Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1'000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до повноліття дочки та коштів на її, тобто позивачки, утримання у твердій грошовій в розмірі по 700 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення трьохрічного віку дочкою, покликаючись на те, що у шлюбі з відповідачем в них народилась вказана дитина. [PERSON] ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання її та доньки. Зауважила, що на даний момент доглядає дитину, а [PERSON] коштів на їх утримання не надає. Саме тому і просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилась, забезпечивши явку свого представника - адвоката [PERSON], яка вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позов визнає частково, а саме: готовий сплачувати аліменти на утримання доньки в мінімальному розмірі. Що стосується аліментів на утримання дружини, то проти задоволення даних вимог заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 13 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 13 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 13 лютого 2010 року було зроблено відповідний актовий запис № 166. У даному шлюбі в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 04 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що 04 січня 2012 року було складено відповідний актовий запис № 08. Позивачка проживає спільно з дочкою та повністю її утримує. Відповідач не надає коштів на утримання ні дитини ні її матері. Ці обставини визнані сторонами та, в силу ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягають. Окрім довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму виплачених доходів та утримання податків, з якої вбачається, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, документів, за допомогою яких можна було б охарактеризувати матеріальне становище позивачки та відповідача суду надано не було. Незважаючи на це, відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і таке право вона має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України). За таких обставин, суд вважає, що малолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов'язаний їй її надати. Також суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, як мати, що проживає з дитиною і відповідач має зобов'язаний їй її надати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме: те, що суду не надано відомостей того, що відповідач за своїм станом здоров'я і матеріальним становищем не може виконувати обов'язки по утриманню дитини та дружини; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, дочки, сина, а також те, що у нього непрацездатна мати та інші обставини, що мають істотне значення. В порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідач, не довів обставин за яких він просить відмовити в задоволенні вимог позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання, тому вони судом відкинуті. З аналогічних підстав суд не бере до уваги і його посилань на мінімальний розмір аліментів, які слід стягувати на утримання доньки. Таким чином суд, враховуючи фінансові потреби дитини і дружини, зваживши на пасивну позицію позивачки при доведенні розміру аліментів, які слід стягувати на її утримання та забезпечення дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає, що із відповідача в користь позивачки слід стягнути на утримання малолітньої дитини аліменти, у твердій грошовій сумі, що складає 600 грн. щомісячно, починаючи з 20 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також слід стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на її утримання у твердій грошовій сумі, що складає по 350 грн., щомісячно, до досягнення трьохрічного віку дитиною, починаючи з 20 серпня 2014 року до [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. В силу ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір в доход держави.

Outcome: partial