Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В заяві позивачка [PERSON] зазначила що проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], відносно якого батьківство відповідача встановлено у визначеному законом порядку. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час фактичне місце проживання відповідача їй невідоме, жодних контактів з ним вона не підтримує. Для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини необхідна згода батька. Оскільки, за останньою відомою їй адресою відповідач не проживає, контактні телефони змінив, вийти з ним на зв'язок вона не має можливості, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові поїздки за межі України без згоди та супроводу батька до наступних країн: Турецька Республіка, Арабська Республіка Єгипет, Об'єднані Арабські Емірати, Грецької Республіки, Словацької Республіки, Королівства Іспанії, Республіки Австрія, Республіки Албанії, Кіпр, Королівство Таїланд, Республіка Шрі-Ланка, Республіка Чорногорія Республіка Хорватія, Республіка Болгарія, Тенерифе, Йорданське Королівство, Ізраїль, протягом одного року з дня набрання рішення суду законної сили. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті Вінницького міського суду Вінницької області. Відповідно до ст.. 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. В 2017 році позивач [PERSON] зверталась з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей ВМР про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, рішення було задоволено, судом було надано дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові поїздки за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], протягом одного року з дня набрання рішення суду законної сили до наступних країн: Турецька Республіка, Арабська Республіка Єгипет, Об'єднані Арабські Емірати, Грецької Республіки, Словацької Республіки, Королівства Іспанії, Республіки Австрія, Республіки Албанії. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2017р. встановлено, від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.11.2005р. батьком [PERSON] [INFO], є [PERSON], мати [PERSON]./а.с. 10/ Як вбачається зі змісту судового рішення відповідач [PERSON] контактів з позивачкою [PERSON] та їхнім спільним сином не підтримує, місце його проживання невідоме, вона позбавлена можливості виїзду з малолітньою дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення у зв'язку з відсутності відповідача. Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 зі змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлбвачів) та їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ст. 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом право та інтересів дитини. Ст. 10 Конвенції про права дитини передбачається право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну,і повертатися в свою країну. Відповідно до п.5 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факти викладені в заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вважає що виїзд дитини за кордон сприятиме розширеному світогляду останньої та добре позначиться на її духовному розвитку, не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні неповнолітнього сина, та відповідатиме волі та бажання дитини щодо відпочинку та оздоровленню разом з матір'ю закордоном.

Outcome: approved