Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона з 06 листопада 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. Спільних дітей вони не мають. Позивач зазначає, що подружнє життя у неї з чоловіком протягом останніх років стало поступово погіршуватись через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. За вказаних обставин позивач дійшла висновку про неможливість збереження шлюбу. На розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач відмовляється, в звязку з чим позивач просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання сторони по справі не зявились. Позивач [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позов підтримує, просить строк для примирення не надавати. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Запрелюк». Проти винесення заочного рішення не заперечує та судові витрати просить залишити за нею. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу Зібровська) [PERSON] та відповідач [PERSON] 06 листопада 1999 року зареєстрували шлюб в Побережненській сільській раді Вінницького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 045001 від 06.11.1999 року (а.с. 6). Спільних дітей у сторін по справі немає. Згідно позовної заяви, подружнє життя у сторін по справі не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На примирення позивач не погоджуються. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється\~\~внаслідок\~\~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно \~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «Запрелюк»,\~що відповідає вимогам\~ст. 113 СК України. Також, за клопотанням позивача, суд вважає необхідним залишити за нею понесені судові витрати у звязку з розглядом справи.

Outcome: approved