Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого у виконкомі Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 21.07.2011 року (а/з №4) та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні стосунки припинені. Сім'ю відновити неможливо. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, діти проживають з нею і знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення найстаршим сином повноліття, а також судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко утримувати дітей, враховуючи значне підвищенням цін на товари та послуги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо розірвання шлюбу та сплати аліментів на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2011 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, а/з №4 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON] (а.с.6-8). Згідно довідки №81 від 04.03.2016 року, виданої виконавчим комітетом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, неповнолітні [PERSON], 2003 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2011 року народження, проживають з матір'ю [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також враховує, що діти проживають з матір'ю, яка має обмежені можливості їх утримувати, а забезпечення потреб дітей вимагає значних витрат. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох дітей в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно і до досягнення найстаршим сином повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 року встановлений з 01 січня - 1 455,00 грн., з 01 травня - 1531,00 грн., з 1 грудня - 1637,00 грн.; для дітей до 6 років з 01 січня - 1 167,00 грн., з 1 травня - 1 228,00 грн., з 1 грудня - 1 313,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засідання встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в регіональному центрі зайнятості не перебуває, інших утриманців немає, інших дітей батьком яких він є немає, стягнень по виконавчих листах також, має гарний стан здоров'я. Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованим. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведені вище обставини, а також з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховуються діти, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дітей щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дітей, так і відповідача. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дітей аліменти в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в сумі судового збору, підтвердженого фінансовим документом в розмірі 551,20 грн. (а.с.1), витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвокатом в сумі 500,00 грн. (а.с.10) та судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved