Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 05.02.1999 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, однак після розірвання шлюбу позивачка залишилась проживати з відповідачем в одному помешканні, а 03.07.2002 року у них народилась дочка [PERSON] і відповідач визнав своє батьківство щодо дочки. Позивачка вказує, що фактично на утримання неповнолітньої дочки батько матеріальної допомоги не надає, постійно уникає від участі у вихованні та утриманні дочки. В добровільному порядку відповідач не бажає надавати грошову допомогу на утримання дочки, хоча працює неофіційно на будівництві і всі отримані доходи витрачає на власні потреби. Вказує також, що у відповідача не має боргових зобовязань, аліменти на користь інших осіб він не сплачує, ніякими хронічними хворобами та хворобами, які б перешкоджали трудовій діяльності чи потребували б лікування не хворіє, а тому відповідач має можливість надавати таку допомогу на утримання дочки без погіршення його матеріального стану. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки за попередні три роки в розмірі 18000 гривень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки за попередні три роки в розмірі 18000 гривень, судові витрати просить покласти на відповідача та прохає звернути рішення до негайного виконання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти, але не в такому розмірі, оскільки на даний час він знаходиться у важкому матеріальному становищі, у звязку із тим, що на його утриманні знаходиться його матір [PERSON]П, 1932 р.н, крім цього, він 22.10.2016 року отримав травму (перелом ноги) і останнім часом не працював, а також має хронічні захворювання псоріаз та артроз, що потребують певного лікування, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 500 гривень. Також пояснив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки за попередні три роки в розмірі 18000 гривень не визнає та вважає їх безпідставними, оскільки ніколи не відмовлявся від утримання дочки, постійно надавав кошти на одяг, продукти харчування, підручники, придбав компютер, велосипед, телефон, оплачував відвідування гуртків, туристичні екскурсії та возив дитину на оздоровлення. Суд вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №014946 виданого 05.02.1999 року Ковельським міським відділом РАГСу шлюб між [PERSON]М та [PERSON] розірвано 05.02.1999 року. Як убачається із свідоцтва про народження серії І-ЕГ №095763 від 19.07.2002 року виданого відділом РАГСу Ковельського МУЮ та із свідоцтва про встановлення батьківства серії І-ЕГ №102753 виданого відділом РАГСу Ковельського МУЮ [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інших обставин, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні домовленості про спосіб участі в утриманні неповнолітньої дитини між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Відповідно до представленої довідки №850 від 07.03.2017 року виданої Управлінням соціального захисту населення виконкому Ковельської міськради [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення і отримує компенсацію в розмірі 4,80 гривень по догляду за престарілою особою старше 80 років [PERSON] з 01.02.2014 року по даний час. Крім цього, з лікарського консультативного заключення №500 від 23.12.2016 року та довідки №5 від 09.03.2017 року убачається, що [PERSON] отримував лікування з приводу закритого перелому обох кісточок лівої гомілки із зміщенням та з приводу псоріазу розповсюдженому. Наведені письмові докази підтверджують пояснення відповідача щодо здійснення ним догляду за пристарілою матірю та щодо лікування з приводу перелому лівої гомілки та псоріазу, однак, дані обставини не звільняють відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Таким чином, суд враховуючи вищевикладені обставини, вважає підставною вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак сума заявлена останньою є завищеною, із врахуванням того, що відповідач на даний час повноцінно працювати не має можливості у звязку із хворобою та доглядом за матірю, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні, - позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, і суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача за три попередні роки в розмірі 18000 гривень з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, всупереч ст.60 Цивільного процесуального Кодексу України, ч.2\~ст.191 Сімейного кодексу України, позивач не довела та не підтвердила належними та допустимими доказами ті обставини, які свідчать про вжиття нею заходів щодо отримання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 01.03.2017 року. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial