Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона і відповідач проживали спільно без реєстрації шлюбу з січня 2016 року по січень 2018 року, є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, дитина повністю перебуває на її утриманні. Зважаючи на постійне підвищення цін на продукти харчування, товари першої необхідності, комунальні послуги, їй важко самостійно забезпечувати потреби дитини. Крім того вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання. Вказує, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дитину за станом свого здоров'я, крім того інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням розгляд справу за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в підготовче судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (аркуш справи 5). Дитина проживає разом з позивачем (аркуш справи 8-9). Відповідач є працездатним, має нерегулярний дохід, крім спільних з позивачем дітей, інших утриманців немає. Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини: відповідач є працездатним, офіційно не працює, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає. Крім того, суд враховує, що у відповідності до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що відповідач позов визнав (аркуш справи 49). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позовних вимог відповідачам є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»; від 07 грудня 2017 року № 2246-19, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 грудня 2018 року (на момент розгляду справи) для дітей віком дітей віком до 6 років - 1626 гривень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем і визнаний відповідачем розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно відповідає вимогам закону щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому з відповідача слід стягувати аліменти у визначеному розмірі, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, який позивач повинен був би сплатити при поданні позову, тобто 352, 40 гривень. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved