Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] який належить їй на підставі договору-дарування від 15.04.1968 року. На початку осені 2009 року син позивача [PERSON] став проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] Зі згоди позивача відповідач вселилася в належний позивачу будинок разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], та згодом зареєструвалися в ньому. В березні 2010 року [PERSON] залишила сина позивача та разом зі своїм сином повернулась до м. Коростень, де проживала раніше. В зазначеному будинку з того часу вона не проживає та будь-яких речей, які належать їй та її сину, в будинку немає. Реєстрація відповідача та її сина в належному позивачу будинку порушує права позивача, як власника будинку. На неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації відповідач відмовляється, в зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. В позовній заяві зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно (20.11.2014 року та 08.12.2014 року) не з'явилась без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи думку та позицію позивача, викладену у поданій нею до суду письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.1984 року (а.с. 5)) [PERSON], [INFO], є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору дарування, серія та номер 301, виданого 15.04.1968 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим 10.10.2014 року (а.с. 6), довідки № 829, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 23.09.2014 року (а.с. 7). З довідки № 963, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 05.09.2014 року, вбачається, що відповідач [PERSON] (згідно позовної заяви - бувша співмешканка сина позивача [PERSON].) та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] проте там не проживають з 2010 року (а.с. 8). Згідно позовної заяви, реєстрація відповідача та її сина в належному позивачу будинку порушує права позивача, як власника будинку. Крім того, той факт, що відповідач [PERSON] зі своїм сином [PERSON] фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] та речей, які належать їй та її сину, в будинку немає, підтверджується також Актом, складеним комісією виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в складі: заступника голови селищної ради [PERSON], секретаря селищної ради [PERSON] та юриста [PERSON]. 05.09.2014 року (а.с. 9). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], в будинку [ADDRESS] не проживають з 2010 року, однак залишаються бути зареєстрованими за даною адресою. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Будь-яких обставин, передбачених вищевказаними нормами Закону, по справі не встановлено. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного позов підлягає до задоволення та відповідача слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку. Крім того, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд вважає судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved