Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину 36530,00 грн., або мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину 3653,00 грн., або мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше 1826 грн. 50 коп., з подальшим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням щорічної індексації відповідно до закону, а також стягнути аліменти за минулий час. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дітей. Так, від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народились спільні діти: донька [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя позивача та відповідача не склалось, шлюб був розірваний, після чого відповідач не забезпечує своїх дітей матеріально. Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена звернутись із відповідним позовом до суду. В судове засідання позивач з`явилась, просила задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину щомісячно та стягнути аліменти за минулий час. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2020 року проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Третя особа у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву, в якій просила суд ухвалити рішення на власний розсуд та без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01.06.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Крім того, згідно рішення Світловодського міськрайсуду Кіровоградської області від 07.07.2006 року, яке набрало законної сили 18.07.2006 року, вбачається, що у сторін є ще дві неповнолітні дитини, на яких з відповідача стягуються аліменти. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 5 ЦПК України, \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи, що висунуті позивачем вимоги викликають протиріччя у способі захисту прав та передбачають альтернативу у виконанні такого рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги саме в частині стягнення аліментів у частковому співвідношенні до доходу (заробітку) відповідача. Також,\~визначаючи розмір\~аліментів,\~суд врахував\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дітей\~та платника\~аліментів,\~наявність даних\~про перебування\~на утриманні\~у платника\~аліментів ще\~двох неповнолітніх\~дітей,\~та дійшов\~висновку про\~часткове задоволення\~позову та\~стягнення з\~відповідача аліментів\~на утримання\~дітей в\~розмірі 1/3\~заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Згідно з ч.1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частина 2 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Беручи до уваги, що в судовому засіданні позивачка повідомила суд про те, що не вживала відповідні заходи для одержання аліментів від відповідача та той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б свідчили про це, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог в цій частині. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial