Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 84\~000 грн., однак у встановлений домовленістю строк гроші не повернула. У звязку з чим позивач звернулась до суду. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. В вересні 2017 року до [PERSON] звернулась [PERSON] з проханням позичити їй грошові кошти на лікування сина. Позивач погодилась та передала відповідачці кошти у розмірі 84\~000 грн., про що відповідачка склала розписку, яку оформили в простій письмовій формі. Так, відповідно до договору займу, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] ([NUMBER], виданий Марїнським РВ УМВС України в Донецькій області 05.05.2003 року), взяла в борг у [PERSON] (паспорт ВЕ731547, виданий Марїнським РВ УМВС України в Донецькій області 14.03.2018 року), грошові кошти у розмірі 84\~000 грн. строком до 01.06.2018 року. Зобовязується повернути їх повністю однією сумою у вказану дату. В якості гарантії повернення грошових коштів передала в заставу своє майно, яке знаходиться в с. Єлизаветівка Марїнського району, а саме дві земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 1) державний акт серія ІІ-ДН № 078320 від 22.08.2002 року: площею 3,04 га. кадастровий номер 1423382500:04:000:3251; площею 0,05 га., кадастровий номер 1423382500:04:000:3252; площею 0,04 га., кадастровий номер 1423382500:04:000:3253; площею 0,04 га., кадастровий номер 1423382500:04:000:3254; 2) державний акт серія ІІ-ДН № 078318 від 22.08.2002 року: площею 3,04 га., кадастровий номер 1423382500:04:000:2327; площею 0,05 га., кадастровий номер 1423382500:04:000:2328, площею 0,04 га. 1423382500:04:000:2329, площею 0, 04 га. 1423382500:04:000:2330. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав розписку, складену відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк та договір позики із заставним забезпеченням, укладений між сторонами, відповідно до якого відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк. Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строки повернення грошей про що склали відповідну розписку та договір, зазначене підтверджує факти укладення договорів позики між ними та їх умови. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, які мають виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договорів та вимог ЦК України. Як вбачається з пояснень позивача у визначений в розписці та договорі строк відповідач позику в повному обсязі не повернув, свої зобовязання не виконав. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини другої статті 530\~ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved