Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в після уточнення вимог просить визнати незаконним та скасувати наказ № 01-10/85 від 21.08.2015 року «Про звільнення з роботи» [PERSON] з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер»; поновити [PERSON] на посаді старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер»; стягнути з Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.08.2015 року до дня поновлення на роботі. При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з 29.02.2008 року обіймала посаду старшого інспектора відділу кадрів КУ «Міський шкіро-венерологічний диспансер». Наказом № 01-10/85 від 21.08.2015 року [PERSON] звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року. Позивач вважає, формулювання підстав її звільнення не відповідає дійсним обставинам справи, а тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та її представник по довіреності [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача по довіреності Пеньковський В.Б. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що наказ № 01-10/85 від 21.08.2015 року, яким [PERSON] звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року виданий на підставі рапорту, акту перевірки відпрацювання робочого часу, пояснювальної записки [PERSON] та відсутності виправдовувального документа та відповідає дійсності. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача особисто, представників сторін, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], знаходить позов [PERSON] необґрунтованим, не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] з 29.02.2008 року обіймала посаду старшого інспектора відділу кадрів КУ «Міський шкіро-венерологічний диспансер». Наказом № 01-10/85 від 21.08.2015 року [PERSON] звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року. Підставами зазначеного наказу є рапорт, акт перевірки відпрацювання робочого часу, пояснювальна записка [PERSON] та відсутності виправдовувального документа. Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції старшого інспектора з кадрів по веденню військового обліку військовозобов'язаних, призовників та бронювання військовозобов'язаних, робоче місце [PERSON] знаходиться в м. Одесі, пров. В.Інбер, 6. Однак, 19.08.2015 року позивач за вказаним робочим місцем була відсутня. Посилання [PERSON] на те, що в цей день вона перебувала в бухгалтерії, де вирішувала виробничі питання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому, наявність [PERSON] 19.08.2015 року в бухгалтерії не підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні. Відповідно положень п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний за ініціативою власника у разі прогулу робітника, тобто відсутності робітника на робочому місці протягом робочого дня більше трьох годин. Судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин була відсутня на робочому місці по пров. В.Інбер, 6 протягом більше ніж три години, а саме з 09.00 до 16.00 годин. Таким чином, суд робить висновок, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed