overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дібрівської сільської ради Малинського району Житомирської області в якому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Любовичі Малинського району Житомирської області. Відповідач позов визнала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. До\~ухвалення судового\~рішення у\~зв`язку з\~відмовою позивача\~від позову\~або визнанням\~позову відповідачем\~суд роз`яснює\~сторонам наслідки\~відповідних процесуальних\~дій,\~перевіряє,\~чи не\~обмежений представник\~відповідної сторони\~у повноваженнях\~на їх\~вчинення. У\~разі відмови\~позивача від\~позову суд\~постановляє ухвалу\~про закриття\~провадження у\~справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з цим приймає визнання позову і позов задовольняє, визначивши трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Долинівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 16.07.2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,32 га, що розташована на території Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON] являється позивач [PERSON] Оформити спадщину на вказане спадкове майно в нотаріальній конторі позивач не має змоги, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини. В звязку з цим подала до суду позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити. Представник Долинівської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслали заяву у якій просять суд розглянути справу у відсутності їх представника, позов визнають повністю. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк не подала оскільки вважала, що мала право успадкувати на підставі заповіту в будь-який час, що суд враховує, як поважну причину. Крім цього суд також враховує позицію відповідача, який заперечень з приводу позову не має. В звязку з тим, що позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини з обєктивної поважної причини, суд має можливість визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2016 року по день фактичного розрахунку, що складає 2179,34 гривень за кожний місяць затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що 05.04.2016 року відповідно до наказу вона звільнена з КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно наказу від 05.04.2016 року [PERSON] звільнена за власним бажанням з посади старшого інспектора з кадрів КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія». До теперішнього часу позивачці не проведений розрахунок при звільненні, який складається з суми невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинний сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається з довідки № 54 від 30.03.2017 року, про середньомісячну заробітну плату працівника [PERSON], звільненої 05.04.2016 року, за два місяці перед звільненням - середньомісячна заробітна плата дорівнювала 2179,34 гривень. Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.07.2015 року по 11.09.2015, що складає 7715,34 гривень, посилаючись на те, що 10.07.2015 року відповідно до Наказу вона звільнена з КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» надало суду заяву в якій позовні вимоги визнало, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно наказу № 33-к від 01.07.2015.2015 року [PERSON] булла звільнена з посади головного бухгалтера КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» з 10.07.2015 року. До теперішнього часу позивачці не проведений розрахунок при звільненні, який складається з суми невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Згідно зі статтею 117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встаті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинний сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається з довідки № 160 від 15.09.2015 року, про середньомісячну заробітну плату позивача за два місяці перед звільненням - середньомісячна заробітна плата дорівнювала 3857,67 гривень. Таким чином, у відповідності до ч.1ст.117 КЗпП Українивідповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2015 року по день фактичного розрахунку, що складає 4 124,62 гривень за кожний місяць затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що 28.02.2015 року відповідно до Наказу вона звільнена з КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» надало суду заяву в якій позовні вимоги визнало, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно наказу від 28.02.2015 року [PERSON] звільнена за власним бажанням з посади заступника головного бухгалтера КП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія». До теперішнього часу позивачці не проведений розрахунок при звільненні, який складається з суми невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статі 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинний сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається з довідки № 119 від 24.03.2015 року, про середньомісячну заробітну плату працівника [PERSON], звільненої 28.02.2015 року, за два місяці перед звільненням - середньомісячна заробітна плата дорівнювала 4124,62 гривень. Таким чином, у відповідності до ч.1\~ст.117 КЗпП України\~відповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дриглівської сільської ради про визначення їй додаткового тридцятиденного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом після смерті 24.09.2010 року її діда [PERSON], так як із-за тривалого перебування за кордоном на заробітках вона не змогла своєчасно подати заяву у вказану вище установу. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала на те, що позивачка з серпня 2010 року по вересень 2015 року перебувала на заробітках в Росії. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, подавши у шестимісячний строк заяву у нотаріальну контору. Згідно ст. 1272 ч. 3 цього Кодексу у випадку пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 24.09.2010 року помер дід заявниці [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну останньому земельну ділянку площею 1,78 га згідно Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯБ № 235996, виданого Чуднівською РДА 15.12.2004 року. Відповідно до ст. 1266 ЦК України позивачка є спадкоємницею щодо майна свого свого діда, так як її батько і, відповідно, син спадкодавця [PERSON] помер 01.08.2007 року. Факт тривалого перебування [PERSON] на заробітках у Росії з серпня 2010 року по вересень 2015 року підтверджується свідченнями [PERSON], в звязку з чим позивачка не мала змоги своєчасно подати заяву у нотаріальну контору про прийняття спадщини, а тому суд вважає вказану причину поважною і вважає за можливе визначити позивачці для цього додатковий тридцятиденний строк. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли, що випливає із наявної в матеріалах справи довідки Чуднівської ДНК від 13.10.2015 року № 424/01-16. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дриглівської сільської ради про визначення їй додаткового тридцятиденного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті 09.11.2005 року [PERSON], так як із-за тривалого перебування за кордоном на заробітках вона не змогла своєчасно подати заяву у вказану вище установу. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що позивачка з листопада 2005 року по липень 2015 року перебувала на заробітках в Росії. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, подавши у шестимісячний строк заяву у нотаріальну контору. Згідно ст. 1272 ч. 3 цього Кодексу у випадку пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 09.11.2005 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне останній майно, в т.ч. на земельну ділянку площею 2,54 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 235854, виданого Чуднівською РДА 15.12.2004 року Відповідно до ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємницею майна [PERSON] згідно заповіту останньої від 17.01.1991 року, посвідченого виконкомом Дриглівської сільської ради 17.01.1991 року та зареєстрованого за № 1. Факт тривалого перебування [PERSON] на заробітках у Росії з листопада 2005 року по липень 2015 року підтверджується свідченнями [PERSON], в звязку з чим позивачка не мала змоги своєчасно подати заяву у нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому суд вважає вказану причину поважною і вважає за можливе визначити позивачці для цього додатковий тридцятиденний строк. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли, що випливає із наявних у матеріалах справи довідок державного нотаріуса Чуднівської ДНК та приватних нотаріусів Чуднівського РНО. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дриглівської сільської ради про визначення їй додаткового шестидесятиденного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини на 1/5 частину майна колгоспного двору в [ADDRESS] за законом після смерті [INFO] року [PERSON], так як вона користувалась будинком на підставі договору дарування, який рішенням Чуднівського райсуду був скасований, а вона вважала себе власником майна, яке на сьогоднішній день є спадковим і тому пропустила строк з поважних причин. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Представникк відповідача у судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд, вислухавши позицію позивачки, , оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помарла мати позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частини майна колгоспного двору в [ADDRESS]. Спадкоємцями на момент її смерті були позивачка та її сестри.. 09.12.1997 року Дриглівською сільською радою [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності кожного з 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно договору дарування [PERSON] подарувала позивачці 1/2 частини житлового будинку та земельну ділянку розміром 0,67 га за вищевказаною адресою. Рішенням Чуднівського районного суду від 17.02.2012 року, яке залишено в силів ухвалою апеляційного суду Житомирської області встановлено розмір частки кожного із членів колгоспного двору в 1/5 частини майна двору, також визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS], визнано недійсним договір дарування. Тобто станом на 15.04.1991 року мати заявниці була власником 1/5 частини майна колгоспного двору в [ADDRESS], однак правовстановлюючого документу на цю частину будинку як на майно колгоспного двору вона не мала, так як володіла вказаним домоволодінням на підставі свідоцтва про право власності. З огляду на вище викладене, суд приходить до аисновку, що позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2009 року, накладено арешт на належні їй на праві власності 287/1000 частин квартири [ADDRESS]. Оскільки на теперішній час виконавче провадження в межах якого накладний вказаний арешт знищено, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. Представник позивача надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 287/1000 частин квартири [ADDRESS]. Постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2009 року, накладено арешт на належні позивачу на праві власності 287/1000 частин квартири [ADDRESS]. Згідно листа Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області від 10.07.2018 року виконавче провадження в межах якого віинесена постанова Другого Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2009 року знищено. Відповідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 627553 від 29.12.2009 року, накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Оскільки на теперішній час виконавче провадження в межах якого накладний вказаний арешт знищено, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на майно, що перебуває під арештом, вона вимушений звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій справу просить розглянути в його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 627553 від 29.12.2009 року, накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], однак позбавлена можливості оформити спадкові права, через арешт накладений постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 627553 від 29.12.2009 року. Згідно листа Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 12662 від 20.06.2018 року виконавче провадження в межах якого винесена постанова Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 627553 від 26.01.2009 року знищено, у зв'язку з чим зняти арешт не надається можливим. Відповідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд вважає можливим скасувати обтяження у вигляді арешту накладеного Постановою Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 627553 від 29.12.2009 року на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved