Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про оголошення особи померлою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , є її батьком, який постійно проживав в [ADDRESS] . Зазначає, що у зв`язку з частими поїздками за кордон в тому числі в Російську Федерацію вже більше 10 років [PERSON] не з`являється та будь-якого зв`язку з ним немає. Вказує на те, що оголошення батька померлим їй необхідно для оформлення спадкових прав. З врахуванням наведеного, на підставі ст. 46 ЦК України просить суд, постановити рішення про оголошення померлим [PERSON] [INFO] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2020 року відкрито окреме провадження у справі. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, додатково пояснила, що на даний час не може знайти батька, у власності якого є земельна ділянка, яку вона має намір переоформити. Вказувала, що батько жив окремо в с. Рованцях та вже бували випадки коли він пропадав. Просила суд заяву задовольнити. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, у ній наведеній, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі представника Боратинської сільської ради. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, заявниці оголошення батька померлим необхідно для оформлення прав на земельну ділянку у порядку спадкування. Судом встановлено, що [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.12.1998 року по 26.03.2010 року (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Як встановлено в судовому засіданні, заявник вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] , як на підставу для оголошення його померлим, не підтверджує свої доводи належними доказами, які б вказували на події, що призвели до смерті останнього. Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] часто їздив за кордон в тому числі в Росію на роботу. Вказували, що вже понад 10 років останнього за місцем його проживання не бачили. Однак, зазначені свідки не зазначили будь-яких обставин, що свідчать про істотну вірогідність смерті батька заявниці. Крім того, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про відсутність [PERSON] за адресою реєстрації з 2016 року (а.с.8), однак не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати його померлим, або припускати його загибель від певного нещасного випадку на території іншої держави, де [PERSON] працював та жив останнім часом. Сам факт відсутності у заявника відомостей про місце перебування [PERSON] , навіть протягом тривалого часу на думку суду, не може бути достатньою підставою для застосування приписів ч. 1 ст. 46 ЦК України та оголошення його померлим. Крім того, визнання особи померлою є крайньою мірою, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Таким чином, в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які давали б достатні підстави вважати [PERSON] померлим, або припускати його загибель від певного нещасного випадку. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed