Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та [PERSON] було укладено шлюб 20.10.2015 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції в м. Києві, актовий запис - 1880. Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, довіри. Подружні відносини між сторонами припинені, сім'я на даний час носить формальний характер і її збереження не відповідає інтересам сторін. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання під час проведення підготовчого засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду направив заяву про визнання позову, в якій зазначено, що відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить справу розглянути без його участі. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем визнано заявлені вимоги, суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.10.2015 року було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції в м. Києві, про що зроблено актовий запис - 1880. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 271. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, вести спільне господарство. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved