Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Олександрійської міської ради, з позовними вимогами про: позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх (неповнолітніх) дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; визначення місця проживання дітей разом з матір'ю [PERSON]; стягнення з відповідача [PERSON] в примусовому порядку аліментів на її користь відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України. В ході судового розгляду позивач просила залишити без розгляду позовні вимоги щодо стягнення з відвідача аліментів та позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір'ю. Протокольними ухвалами суду під час розгляду справи клопотання позивача були задоволені та залишені без розгляду вимоги позивача в частині стягнення з відвідача аліментів та позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір'ю. Таким чином, судом розглядалась позовна вимога про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх (неповнолітніх) дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2010 року між сторонами було розірвано шлюб, від якого народилися [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Олександрійської міської ради, у судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на відсутність виконання батьківських обов'язків відповідачем по відношенню до своїх дітей. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис №39 від 26.01.2005 року (арк.с.9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.04.2007 року. (арк.с.10) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 04.11.2016 року та затвердженого директором СЗНЗ І-ІІ ст.. № 4, мати приділяє належну увагу вихованню синів, підтримує тісний зв'язок з класним керівником, батько проживає окремо, участі у вихованні синів не приймає. (арк.с.11) Згідно характеристик [PERSON] та [PERSON] СЗНЗ І-ІІ ступенів №4, затверджених директором СЗНЗ І-ІІ ступенів № 4 ім. М. Олефіренка, мати приділяє належну увагу вихованню синів, регулярно відвідує заклад, цікавиться життям класу. Протягом всього періоду навчання батько дітей навчальний заклад не відвідував. (арк.с. 12, 13) Згідно висновку органу опіки і піклування Олександрійської міської ради №229/9/10/3 від 19.06.2017 року, [PERSON] не виконує батьківські обов'язки, а саме не цікавиться життям та здоров'ям своїх дітей, не спілкується з ними, не допомагає матеріально, у зв'язку з чим комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] .за останні п'ять років не цікавився життям його дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, суд вважає встановленим факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Зі змісту ч. 4 ст. 174 ЦПК України, випливає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Враховуючи викладене, та беручи до уваги той факт, що визнання [PERSON] позову про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved