Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.05.2020 до повноліття дитини; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - до [INFO] , починаючи стягнення з 13.05.2020. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 12.12.2019. Однак, вже з середини грудня 2019 року позивач з відповідачем проживають окремо. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання та утримання їхньої дитини не надає, в той час як матеріальне становище [PERSON] є вкрай скрутним, оскільки остання здійснює догляд за малолітньою дитиною та її дохід складається тільки з державної допомоги на дитину. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також прав та інтересів дитини. [PERSON] підтримала у судовому засіданні свої вимоги, просила задовольнити їх, посилаючись на обставини, зазначені в позові. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.12.2019 Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 28.02.2020, [PERSON] народився [INFO] у м. Харків Харківської області, Україна, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З довідок про реєстрацію місця проживання особи № 03-09055-2020 від 19.02.2020 та № 01-04106-2020 від 28.04.2020 вбачається, що дитина зареєстрована разом з позивачем (а.с. 8, 9). Наразі сторони проживають окремо. [PERSON] в добровільному порядку коштів на утримання дружини та утримання їхньої дитини не надає, в той час як матеріальне становище [PERSON] є скрутним, остання не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною самостійно та її дохід складається тільки з державної допомоги на дитину. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, той факт, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача, та відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини, а також дружини не надає, доказуванню не підлягає. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 889,50 грн, а з 1 липня - 929,50 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач позов визнав у повному обсязі, що підтверджується його письмовою заявою. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище відповідача і дитини, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, 13.05.2020, до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Окрім того, відповідно до статті 84 СК України, яка передбачає право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно з ч. 2 зазначеної статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили, проте, у судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дружину і також визнав позов в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Беручи до уваги, що відповідач позов визнав у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову - 13.05.2020, та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років - [INFO] . Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved