Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказавши, що 20.03.2014 р. вона уклала з [PERSON] попередній договір авансу на суму 5000 грн. в рахунок покупки квартири останньої, яку вона повинна була придбати до 01.05.2014 р. Але з об'єктивних причин вона не змогла купити квартиру відповідачки, у зв'язку з чим попросила її повернути суму авансу. До теперішнього часу відповідачка не повернула їй 5000 грн., тому вона просить стягнути їх в судовому порядку, а також спричинену цим моральну шкоду в розмірі 500 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та додала, що гроші вона передавала особисто в руки відповідачки у неї вдома. Відповідачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав та пояснив, що [PERSON] дійсно отримувала віл [PERSON] 5000 грн., але в якості завдатку за продаж своєї квартири, яку та не змогла придбати. Тому згідно з умовами договору цей завдаток залишився у неї. Стягнення ж моральної шкоди за даними правовідносинами не передбачено законом. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно попередньому договору авансу від 20.03.2014 р. [PERSON] передала [PERSON] 5000 грн. в рахунок оплати квартири [ADDRESS], яку вона мала намір придбати в строк до 01.05.2014 р. Факт передачі от отримання саме суми в розмірі 5000 грн. сторонами не оспорюється, а тому додатковому доказуванню не підлягає. Про те, що передана попередньо позивачкою відповідачці сума 5000 грн. є авансом, сторони безпосередньо зазначили в попередньому договорі від 20 березня 2014 року. При цьому законом не передбачено, що якщо аванс був переданий і зобов'язання не виконано, то він залишається у сторони, яка його отримала. Зазначена умова попереднього договору (п.7.1) суперечить вимогам законодавства. Згідно із ч.ч.1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладені не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 5000 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Вищезазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 р. по справі №6-176цс12, в силу ст.3607 ЦПК України є обов'язковою. Разом є тим вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами в даному випадку виникли договірні зобов'язання, які не передбачають компенсацію такої шкоди. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору за задоволенні майнові вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial