Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 11.06.2014 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2019 року розірваний. Вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 23.08.2019 року на утримання дітей з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач по справі не виконує покладених законом обов`язків батька, не цікавиться їх дітьми участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Відповідач не проживає разом з нею та дітьми з жовтня 2019 року, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Всі питання щодо виховання синів вирішуються нею особисто. Не виконання батьківських обов`язків з боку відповідача, говорить про його особисте ставлення до дітей. Він ніяким чином не піклується про синів, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, навчанням, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування незважаючи на те, що її місце проживання та місце проживання синів йому відоме. Діти проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно постанови Красноградського РВ ДВС СМУМЮ (м. Харків) заборгованість по аліментам станом на 01.09.2020 року становить 53451,53 грн. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Ухвалою Краснограградського районного суду Харківської області від 03.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощено позовного провадження. Від [PERSON] 15.03.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України надають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , та копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-6). Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2019 року шлюб між сторона розірваний, дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 7). Згідно судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 23.08.2019 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів (а.с. 8). Довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні Зорянської сільської ради Красноградського району Харківської області від 21.10.2020 року та Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї підтверджується, що діти проживають разом з матір`ю (а.с. 9, 10). Згідно характеристик на дітей, які видані закладами освіти, батько дітей заклади освіти не відвідував, не телефонував, синами не цікавився (а.с. 11-12). Відповідно до довідки Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 29.10.2020 року заборгованість по аліментам відповідача становить 54145,25 грн. (а.с. 15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації від 12.02.2021 року №01-58/216 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно синів, участі у вихованні, лікуванні та навчанні дітей не приймає, не турбується про здоров`я синів, фінансової допомоги для виховання та утримання дітей не надає, не виявляє у відношенні до дітей батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням дітей, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дітей батьком, свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням синів, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача прав по відношенню до його дітей, оскільки відповідач не займається вихованням дітей не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунувся від виховання та утримання синів. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так як відповідно до судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 23.08.2019 року з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання синів тому під час винесення рішення про позбавлення батьківських прав питання про стягнення аліментів не вирішується. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 30.12.2020 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved