Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно до складу якого входить земельна частка (пай) на території Оленівської сільської ради Вінницького, розміром 2,1550 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. Інших спадкоємців немає. Спадщину вона прийняла, вступивши у визначений законом строк у володіння спадковим майном. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно позивач не має можливості, оскільки на нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, виданого на ім'я спадкодавиці. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті матері на вищевказане спадкове майно. В судове засідання учасники справи не з'явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Штурма М.О. в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Олександрівка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло також право на земельну частку (пай) розміром 2,1550 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 232 від 10.04.1997 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свої матері [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження (7). [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняла належним чином, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вступила у володіння спадковим майном, що підтверджується ксерокопією виписки з будинкової книги виконавчого комітету Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 8-9); ксерокопіями довідок № 114 та № 115, виданих виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.02.2018 року (а.с. 10, 11). Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну частку (пай) позивач [PERSON] в нотаріальній конторі не має можливості у зв'язку зі втратою оригіналу правовстановлюючого документу на це майно, виданого на ім'я [PERSON], що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 687/02-31 від 17.04.2018 року (а.с. 15). Той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 232 від 10.04.1997 року, який було видано на ім'я [PERSON] було втрачено, підтверджується друкованим оголошенням в газеті про його втрату (а.с. 14). Той факт, що [PERSON] дійсно при житті належало право на земельну частку (пай) розміром 2,1550 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 232 від 10.04.1997 року, підтверджується ксерокопією довідки Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.20-72/105-18 від 03.04.2018 року (а.с. 12) та ксерокопією викопіювання з плану землекористування Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 13). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, акрів судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, а тому суд вважає понесені позивачем судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved