Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них з відповідачем не склалося і рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.10.2018 року шлюб між ними були розірвано. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні та утриманні, чим ставить її в скрутне становище. Відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має. Так як, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до її повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, у тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, не скористався своїми правами, не надав до суду відзив проти позову та докази по справі, а тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №584. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого батьками дитини зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.10.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 12). Згідно Акту умов проживання та виховання дітей в сім`ї від 06.12.2018 року, складеного комісією у складі спеціаліста сектору з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації - Боряк С.М. , соціолога ДУ «Вишгородський районний центр опіки дитини» Задорожньої Г .І., вбачається, що дитина [PERSON] проживає з матір`ю, яка належно виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У зв`язку із тим, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, добровільно матеріальну допомогу не надає, суд вважає, що з нього можуть бути стягнути аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768, 40 гривень. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved