Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , та [PERSON] в якому просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцями , її батьком [PERSON] , який помер [INFO] та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за нею право на спадщину у розмірі 1/28 частки у праві спільної власності на квартиру , яка залишилась після смерті батька , та на 5/84 частки у праві спільної власності на квартиру , яка залишилась після смерті матері, що загалом становить 2/21 частки права спільної сумісної власності на 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті яких залишилось спадкове майно, а саме : трикімнатна квартира [ADDRESS] . На момент смерті батьків , позивач постійно проживала разом з ними однією сім`єю в їх квартирі , але була зареєстрована за іншою адресою. Після смерті свого батька позивач не подавала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини , оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю і вважала , що вона прийняла спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті матері позивач подала письмову заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва , оскільки право спільної власності на спадкове майно не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Станом на 18.11.2019 року право спільної сумісної власності на квартиру яка належала батькам позивача , зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншими співвласниками , разом з якими дана квартира була приватизована у 2007 році. Позивач вважає , що не пропустила строк на прийняття спадщини після смерті батька , та вважає , що вчасно подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою суду від 06.07.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.Ухвалою суду від 16.09.2019 року провадження у справі відкрито. 29.07.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву , в якому вони заперечували проти ползовних вимог , посилаючись на те , що на час відкриття спадщини після смерті батьків позивач не проживала та була зареєстрована за іншою адресою, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] подала лише після смерті своєї матері , а тому підстав для прийняття сподщини після смерті батька не набула. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті матері , а після смерті свого батька , який помер у 2009 році , за сплином майже 11 років так і не звернулась. Таким чином відповідач вважає , що [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті батька понад 8 років. Тому відповідач вважає , що у задоволені позову необхідно відмовити. Відповідач не оспорює той факт , що [PERSON] , проживала у спірній квартирі на момент смерті матері , та за місцем відкриття спадщини , у зв`язку з доглядом за хворою спадкодавицею. Ухвалою суду від 07.10.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, в судове засідання викликані свідки. У судовому засіданні представник позивача , позивач підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивача пояснив , що нотаріально не визнано право на спадщину після смерті батька позивача. Позивач була зареєстрована на день смерті батька в гуртожитку , тому і не знала , що квартира приватизована , вона дізналась про це , лише у 2018 році , коли один з братів звернувся до суду. В матеріалах справи є довідка з КП «Жилкомсервіс» про те , що позивач проживала у спірній квартирі з моменту вселення. Свідки підтвердили в судовому засіданні факт того , що позивач проживала в спірній квартирі на день смерті батька , а зареєстрована була за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] була офіційно одружена з [PERSON] з 1985 року по 2016 рік , але фактично з чоловіком не проживала з 2002 року , два сина 1986, та 1988 року народження проживали разом з позивачем , третій син 1982 року народження залишився жити разом з [PERSON] . Діти вдень навчались в інтернаті № 11 за адресою : м. Харків , вул. Єлектровозна 11 , а наніч повертались додому. Квитанції про сплату комунальних послуг у позивача відсутні , оскільки особові рахунки досі оформлені на померлого батька позивача. [PERSON] жила в кімнаті 14 кв.м. з 2001 року , батьки жили в кімнаті 17 кв.м. , а в кімнаті 12 кв.м. проживало 5 осіб родина [PERSON] . Сплата комунальних послуг у гуртожитку проводилась з урахуванням позивача та дітей. В спірній квартирі не зареєструвалась , оскільки не було згоди всіх зареєстрованих мешканців , але письмової відмови у [PERSON] не має. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову , оскільки вважала , що [PERSON] не підтвердила факт спільного проживання зі спадкодавцями на момент відкриття спадщини. Крім того , [PERSON] надала довідку з КП «Жилкомсервіс» від 17.02.2020 року про те , що вона дійсно проживає за адресо. : [ADDRESS] , з моменту вселення у 1975 році і до 17.02.2020 року, а в матеріалах справи міститься довідка від 17.03.2020 року , яка видана КП «Жилкомсервіс» про те , що попередню довідку видану [PERSON] вважати недійсною. Представник відповідача , не погоджується посиланням позивача на те , що вона не знала про приватизацію квартири , оскільки , як стверджує позивач , вона постійно проживала у спірній квартирі і в усіх мешкаючих в ній були нормальні стосунки між собою. Позивач не надала до суду квитанцій про сплату нею комунальних послуг за спірну квартиру. Крім того , позовна заява [PERSON] була подана вже після відкриття інших судових проваджень за позовами братів позивача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , в судовому засіданні пояснила , що [PERSON] виїхала зі спірної квартири у 1985 році у гуртожиток , де і зареєструвалась. В 2015 році матері позивача ампутували кінцівки ніг , і вона змушена була переїхати до спірної квартири та доглядати за нею , де і залишилась жити після смерті матері. Представник відповідача , заперечувала проти прийняття спадщини [PERSON] після сметрі батька , оскільки позивачем пропущено строк понад 11 років , тому просила застосувати строк позовної давності. Факт прийняття спадщини після смерті матері відповідач не оспорює , та підтвердила , що [PERSON] дійсно проживала разом із матір`ю на день смерті. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача , допитавши свідків, дослідивши письмові докази, матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено , що згідно свідоцтва про право власності на житло , виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради 26.06.2007 року , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мають на праві спільної сумісної власності квартиру , яка розташована за адресою : [ADDRESS] . Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» від 17.02.2020 року , виданої [PERSON] , остання проживала у квартирі [ADDRESS] з моменту вселення в 1975 році і до теперішнього часу. Але відповідно до довідки з дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» вищезазначена довідка яка була видана [PERSON] від 17.02.2020 року вважається недійсною. Постановою державного нотаріуса четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 11.12.2019 року , [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спдщину на квартиру [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.1.2019 року зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , по 1 частці за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2020 року заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , залишено без розгляду , у зв`язку з тим що з заяви вбачався спір про право. Як вбачається з листа КП «Харківводоканал» , що станом на 01.04.2020 року заборгованість за адресою : [ADDRESS] становить 27906,75 грн. , з листа КП «Жилкомсервіс» , вбачається , що станом на 15.04.2020 року заборгованість за послуги з утримання будинків , споруд та прибудинкових територій за адресою : [ADDRESS] становить 18304,29 грн. , заборгованість за вивезення побутових відходів станом на 01.09.2019 року складає 3924,98 грн. , згідно листа КП «ХТМ» станом на 01.03.2020 року заборгованість складає 55523,29 грн. , яка утворилась з 01.08.2001 року по 29.02.2020 року , згідно довідки ТОВ «Харківгаз збут» , станом на 01.03.2020 року заборгованість за природний газ за адресою : [ADDRESS] становить 8127,43 грн. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив , що з родиною які є сторонами по справі знайомий з 1968 року. [PERSON] мешкала з 1975 року в [ADDRESS] , разом з батькам. Потім народилось два її брата. У квартирі батьки жили в одній кімнаті , в іншій жила [PERSON] з двома дітьми , а в третій кімнаті , жив брат [PERSON] з сім`єю. Коли батько позивача помер , [PERSON] жила разом з ними, але була виписана. Коли [PERSON] одружилась , то вона разом з чоловіком жили у її батьків. Вона в загалі не виїзджала з квартири. Свідок часто бував в квартирі , три - чотири рази на місяць , [PERSON] швачка , і свідок звертався до неї. Те , що [PERSON] доглядала за матір`ю , свідку відомо лише зі слів самої [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що з родиною він знайомий з 1975 року , оскільки з позивачем вони сусіди. Коли помер батько [PERSON] , вона проживала у квартирі з трьома дітьми. Вона одружилась та переїхала у гуртожиток, у 2001 році батько забрав позивача з дітьми , оскільки чоловік її бив. Свідок часто буває у родині , на свята , дні народження, заходила у гості як до позивача , та і до її батьків. Дні народження святкували в кімнаті батьків. У позивача з батьками був спільний бюджет , холодильник був спільний. У матері був окремий холодильник в її кімнаті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що з [PERSON] він знайомий з 1997-1998 року , з її батьками пізніше. Відмічали свята , новий рік , святковий стіл ставили в кімнаті батьків , оскільки там було білше місця. [PERSON] переїхала к батькам в 2001-2002 році. У [PERSON] свій холодильник , у батьків був свій. Згідно ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 та 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~№ 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Постановою Державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 11.12.2019 року , [PERSON] , відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . З постанови Державного нотаріуса , вбачається , що дванадцятою Харківською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 160/2018 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа № 975/2017 , які на день сметрі були зареєстровані у спірній квартирі. На адресу [PERSON] нотаріусом було надіслано лист від 23.03.2018 року , про те , що вона пропустила строк для прийняття спадщини , але має право звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. [PERSON] звернулась лише з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позовна вимога\~ [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є законною, та частково обґрунтованою, та такою, що підлягає частковому задовленю. Позивачем підтверджено належними доказами та поясненнями свідків , факт проживання з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того , представник відповідача [PERSON] [PERSON] , не заперечувала проти того факту , що [PERSON] проживала зі своєю матір`ю на день сметрі , та час відкриття спадщини. А тому , суд задовільняє позов [PERSON] в частині встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , яка померла [INFO] . В частині позовних вимог , щодо встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини після смерті батка [PERSON] , який помер [INFO] , суд вважає за доцільне застосувати строк позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ст.ст. 252-255 ЦК України для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків. Виходячи з норм ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 1270 ЦК України встановлені строки для прийняття спадщини, а саме для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч.3 , ч.5 ст. 267 ЦК України передбачено ,що позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так часом відкриття спадщини згідно вимог ч.2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. У судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було заявлено про застосування строку позовної давності , щодо визнання вимог позивача про встановлення факту постійного проживання її разом з батьком [PERSON] , та визнання у зв`язку з цим права власності на спадкове майно після його смерті. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а за захистом свого права позивач звернулась до суду за сплином 11 років. Поновити пропущений строк з поважних причин позивач не просить. Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач з таким позовом до суду не зверталася , хоча їй було роз`яснено , про це нотаріусом , та суд також роз`яснює позивачу її право звернутись з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Враховуючи , що сплинув строк позовної давності , про застосування якого заявлено стороною у справі і суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в частині встановлення факту постійного проживання разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи наведене , суд також відмовляє [PERSON] в задоволені позову в частині визнання права власності на спадщину у розмірі 1/28 частки у праві спільної власності на квартиру , яка залишилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Стосовно позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] суд дійшов наступних висновків. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. За ч.2\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.1\~ст. 1298 ЦК України\~Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом\~ст.392 ЦК України\~належним відповідачем є особа\~учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до\~ст.67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином , суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в частині визнання права власності на спадкове майно , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимога позивача про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] задоволена судом , чим поновлено право позивача на оформлення спадщини після смерті матері в нотаріальній конторі у встановлений законом спосіб. Крім того , в матеріалах справи не містяться докази того , що мати позивача [PERSON] , померла , і що [PERSON] є її донькою. За приписами ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд вважає передчасним звернення [PERSON] до суду з вимогою про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому в задоволені позову в цій частині суд відмовляє.

Outcome: partial