Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» про захист прав споживачів. Після уточнення позовних вимог, позивач посилається на те, що між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір № 72 від 20.10.2014 року про надання туристичних послуг. Відповідно до умов вказаного договору виконавець туристичних послуг, зобов'язався надати замовнику туристичні послуги, а замовник прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх вартість. Вартість послуг, згідно з умовами договору, визначена у п. 3.1 складає 63000 грн. Згідно з квитанцією прибуткового касового ордеру від 20.10.2014 року, позивач здійснила розрахунок з відповідачем та виконала передбачений п. 6.1 договору. Проте в період з 17.01.2015 року в телефонному режимі позивачу повідомили, що туристичний тур скасовано, путівки відсутні у зв'язку з невиконанням умов договору постачальника путівок перед відповідачем. При цьому у телефонній розмові позивачу запропонували повернути грошові кошти протягом року. При особистій зустрічі, працівниками відповідача було запропоновано переукласти договір надання туристичних послуг з іншою юридичною особою. Не погодившись з запропонованими умовами, позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою, а потім з претензією про повернення сплачених грошових коштів у розмірі 63000 грн. Все це спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених будь - якої інформації про причини невиконання відповідачем зобов'язань за договором. З вини відповідача суттєво погіршились стосунки в сім'ї, так як чоловік проклав саме на позивача провину неможливості гідного відпочинку. Моральні страждання збільшувались тоді, коли працівники відповідача неодноразово, протягом місяця, в грубій формі відмовляли в поверненні грошей, а потім взагалі почали ігнорувати. Крім того, вона так і не відпочила протягом відпустки, оскільки всі гроші які вона збирала незаконно знаходяться у відповідача. Свої моральні страждання позивач оцінює в 4000 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідачів суму матеріальних збитків в сумі 63000 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 4000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. та по сплаті судового збору. До початку розгляду справи по суді від відповідача надійшло письмове заперечення, в якому він посилався на те, що він діяв у відносинах із позивачем виключно у якості посередника (туристичного агента) та не може нести відповідальності за ненадання чи неналежне надання туристичних послуг ТОВ «Ньюз Тревел» (туроператором) для туриста. 16.11.2011 року між ФОП [PERSON] та «Ньюз Тревел» було укладено Агентський договір № 1116/1. ФОП [PERSON] видала довіреність на ім'я ФОП [PERSON], на право укладання договорів та отримання грошей в межах агентського договору з туристами. На підставі зазначеного агентського договору туроператором був виставлений рахунок - фактура № SF-272729 від 21.10.2014 року на суму 59705,10 грн. на ім'я туриста [PERSON]. Дані кошти були сплачені позивачем через відповідача туроператору, що підтверджується банківськими квитанціями від 21.10.2014 року. Однак, всупереч умовам агентського договору та вимогам чинного законодавства, незважаючи на отримання туроператором повної оплати вартості туристичних послуг, туроператором туристичні послуги не було надано у зв'язку із ануляцією турів та призупиненням відправки туристів. Згідно з п. 4.6 Агентського договору турагент не набуває право власності на грошові кошти, отримані ним від замовника, які мають бути передані туроператору. Тобто до обов'язків відповідача лише відносилось передати кошти, отримані від туриста, туроператору. Жодних грошей у власність від [PERSON] ФОП [PERSON] не отримав. Гроші за тур були отримані на виконання умов агентського договору з метою їх подальшого перерахування на рахунок Туроператора - ТОВ «Ньюз Тревел». Крім того, на підтвердження власної позиції відповідач також надає рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 року по справі № 910/3942/15 -г, яким суд з описаних вище підстав відмовив ФОП [PERSON] у задоволенні вимог щодо коштів із туроператора за туристичний продукт, який був оплачений позивачем через відповідача. Додатково повідомив, що 30.07.2015 був складений та відправлений ще один лист до Оболонського РВ УМВД м. Києва про стан розгляду справи щодо ТОВ «Ньюз Тревел». Згідно з листом Оболонського РВ УМВД України у м. Києві в особі начальника слідчого відділу Птуха Ю.А. відкрито кримінальне провадження за № 1201510005000461 за ч. 4 ст. 190 ККУ у відношенні ТОВ «Ньюз Тревел». Встановлено, що посадові особи ТОВ «Ньюз Тревел» заволоділи грошовими коштами туристів в особо великих розмірах та відкрито кримінальне провадження за № 120151000500461 за ч. 4 ст. 190 ККУ і в дійсний час проводяться слідчі дії, досудове розслідування триває. Не погоджується також, що можливо без згоди туриста змінювати тур та інші умови договору між туристом та турагентом, згідно з договором № 72 від 20.10.2014 р., п. 3.1.2 вказано, що змінити маршрут туру, клас обслуговування і інші умови договору можливо зі згоди туриста, повідомивши туриста за 20 днів до початку туру. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то вважає, що жодного документу, який би підтвердив моральну шкоду не надано. Вартість юридичних послуг також не підтверджено жодним документом. Віддтак, зазначені у заперечені фактичні дані, а також додані письмові докази в повному обсязі спростовують позовну заяву подану до відповідача, оскільки позивачем неправильно визначено належного відповідача у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовував свої заперечення підставами, викладеними в письмових запереченнях та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог відносно нього. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надала пояснення, аналогічним викладеним в письмових запереченнях, просила суд щодо вимог про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] відмовити в задоволенні позову, оскільки той є неналежним відповідачем. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надала пояснення, аналогічним викладеним в письмових запереченнях, просила суд щодо вимог про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] відмовити в задоволенні позову, оскільки той є неналежним відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] замовила туристичний тур у відповідача ФОП [PERSON] та сплатила за нього повну вартість, але туристичний тур було скасовано, а кошти їй не повернуті. Відповідач ФОП [PERSON] в свою чергу уклав агентський договір із ТОВ «Ньюз Тревел» на надання туристичних послуг третім особам, тобто на здійснення посередницької діяльності. Грошові кошти, сплачені [PERSON], за туристичний тур ФОП [PERSON] перерахував ТОВ «Ньюз Тревел», тому відповідач ФОП [PERSON] вважає, що стягувати кошти потрібно із ТОВ «Ньюз Тревел», як з належного відповідача. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм», туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно з законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 72 про надання туристичних послуг. Відповідно до п. 1.1 договору, турагент за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання по замовленню туриста комплексу туристичних послуг, а турист зобов'язується на умовах чинного договору прийняти та сплатити наданні послуги. Відповідно до п. 1.2 договору, турагент виступає як посередник між туристом з однією сторони, та відповідними транспортними, страховими компаніями, готелями та іншими організаціями з іншої сторони. Відповідно до п. 3.1 договору, загальна вартість туристичних послуг, замовлених туристом складає 63000 грн. Відповідно до п. 4.1.3. - 4.1.4. договору, тур агент зобов'язаний забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до умов договору та відшкодувати збитки відповідно до діючого законодавства України, спричинені з вини тур агенту. Відповідно до п. 5.1.1. турагент несе матеріальну та моральну відповідальність за свої дії та дії партнерів по організації туру згідно з вимогами чинного законодавства. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20.10.2014 року, [PERSON] сплатила 63 000 грн. за купівлю туру. На підставі викладеного суд доходить висновку, що позивачем [PERSON] було виконано умови договору та здійснено оплату, що також не заперечувалось і відповідачем та його представниками. Втім, позивачу за договором № 2 про надання послуг, комплекс туристичних послуг надано не було. У зв'язку з ненаданням [PERSON] комплексу туристичних послуг, вона згідно з претензією № 1 про повернення грошових коштів від 06.02.2015 року, вимагала сплатити заборгованість за ненадані послуги згідно з договором № 72 про надання туристичних послуг від 20.10.2014 року. Водночас, згідно з агентським договором № 1116/1 від 16.11.2011 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Ньюз Тревел», турагент зобов'язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладанню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Відповідно до п. 2.3 договору, при здійсненні комерційного посередництва турагент виконує наступні функції: - вивчення попиту та пропозиції на туристичному ринку регіону, де провадить господарську діяльність тур агент; - пошук споживачів туристичних послуг, ознайомлення їх з рекламно - інформаційною продукцією туроператора; - укладання туристичних договорів на предмет надання послуг споживачам туристичного продукту туроператора. Відповідно до п. 4.6 договору, турагент не набуває права власності на грошові кошти, отримані ним від замовника, які мають бути передані туроператору. Власності (доходом) тур агенту є виключно суми агентської (комісійної) винагороди. Відповідно до п. 7. 1 договору, у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією із сторін, сторона, що порушила своє зобов'язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Згідно з довіреністю № 1 від 05.01.2014 року, ФОП [PERSON] довірила (уповноважила) ФОП [PERSON] вчиняти та представляти інтереси по укладанню договорів від її імені, а також від свого імені з туристами, в тому числі надає право користуватись електронними ключами та паролями он-лайн кабінету туроператорів для пошуку тур продуктів для туристів, здійснювати та приймати оплату, отримувати рахунки, акти, заявки тощо та вчиняти інші дії, які не суперечать законодавству України в процесі здійснення турагентської діяльності. Згідно з рахунком - фактурою № SF-272729 від 21.10.2014 року, постачальник - ТОВ «Ньюз Тревел», одержувач - ПП [PERSON], турист - [PERSON], призначення платежу - туристичні послуги за межами України в розмірі 59 705,10 грн. Згідно з квитанцією № 12324.600.1 від 21.10.2014 року, [PERSON] сплатила ТОВ «Ньюз Тревел» грошові кошти в розмірі 30000 грн., призначення - сплата за туристичні послуги згідно з рахунком - фактурою № SF-272729 від 21.10.2014 року. Згідно з квитанцією № 12324.601.1 від 21.10.2014 року [PERSON] сплатив ТОВ «Ньюз Тревел» грошові кошти в розмірі 29705,10 грн., призначення - сплата за туристичні послуги згідно рахунку - фактурі № SF-272729 від 21.10.2014 року. Згідно з оголошенням від 16.01.2015 року, на офіційному сайті ТОВ «Ньюз Тревел», повідомлено, що ТОВ «Ньюз Тревел» призупинив відправку туристів на відпочинок починаючи з 17.01.2015 року. Серед причин - різке падіння попиту та купівельної спроможності в зв'язку з різким зростанням курсу валют і негативної політичною ситуацією протягом останнього року. Таким чином, Внаслідок укладення Агентського договору № 1116/1 від 16.11.2011 року між ТОВ «Ньюз Тревел» та ФОП [PERSON] згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки та склались договірні відносини у формі агентського договору. Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 297 ГК України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Довіреністю № 1 від 05.01.2014 року ФОП [PERSON] довірила (уповноважила) ФОП [PERSON] вчиняти та представляти інтереси по укладанню договорів від її імені, а також від свого імені з туристами. 20.10.2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 72 про надання туристичних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За таких підстав, Агентський договір №1116/1 від 16.11.2011 року вважається таким, що укладений між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ», оскільки сторони вчинили дії, направлені на фактичне виконання вказаного договору. Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було надано довіреність № 1 від 05.01.2014 року Фізичній особі - підприємцю [PERSON] на укладення договорів від її імені, а також від свого імені з туристами, у тому числі надано право користуватись електронними ключами та паролями в он-лайн кабінеті туроператорів для пошуку тур продуктів для туристів, здійснювати та приймати оплати від туристів, строком до 01.01.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, Туроператором було підтверджено бронювання туристичного продукту № 272729, здійсненого Позивачем., що підтверджується листом Відповідача, надісланого на електронну адресу Фізичної особи - підприємця [PERSON]. Туроператором було виставлено Турагенту для оплати рахунок-фактуру № SF-272729 від 21.10.2014 на суму 59705 грн. 10 коп., за яким Турист [PERSON] та [PERSON] замовили Туроператору тур: JW Marriot Phuket 25.01.2015 р. - 03.02.2015 р. Deluxe GV, 2 Adults, BB, авіа Київ - Бангкок 24.01.2015 р., Бангкок - Київ 03.02.2015 р. та додаткові послуги. В даному випадку відповідач виконує функцію посередника в наданні туристичних послуг між туристом та туроператором. Оскільки відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», сторонами в договорі про туристичне обслуговування виступає виключно туроператор та турист, навіть у випадку укладання договору через турагента, який в даному випадку виконував обов'язок по передачі грошових коштів туроператору, які ФОП [PERSON] отримав від позивача. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб'єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм», суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Як вбачається вище саме туроператор ТОВ «Ньюз Тревел» порушив умови договору, в зв'язку з чим останній відповідно до п.7.1 агентського договору та чинного законодавства повинен нести матеріальну відповідальність перед позивачем, оскільки договірні відносини щодо надання туристичних послуг виникли між ТОВ «Ньюз Тревел» та позивачем - туристом, замовником послуг. Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 4.6 Договору Турагент не набуває право власності на грошові кошти, отримані ним від замовника, які мають бути передані туроператору. Власністю (доходом) Турагента є виключно суми агентської (комісійної) винагороди. Відповідно до ст. 297 Господарського кодексу України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Відповідно до ст. 301 Господарського кодексу України, відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб'єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Отже, за умовами Агентського договору № 1116/1 від 16.11.2011 року, що визначений Позивачем в якості підстави позову, грошові кошти, які були перераховані на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел», не є власністю ФОП [PERSON], а відповідно останній є неналежним відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 18 березня 2015 року у господарській справі № 910/3942/15-г за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» про стягнення 69817 грн. 96 коп., у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, у зв'язку з тим, що судом встановлено, що договірні правовідносини щодо надання туристичних послуг на суму 59705 грн. 10 коп. виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» та туристами, які замовили послугу - [PERSON] Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 31 березня 2015 року (Т. 1, а с. 231-241). На підставі викладеного, з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України та фактів, встановлених господарським судом у рішенні від 18 березня 2015 року в господарській справі № 910/3942/15-г, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 63000 грн. 00 коп., моральної шкоди в сумі 4000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. та витрат на сплату судового збору з Фізичної особи - підприємця [PERSON], задоволенню не підлягають. Втім, позовні вимоги в частині стягнення 63000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню та стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел». Щодо позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 4000,00 грн., слід зазначити наступне. В обґрунтування зазначених позовних вимог Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій Відповідача останній завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених будь - якої інформації про причини невиконання відповідачем зобов'язань за договором. З вини відповідача суттєво погіршились стосунки в сім'ї, так як чоловік проклав саме на позивача провину неможливості гідного відпочинку. Моральні страждання збільшувались тоді, коли працівники відповідача неодноразово, протягом місяця, в грубій формі відмовляли в поверненні грошей, а потім взагалі почали ігнорувати. Крім того, вона так і не відпочила протягом відпустки, оскільки всі гроші які вона збирала незаконно знаходяться у відповідача. Заподіяну моральну шкоду Позивач оцінює у 4000 грн. 00 коп. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що діями ТОВ «Ньюз Тревел» були порушені права позивача. Між неправомірними діями ТОВ «Ньюз Тревел» та заподіяною позивачу моральною шкодою є безпосередній причинний зв'язок, то суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідача, і його порушене право підлягає судовому захисту, а завдана моральна шкода - відшкодуванню. Водночас, виходячи з вимог закону та встановлених судом фактів, суд вважає, що зазначений позивачем розмір відшкодування відповідає тривалості моральних переживань і тяжкості наслідків, тому виходячи з тривалості та характеру моральних страждань, засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь провини відповідача, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у сумі 4 000 гривень 00 копійок. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже до складу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо. В даному випадку суд вважає, що позивачем не доведено факт надання їй правової допомоги і сплати 4000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги, адже, в матеріалах справи наявні докази про кількість годин, які затрачено для надання правової допомоги по справі, однак відсутні докази сплати витрат на правову допомогу, зокрема квитанція про оплату послуг адвоката. З огляду на це суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial