Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], вселенні її в квартиру разом з малолітньою дитиною, зобов»язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні квартирою, надати ключі від квартири. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила усунути перешкоди у користуванні квартирою та вселити її в квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що з 1999 року проживала разом з [PERSON] однією сім»ю, а 5 квітня 2002 року зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2000 року проживала з сім»ю в спірній квартирі, а з 2003 року - в будинку [ADDRESS]. З 2006 року разом з чоловіком [PERSON] та дитиною переїхали в квартиру [ADDRESS]. За час сумісного проживання за сумісні грошові кошти робили поточні ремонти в квартирі, сплачували комунальні платежі, разом вели господарство. З 2006 року проживає в квартирі, інші житлові приміщення у неї відсутні. Місце її проживання зареєстроване в [ADDRESS]. Ніякого відношення та доступу до зазначеного будинку [ADDRESS] вона не має, оскільки в 2007 році її чоловік продав будинок і в ньому на теперішній час проживають інші люди. Шлюбні відносини між ними зіпсувалися, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В грудні 2013 року її разом з дитиною вигнав з квартири, змінив замки на дверях квартири. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, повідомлявся про розгляд справи. Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Третя особа: КП «Жилкомсервіс» не з»явились у судове засідання, повідомлялись про розгляд справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача [PERSON] та третіх осіб. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 5 квітня 2002 року в Хрестищенській селищній раді Красноградського району, Харківської області. Від шлюбу подружжя мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу подружжя Малина придбали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 квітня 2003 року посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] Згідно довідки, виданою Хрестищенською сільською радою Красноградського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 9 липня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що з 1999 року вона проживала разом з відповідачем [PERSON] однією сім»єю. Шлюб був зареєстрований в 2002 році. Мають сумісну дитину [INFO]. В 2003 році разом з чоловіком придбали будинок в [ADDRESS], в якому проживали до 2006 року. В червні 2006 року переїхали до м. Харкова, поселились в квартирі [ADDRESS]. В зазначеній квартирі був зареєстрований її чоловік. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не заперечували проти її вселення та проживання в квартирі. В квартирі вона проживала постійно, все її майно та майно яке було придбане разом з чоловіком знаходиться в спірній квартирі. Будинок в с. Хрестище в 2007 року був проданий. В грудні 2013 року [PERSON] вигнав її з дитиною з квартири, поміняв замки, оскільки зрадив їй з іншою жінкою та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вона має реєстрацію в будинку в с. Хрестище, але з 2006 року в будинку не проживає, там відсутнє її майно. Вважає постійним місцем її проживання спірну квартиру, в якій знаходиться майно придбане в шлюбі з відповідачем [PERSON], особисті її речі. В квартирі вона не зареєстрована. Відповідач [PERSON] позов не визнав з тих підстав, що позивач добровільно пішла з квартири, забрала майно і він змінив замки щоб вона не повернулась. Він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Не заперечує проти того, що з 2006 року позивач вселилась в квартиру, проти її вселення ніхто не заперечував. Також не заперечує проти того, що разом з позивачем вони робили ремонт в квартирі, проводили сплату комунальних послуг, все майно придбане сумісно також знаходилось в цій квартирі. Оскільки сімейно-шлюбні відносини припинені він не бажає щоб дружина та дитина проживали в квартирі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив про те, що дійсно з 2006 року позивач, дружина його сина [PERSON], з його згоди вселилась в квартиру і проживала постійно. Він не постійно проживає в квартирі, так як проживає у жінки, з якою шлюб не зареєстрований. Але на даний час має бажання повернутися до своєї квартири, а з невісткою у нього склалися не дружні відносини. З пояснень свідка [PERSON], допитаної у судовому засідання, вбачається, що з [PERSON] вона працює разом. Декілька разів приходила до неї додому за адресою: [ADDRESS]. В квартирі знаходилось майно, зі слів позивача їй відомо, що разом з чоловіком [PERSON] вони ведуть сумісне господарство, купили за сумісні кошти меблі, побутову техніку. В кінці 2013 року дізналась, що чоловік позивачки став влаштовувати постійні сварки, вигнав її з дому. Свідок [PERSON], подруга позивача пояснила про те, що з 2006 року [PERSON] постійно проживала в квартирі свого чоловіка в м. Харкові. Вони разом робили в квартирі ремонт, платили за комунальні послуги, оскільки у них був єдиний бюджет. Все майно сумісно придбане та особисте знаходиться в цій квартирі. В 2013 році відносини між [PERSON] та [PERSON] зіпсувались, чоловік її вигнав з дитиною з квартири і вона змушена знімати житло. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що його дружина [PERSON] не має іншого житла, що постійно проживала в квартирі [ADDRESS], що в 2007 році він дійсно продав будинок [ADDRESS] і отримав гроші. У відповідності з роз»ясненнями, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року ( з наступними змінами та доповненнями) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача (власника), суд повинен з»ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім»ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз»яснив Пленум Верхового Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки саме по собі не має бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім»ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином, встановлено, що [PERSON] вселилась в спірну квартиру у якості члена сім»ї [PERSON], її чоловіка, з його згоди, а також зі згоди відповідачів [PERSON], [PERSON] і постійно там мешкала. Відповідачі визнавали право користування жилим приміщенням в спірній квартирі [PERSON] Позивач просить усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення її разом з малолітньої дитиною в спірну квартиру. Відповідно до ч 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачами не доведено того, що позивач сама добровільно залишила квартиру. Відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що змінив замки з тим, щоб позивач не мала можливості користуватися квартирою, чим самим чинить перешкоду у користуванні жилим приміщенням. За змістом ст..64,ст.. 65 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Особи, які вселились в жиле приміщення як член сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved