Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Нововодолазького\~районного суду\~Харківської області\~з позовною\~заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , 30\~липня 2016\~року Нововодолазьким\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального \~управління юстиції\~у Харківській області, актовий запис № 64. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначила,\~що з\~30\~липня 2016\~року вона\~з [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя у них з відповідачем не склалося через постійні сварки та непорозуміння. З початку 2020 року подружжя припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, мешкають окремо. Будь яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе. [PERSON] вважає, що шлюб не може бути збережений і підлягає розірванню, через те, що вони з чоловіком мають різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, виховання дитини. Ухвалою від\~04\~лютого 2020\~року прийнято\~позовну заяву\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Позивач, [PERSON] , у підготовче засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, позивач надала заяву, зареєстровану за вхідним номером 1071/19-вх від 24 лютого 2020 року, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, просила слухати справу за її відсутності. Також позивач просила строк на примирення не надавати, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач, [PERSON] , у підготовче судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального законодавства України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач через канцелярію суду надав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 1070/20 вх. від 24 лютого 2020 року, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, строк на примирення просив не надавати та розгляд справи провести за його відсутності. Положеннями частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Нововодолазьким районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській областізроблено відповідний актовий запис за № 64 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Нововодолазьким \~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~ стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області30 грудня 2016 року. Судом було\~встановлено,\~що подружжя\~сімейно \~шлюбні відносини\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведуть,\~кожен живе\~самостійним життям.\~На поступки\~примирення сторони\~не згодні, надали суду заяви, відповідно до яких наполягали на розірванні шлюбу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, враховуючи заяви учасників про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу бажає змінити своє прізвище на дошлюбне [PERSON] . Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального\~кодексу України). Згідно позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] не ставить питання щодо стягнення з відповідача понесених нею витрат по сплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. З огляду на вищевикладене суд вважає за можливе понесені судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved