Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що 13 червня 2014 року померла [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння № 39 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори Вінницького району, ? частина якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року. Також до складу спадкового майна входить: дві земельні ділянки площею 1,2146 гектарів та 1,2143 гектарів, розташовані на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно оголошення в газеті «Подільська Зоря» державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки втрачені. В звязку з цим вона не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. 10 листопада 2000 року [PERSON] залишила заповіт, яким зробила наступне заповітне розпорядження: заповідала все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право [PERSON] Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Однак, у заповіті помилково зазначено, що його склала, [PERSON], а у свідоцтві про смерть зазначено, що 13 червня 2014 року померла [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Фактично позивачка являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки більше пяти років до її смерті вони постійно проживали з нею однією сімєю та вели спільне господарство, вона їй в усьому допомагала, а після смерті здійснила її поховання. Членами колгоспного двору будинковолодіння № 39 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори Вінницького району було двоє осіб: [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер 18 липня 1998 року. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті 18 липня 1998 року [PERSON] була дружина померлого - [PERSON]. З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить встановити факт її проживання з спадкодавцем та визнати право власності на будинок з господарськими будівлями та на земельні ділянки. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а представник відповідача не заперечує щодо задоволення даних позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 13 червня 2014 року померла [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння № 39 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори Вінницького району, ? частина якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради (а.с.36-48), а іншу ? частину вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових права. Однак, [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право власності на зазначену частину будинковолодіння. Також до складу спадкового майна входить: дві земельні ділянки площею 1,2146 гектарів та 1,2143 гектарів, розташовані на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій 13.06.2014 року [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 774712, виданий управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 24 листопада 2008 року та серія ЯЖ № 774713, виданий управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 24 листопада 2008 року (а.с. 9,14). Згідно оголошення в газеті «Подільська Зоря» від 16 липня 2015 року за № 30 (8553) зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені (а.с.21-22). В звязку з цим вона не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20 серпня 2015 року за № 2256/02-17 (а.с.49). 10 листопада 2000 року [PERSON] залишила заповіт, яким зробила наступне заповітне розпорядження: заповідала все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право - [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 10 листопада 2000 року секретарем виконкому Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 208 (а.с.8). Таким чином, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] Однак, у заповіті помилково зазначено, що його склала, [PERSON], а у свідоцтві про смерть серія І-АМ № 284619, видане 14 червня 2014 року виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району Вінницької області зазначено, що 13 червня 2014 року померла [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, що підтверджується виписками з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради та листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20 серпня 2015 року за № 2256/02-17 (а.с.49). Спадщину після смерті 13 червня 2014 року [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20 серпня 2015 року за № 2256/02-17 (а.с.49). Позивачка являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті 13 червня 2014 року [PERSON], оскільки більше пяти років до її смерті вони постійно проживали з нею однією сімєю та вели спільне господарство, вона в усьому допомагала [PERSON], а після смерті здійснила її поховання. Цей факт підтверджується актом, затвердженим Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.32). Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому, оскільки факт, який просить встановити позивач, має для неї юридичне значення, так як від нього залежить виникнення його спадкових прав, суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № 39 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори Вінницького району було двоє осіб: [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер 18 липня 1998 року. Згідно діючого на той час закону ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними і відповідно складають на двох осіб по ? частині. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті 18 липня 1998 року [PERSON] була дружина померлого - [PERSON], що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20 серпня 2015 року за № 2256/02-17. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах належали спадкові земельні ділянки та будинок, а позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved