Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів . Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що відповідно до рішення Хустського районного суду від 17 листопада 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилося троє дітей донька Максима [INFO], дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 6 березня 2017 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач лише частково сплачує аліменти , внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів , яка станом на 28 лютого 2018 року складає 22557 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 26 грудня 2016 року по 20 березня 2018 року становить 7587 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на наведені в позові обставини . Просить суд , постановити рішення , яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22557 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7587 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього пені, оскільки заборгованість по аліментах у нього виникла внаслідок того, що він відповідно до трудового договору отримує лише мінімальну заробітну плату. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості визнає. Суду ствердив, що дійсно станом на 28 лютого 2018 року у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 22557 грн., які він обовязково по мірі можливості виплатить. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Хустського районного суду від 6 березня 2017 року відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач лише частково сплачує аліменти , внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів , яка станом на 28 лютого 2018 року складає 22557 грн. Дана обставина підтверджена розрахунком заборгованості від 16 березня 2018 р. ( а.с.11) Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В свою чергу ст. 187 СК України визначає порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, тобто за його заявою, а не на підставі рішення суду. Таким чином ч. 3 ст. 194 СК України визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, а також те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, як є у цьому випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволення позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 № 6-1554цс16. В позовній заяві наявний розрахунок пені, який розрахований з урахуванням виплачених відповідачем сум протягом періоду з 26 .12.2016 року по 20.03.2018 року, з яким після перевірки погоджується суд, оскільки він відповідає вимогам закону. В судовому засіданні позивачем не подано жодного доказу та не доведено , що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а навпаки ствердив та визнав наявність заборгованості, яку зобовязався погасити . За наведених вище обставин , позовні вимоги позивача в частині стягнення пені є доведеними та обґрунтованими , а тому підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved