Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про вселення, в якій зазначила, що вона тимчасово проживає в [INFO] (колишня Чекістів) м. Лисичанська, яка належала їй з 2002 року на праві приватної власності, а з 2009 року вона користується сервітутним правом на квартиру. Вищезазначена квартира належить по 1/2 частині в праві загальної часткової власності її дітям [PERSON], [PERSON]. Вона зі згоди доньки [PERSON] уклала договір найму з [PERSON], переселенкою з м. Луганська і цей договір не був скасований. Відповідно до п. 3.2.3. вищезазначеного договору найму передбачений обовязок наймача провести ремонт її житла, бо вона не в змозі провести його своїми силами, відновити пошкоджену квартиру, а відповідач відмовляється забезпечити належний стан її житла. Відповідач вже намагався виселити сімю наймача відповідно до рішення суду від 01.04.2015р. в справі № 2/415/70/15, але рішення суду було скасовано рішенням апеляційного суду Луганської області від 14.12.2015р. На підставі викладеного і після збільшення позовних вимог, просила суд: 1) вселити в квартиру [ADDRESS] (колишня Чекістів) в м. Лисичанську Луганської області [PERSON] з двома малолітніми дітьми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]; 2) прийняти рішення, яким скасувати виконавчий лист № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц та 3) зобовязати відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління скасувати виконавче провадження за виконавчим листом № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що захищає права та інтереси позивача [PERSON], а не [PERSON]. Вважає, що відповідач [PERSON] порушив договір найму, який позивач уклала із [PERSON], чим порушив права позивача [PERSON]. [PERSON] разом із дітьми проживає в м. Луганську. Стосовно вимог щодо скасування виконавчого листа, пояснив, що якщо не існує рішення суду щодо виселення, так як воно було скасоване, то і виконавчого листа не повинно бути. Просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Вважа, що він не порушує ніяким чином права [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив суду, що рішення про виселення [PERSON] скасовано рішенням Апеляційного суду Луганської області від 14.12.2015р., яке набрало чинності ті ніким не оскаржувалось, тому їх не виселено, і додаткового рішення суду в цій ситуації не потрібно. Крім того, [PERSON] не зверталась до суду із позов про захист її порушених прав та інтересів та не зверталася до [PERSON] за правовою допомогою. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч. 1 ст. 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Отже, суд має зясувати за захистом яких саме прав позивач звернувся до суду, чи має позивач таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. З позовної заяви вбачається, що до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про вселення [PERSON] з двома малолітніми дітьми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає, що порушено договір найму спірної квартири, який вона уклала користуючись своїми правами за житловим сервітутом із [PERSON] з двома малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], та бажає вселити їх, щоб вони проживали в ній. У звязку з чим, позивач у зазначеній позовній заяві просить суд: 1) вселити в квартиру [ADDRESS] (колишня Чекістів) в м. Лисичанську Луганської області [PERSON] з двома малолітніми дітьми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]; 2) прийняти рішення, яким скасувати виконавчий лист № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц та 3) зобовязати відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління скасувати виконавче провадження за виконавчим листом № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором дарування квартири від 11.06.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 3-1289, [PERSON] зобовязується передати безоплатно у власність [PERSON] однокімнатну квартиру № 11 у житловому будинку № 18 по вул. Чекістів м. Лисичанська Луганської області. Згідно з витягом з державного реєстру правочинів № 7382918 від 11.06.2009 р., договір дарування зареєстровано за № 3481924. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації № 23145342 від 26.06.2009 р., квартира за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за власником [PERSON] на підставі договору дарування за реєстром № 3-1289 від 11.06.2009р. на праві приватної власності, номер запису 282а, в книзі 17. Згідно з довідкою № 2478/10-02 від 29.03.2016р., наданою Відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, [PERSON], [INFO] мати, зареєстрована у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS]. З викладеного, суд доходить висновку, що власником спірної квартири за адресою: [ADDRESS], є відповідач [PERSON], а позивач [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі. В позовній заяві позивач [PERSON] та в судовому засіданні представник позивача [PERSON] посилаються на те, що відповідач [PERSON] порушив договір найму, який позивач уклала із [PERSON], чим порушив права позивача [PERSON]. Так, згідно з договором про найм квартири від 01.09.2014р., [PERSON] передала в користування [PERSON] із родиною [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON] мати, квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1. договору найму договір вступає в силу з 01.09.2014р. і діє до 01.08.2015р. Відповідно до п. 3.2.3 договору найму наймач зобовязаний провести за власний рахунок ремонт житлового приміщення. Відповідно до п. 3.2.9. договору найму сторони прийшли до згоди, щодо зобовязань підтримувати житлове приміщення в належному стані, проводити за свій рахунок поточний ремонт і нести витрати за утримання житлового приміщення, покладається на наймача. Згідно з рішенням Апеляційного суду Луганської області від 14.12.2015р. у справі № 415/3714/14-ц, провадження 22ц/782/795/16, у жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01 квітня 215 року заявлені вимоги [PERSON] задоволено та виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]. Згідно з рішенням Апеляційного суду Луганської області від 14.12.2015р. у справі № 415/3714/14-ц, провадження 22ц/782/795/16, що набрало законної сили та ніким не оскаржувалось, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, а заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.04.2015 р. скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні заявленим вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. На підставі викладеного та зі змісту рішення Апеляційного суду Луганської області від 14.12.2015р., суд доходить висновку, що особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є такими, що не виселені і мають право і надалі проживати у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], а отже їх права як наймачів спірного житла не порушені та не підлягають захисту шляхом подання позовної заяви про їх вселення в спірну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, слід зауважити, що право на звернення до суду з позовом про вселення в спірне житло за адресою: [ADDRESS], належить саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як користувачам на підставі договору найму і ніяким чином не позивачу [PERSON], адже шляхом виселення з займаного спірного житла будуть порушуватися права зазначених осіб на право користування спірним житлом, а не право [PERSON] на укладення договору найму. Водночас, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не уповноважували ані [PERSON], ані її представника [PERSON] на захист їх прав та інтересів. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що право [PERSON] на укладення договору (шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) не порушено, окрім того, обраний спосіб захисту права [PERSON] на укладення договору найму шляхом вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є неналежним, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині вселення в квартиру [ADDRESS] (колишня Чекістів) в м. Лисичанську Луганської області [PERSON] з двома малолітніми дітьми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині прийняття судом рішення, яким скасувати виконавчий лист № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц, та зобовязати відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління скасувати виконавче провадження за виконавчим листом № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц, слід зазначити наступне. Так, позивач просить суд скасувати виконавчий лист № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданий на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц та зобовязати відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління скасувати виконавче провадження за виконавчим листом № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц, однак позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду ані копії виконавчого листа № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., ані виданого на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц та не надано належних та допустимих доказів щодо відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого листа № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданого на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц. Окрім цього, вимоги в частині прийняття судом рішення, яким позивач просить скасувати виконавчий лист № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц та зобовязати відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління скасувати виконавче провадження за виконавчим листом № 2/415/70/15 від 25.05.2015р., виданим на підставі заочного рішення від 01.04.2015 р. № 415/3714/14-ц не є належним способом захисту права на укладення договору найму [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, оскільки не були підтверджені допустимими і належними письмовими доказами, та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про вселення не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed