Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , що стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 100 грн. щомісячно на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття на ј частину заробітку (доходу) на утримання [PERSON] щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 травня 2010 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання спільного сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21 грудня 2012 року рішенням Кузнецовського міського суду по справі № 1711/1932/12 зменшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини з 1/4 частини заробітку (доходу) батька дитини на тверду грошову суму в розмірі 100 (сто) гривень, що підлягають щомісячному стягненню, починаючи з 29 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Кузнецовського міського суду від 21 грудня 2012 року не відповідає тому розміру, який є достатнім для забезпечення дитини та таким, що не відповідає принципам розумності, справедливості, законності. Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання власної дитини. Вказане рішення суду повністю покладає усі обов`язки щодо утримання дитини на позивача, що, у свою чергу, грубо порушує її права, адже виховувати і утримувати дитину зобов`язанні обоє батьків. Стверджує, що з 21 грудня 2012 року змінилось дуже багато життєвих обставин. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 19 березня 2021 року. 19 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 29 березня 2021року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, позов просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 травня 2010 року у справі № 2-471/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 19 квітня 2010 року, стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2012 року у справі № 1711/1932/12 зменшено розмір аліментів, які стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина: [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 травня 2010 року з 1/4 частини заробітку (доходу) батька дитини на тверду грошову суму в розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок, що підлягають щомісячному стягненню, починаючи з 29 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які визначенні рішенням Кузнецовського міського суду від 21 грудня 2012 року, для забезпечення потреб дитини. Враховуючи викладене вище та визнання відповідачем позову, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2012 року у справі № 1711/1932/12 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок, на стягнення аліментів в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved