Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач за позовом [PERSON] є її рідним братом, а відповідач [PERSON] є її рідною дочкою. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2017 року за її позовом до [PERSON], [PERSON], Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом визнано за нею, [PERSON], [INFO], право власної на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлямита спорудами, розташованого за адресою: с. Некрасове, вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області, з яких: 1/5 частка належить їй як члену колишнього колгоспного двору та 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15.12.2014 року. Даним рішенням суду встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 15 грудня 2014 р., частки [PERSON] та [PERSON] залишились по 1/5, а частка [PERSON], з урахуванням успадкованої частки після смерті батька [PERSON], становить 3/5 (2/5+1/5=3/5). Відповідач [PERSON] 03.02.2007 р. зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище з «Олійник» на «Шершун». З погосподарської книги № 9 за 1991-1995 роки вбачається, що [PERSON], [INFO], в період з 1992 року вибув з домогосподарства за особовим рахунком № 403 (с. Некрасове, вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області) (точна дата та місце, куди вибув,не вказані). В по господарській книзі № 5 за 1996-2000 роки за особовим рахунком № 403 (с. Некрасове, вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області) також наявна відмітка про те, що [PERSON] [INFO] вибув з вказаного домогосподарства (точна дата та місце, куди вибув, не зазначені).В досліджених судом погосподарських книгах відсутня відмітка про вибуття з будинковолодіння, що розташоване за адресою: с. Некрасове вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області [PERSON], [INFO] Однак, в погосподарській книзі № 5 за 2006-2010 роки та погосподарській книзі 35 за 2011-2015 роки вона уже не записана.Отже, зазначені обставини: належність на праві власності кожному з відповідачів по 1/5 частці будинку та не проживання в будинку [PERSON] з 2000 р., [PERSON] з 2005 р. встановлені судом, не доказуються при розгляді даного позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючих документів на належні їм по 1/5 частці кожному житлового будинку № 9 а по вул. Гагаріна в с. Некрасове, отримувати їх не бажають, до того ж іншого способу отримання такого документу не існує, крім визнання за собою права в судовому порядку, ініціювати який вони також не бажають. Позивач зазначає, що належні учасникам справи частки будинку не виділені в натурі, в будинку проживає лише вона, відповідачі в будинку не проживають, не бажають і не мають наміру проживати в ньому. Тому вона бажає припини право власності відповідачів на зазначені частки та особисто набути на них право власності.Вказує, що викупила у відповідачів належні їм частки у даному будинковолодінні, тому просить задовольнити свої позовні вимоги. В судове засідання сторони по справі не зявились, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а відповідачці [PERSON] та [PERSON] в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги визнають. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року по цивільній справі № 128/2922/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, вирішено, в тому числі: «Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Некрасове, вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області, з яких : 1/5 частка належить їй як члену колишнього колгоспного двору та 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15 грудня 2014 року», що підтверджується ксерокопією зазначеного рішення (а.с. 6-10). Зі змісту даного рішення вбачається, що судом було встановлено, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Некрасово, вул. Гагаріна, 9 а, Вінницького району Вінницької області відносився до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір. Тому після припинення існування колгоспного двору (станом на 15.04.1991 рік) кожному з членів цього двору, до яких також відносяться відповідачі по даній справі: [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), належала частка цього двору в розмірі 1/5 частини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом. Судом є встановленим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючих документів на належні їм по 1/5 частці кожному житлового будинку № 9 а по вул. Гагаріна в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Статтею 5 Закону визначено об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Тому зареєструвати належне відповідачам по справі право власності як членів колгоспного двору вони не можуть, оскільки реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна як колгоспний двір, законодавством не передбачена. Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України Судової палати у цивільній справі №6-2925цс15 від 13.01.2016р. з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи недопускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Частиною 2 статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом є встановленим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в рахунок відшкодування вартості належних їм часток грошову компенсацію, що підтверджується наданими ними суду письмовими розписками (а.с. 36, 38). Відповідно до\~абзацу 3 пункту 24\~\~постанови № 2\~\~Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Також, у звязку з відсутністю клопотання позивача про стягнення з відповідачів на її користь понесених нею судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved