує в розмірі 1\~450,68 грн. на місяць, багато коштів вона витрачає на ліки та потребує постійного лікування, коштів на яке в неї не вистачає, на підтвердження чого позивачем надано медичну документацію, копії чеків на придбання медикаментів (а.с. 5, 7778). Отже, позивач, на переконання суду, потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача-1 на те, що назви медикаментів, що зазначені у чеках, не збігаються із назвами медикаментів у медичних документах, що рекомендовано вживати позивачеві, не підтверджує факту того, що позивач ці медикаменти не придбавала. Як пояснила позивач в судовому засіданні, вона придбавала більш дешеві аналоги виписаних їй медикаментів саме через відсутність коштів, що не було спростовано відповідачем-1. Суд вважає непереконливими посилання відповідача-1 [PERSON] на ту обставину, що вона щомісяця сплачує матері 1\~000 грн. на погашення боргу, оскільки ці грошові кошти не можуть вважатися матеріальною допомогою та виконанням обовязку із утримання непрацездатної матері. Як свідчать матеріали справи, вказану суму коштів відповідач-1 сплачує на користь позивача на виконання ухвали суду від 12 січня 2017 р. про визнання мирової угоди в цивільній справі № 335/9879/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с. 54). До того ж, як вказувала позивач [PERSON], дані грошові кошти сплачуються відповідачем не стабільно, у звязку із чим вона була змушена звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди. Ці обставини не були спростовані відповідачем-1 в ході розгляду справи. Також, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-1 на обставину придбання позивачем автомобіля «Nissan X-TRAIL» у 2017 р. на підтвердження відсутності у позивача потреби в матеріальній допомозі, оскільки відповідно до матеріалів справи, цей автомобіль було придбано у 2008 році на імя чоловіка позивача, а 6 жовтня 2017 р., тобто вже після смерті чоловіка автомобіль було перереєстровано на позивача та знято з обліку іншою особою (а.с. 126). Позивач, вважаючи, що автомобіль вибув з її володіння протиправно, звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, на підставі чого було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 12018080050000504 за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 100). Наявність в позивача субсидії зі сплати житлово-комунальних послуг (а.с. 206) не підтверджує відсутності потреби в матеріальній допомозі, а свідчить лише про те, що позивач несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі, в якій проживає. У судовому засіданні встановлено, що позивач не має інших дітей, крім відповідачів. Даних про відсутність у відповідачів можливості сплачувати аліменти матеріали справи не містять. Так, відповідач-1 працює в Запорізькому національному університеті на посаді доцента кафедри фізичного виховання, її заробітна плата відповідно до довідки цього ВНЗ від 13 лютого 2018 р. № 17-61/83 за період з серпня 2017 р. по січень 2018 р. склала 42\~109,85 грн. (а.с. 94). Відповідач-1 [PERSON] має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтвердженням чого є свідоцтва про народження дітей серії 1-ЖС № 107854 та серії 1-ЖС № 129043 (а.с. 57, 58). Діти зареєстровані разом із відповідачем-1 (а.с. 59, 60, 61). Разом із тим, старша дитина [PERSON] є повнолітньою, даних про те, що вона знаходиться на утримання відповідача-1 матеріали справи не містять. Крім того, не підтверджено доказами і твердження відповідача-1 щодо не надання матеріальної допомоги на утримання дітей їх батьками. Що стосується можливості відповідача-2 [PERSON] надавати допомогу непрацездатній матері, то як вказує позивач у позові, [PERSON] наразі проживає у Чехії, де працює менеджером в автомобільній компанії, а також має сімейний бізнес турагенство «Річмен». Ці доводи позивача під час розгляду справи належними та допустимими доказами не спростовані. Можливості одержання утримання позивачем від інших дітей відсутня, оскільки в позивача інших дітей, крім відповідачів, немає (ч. 2 ст. 205 СК України). За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачі мають змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, а тому з них підлягають стягненню аліменти на її утримання. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню із відповідачів, суд вважає, що вказаний позивачем в позовній заяві розмір у вигляді 1/10 частини від заробітку кожного відповідача не є значним для відповідачів з урахуванням їх майнового стану. Тому, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судових витрат, судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави з відповідачів у рівних частинах.

Outcome: approved