Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], в якому зареєстрованим є також відповідач [PERSON], який протягом декількох років відсутній по місцю реєстрації, що порушує права позивача, як власника вказаного майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] вимоги в повному обсязі, дала пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про допит в судовому засіданні свідків, яке судом задоволено. Інших клопотань під час судового провадження сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Надана суду копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформована станом на 9 жовтня 2018 року, доводить, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] : форма власності приватна, частка у власності ціла. Право власності на вказане будинковолодіння виникло у позивача на підставі свідоцтва про право власності від 30 липня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Сарненської міської ради. Відповідно до довідки №02/16-1988 від 14 листопада 2018 року, наданої на запит Сарненського районного суду Сарненською міською радою Рівненської області - [PERSON] дійсно зареєстрований [ADDRESS], що додатково доводиться копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що є соціальним працівником, внаслідок чого близько шести років співпрацює із [PERSON], яку відвідує кілька разів на тиждень. Свідок підтвердила, що протягом вказаного періоду часу вона жодного разу в помешканні позивача не зустрічала відповідача [PERSON], а зі слів [PERSON] дізналась, що він залишив своє місце проживання багато років тому і не з'являється до неї. Вказані обставини підтвердила в суді свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача. Свідок пояснила, що її сусідка є інвалідом, через що потребує допомоги. [PERSON] підтвердила, що спілкується із [PERSON] майже щодня, відвідує останню. Однак, протягом останніх 10 років, відповідач у помешканні останньої не проживає і не з'являється. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі сторонньої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved