overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивував тим, що 01.03.2008 року померла її мати [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок №32 з надвірними будівлями по вул. Гагаріна в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, однак, свої спадкові права оформити не може, оскільки правовстановлюючі документи на спадковий будинок не пройшли державної реєстрації. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності і позов задовольнити. Відповідач просив розглянути справу без його участі, повідомив, що позов визнає. За вказаних обставин фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється, як то визначено ст. 197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2001 року житловий будинок з надвірними будівлями №32 по вул.Гагаріна в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області належав [PERSON] (а.с.12-13). 01.03.2008 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на вказаний будинок. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON], позивачка по справі, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем та подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Родинні стосунки позивача та спадкодавця стверджуються свідоцтвом про народження і свідчать про наявність у позивача права на спадкування за законом першої черги, а копія належно оформленого заповіту на право спадкування за заповітом. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на будинок не пройшло державної реєстрації (а.с.8). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1223, 1261, 1268,1269 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивував тим, що 27.01.1993 року помер її батько [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок №10 з надвірними будівлями по вул. Добролюбова в м. Коростені Житомирської області та земельна ділянка за цією ж адресою. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, однак, свої спадкові права оформити не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок та земельну ділянку. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених в позовній заяві підстав і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про безпідставність позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого і зареєстрованого належним чином, житловий будинок №10 з надвірними будівлями по вул. Добролюбова в м. Коростені Житомирської області належав [PERSON] (а.с.7). 27.01.1993 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказаний будинок. У відповідності до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 548 цього Кодексу визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Родинні стосунки позивача та спадкодавця стверджуються свідоцтвом про народження і свідчать про наявність у позивача права на спадкування за законом першої черги. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на будинок не підтверджено правовстановлюючими документами (а.с.38). З вказаної відповіді нотаріуса слідує, що на даний час живою є ще один із спадкоємців [PERSON] - його дочка [PERSON], яка також прийняла спадщину. Таким чином, за наявності двох спадкоємців майна [PERSON], які прийняли спадщину, відсутні підстави, визначені ст. 555 ЦК Української РСР для переходу спадщини до держави. З цього слідує, що вимоги позивачки до територіальної громади в особі виконкому Коростенської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задоволенню не підлягають. Крім того, слід зазначити, що договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку не являється документом, який посвідчує право спадкодавця на земельну ділянку. Також з позовної заяви та додатків до неї слідує, що спадкового майна у виді житлового будинку в даний час в наявності не існує, оскільки він був повністю знищений пожежею. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що 19.05.2013 року померла [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями №40 по вул.Центральній в с.Майданівка, Коростенського району, Житомирської області. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, який посвідчено сільським головою Стремигородської сільської ради. Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом і після смерті [PERSON] спадщину прийняла, однак, свої спадкові права оформити не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Просила визнати за нею право власності на спадковий будинок у порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивачка не зявилась, від її представника [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутності і позов задовольнити. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, повідомив, що позов визнає. За вказаних обставин фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється, як то визначено ст. 197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі довідки Стремигородської сільської ради №589 від 11.12.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями №40 по вул.Центральній в с.Майданівка Коростенського району, Житомирської області, згідно книги №8 по господарського обліку за 2011-2015 роки належав [PERSON] (а.с.6). 19.05.2013 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на вищевказаний будинок, яку прийняла позивача по справі [PERSON] У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 статті 1268 цього Кодексу визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності на будинок не підтверджено правовстановлюючими документами (а.с.10). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268, 1269 ЦК України, а права позивачки підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у неї відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що 29.09.2008 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку з надвірними будівлями №58 по вул.Центральній в с.Заріччя, Коростенського району, Житомирської області та земельної ділянки площею 0,85 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою. Зазначає, що окрім неї спадкоємців за законом та заповітом нема. Просила визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання позивачка не зявилась, до початку слухання справи подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутності і позов задовольнити. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, повідомив, що проти позову не заперечує. За вказаних обставин фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється, як то визначено ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі довідки Ушомирської сільської ради №791 від 11.04.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями №58 по вул.Центральній в с.Заріччя Коростенського району, Житомирської області, згідно книг погосподарського обліку за 2011-2015 роки належав [PERSON] (а.с.11). 29.09.2008 року [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняла позивачка [PERSON], яка є його дочкою, а звідси спадкоємцем першої черги за законом (а.с.4-5, 9). У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 цього Кодексу визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності на будинок не підтверджено правовстановлюючими документами, а також відсутні правовстановлюючі документів на земельну ділянку (а.с.9). Разом з тим, у відповідності до ст.126 Земельного Кодексу України, яка діяла на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом. За відсутності документа, що посвідчував право власності спадкодавця на нерухоме майно, відсутні і підстави для його спадкування. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268, 1269 ЦК України, а права позивачки підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у неї відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину і бажає її оформити, однак не може цього зробити, оскільки право власності спадкодавця на будинок не оформлено належним чином. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Сантарка Коростенського району помер [PERSON], якому належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі записів в по господарській книзі (а.с.11). Позивачка [PERSON] є онукою померлого [PERSON], який за життя склав заповіт на її ім'я, а звідси спадкоємцем за заповітом. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на нерухоме майно не підтверджено відповідними правовстановлюючими документами (а.с.5). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1268 ЦК України, а права позивачки підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у неї відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що відповідач є її батьком і до досягнення повноліття сплачував на її утримання аліменти. В даний час вона навчається на денному відділенні в Бердичівському вищому професійному училищі за спеціальністю кухар - офіціант і потребує матеріальної допомоги з боку батька на період навчання. Вказала, що відповідач працює не офіційно, має підзаробітки і отримує постійний дохід, а отже й має можливість надавати на її утримання матеріальну допомогу. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1450грн. щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 28 лютого 2017 року. В судове засідання позивачка не з'явилась, направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, так як перебуває на навчанні. Вказує, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити (а.с.17). Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує (а.с.20). За таких обставин суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Позивачка досягла повноліття, однак продовжує навчання, є студентом третього курсу денної форми навчання Бердичівського вищого професійного училища за спеціальністю кухар-офіціант, що стверджується довідкою навчального закладу (а.с.8). Ніяких доходів не отримує і потребує матеріальної допомоги з боку батька на період навчання. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу платника аліментів. Визначаючи розмір цієї допомоги, суд враховує матеріальне становище сторін та згоду відповідача сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, на час навчання доньки. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню ще й судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що вона є власницею трьохкімнатної квартири [ADDRESS] де, окрім неї, є зареєстрована колишня власниця квартири - відповідачка по справі [PERSON] Вказала, що з моменту укладення нею договору купівлі-продажу від 02.09.2013 року відповідачка за вищевказаною адресою більше не проживає і її особистих речей у вказаному житловому приміщенні немає, хоча виписатись в добровільному порядку вона не бажає. У зв'язку з цим просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] та зобов'язати Коростенський сектор управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою. В судове засідання позивачка не з'явилась, письмово просила розглянути справу у її відсутності і позов задовольнити (а.с.28). Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Направили до суду телеграму в якій вказує, що позов визнає і просить справу розглядати без її участі (а.с.24). Представник відповідача Коростенського РС УДМС України в Житомирській області також в судове засідання не з'явився, письмово просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення заяви - не заперечує (а.с.20-21). У відповідності до ст.197 ЦПК України суд проводить розгляд справи без фіксування судового засідання технічними засобами, у відсутності сторін. Вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.09.2013 року, є власницею трьохкімнатної квартири [ADDRESS] де, окрім неї, є зареєстрована колишня власниця квартири - відповідачка по справі [PERSON], яка фактично проживає за іншою адресою за межами України в м.Тюмень Російської Федерації. Ці обставини встановлені судом і ніким не заперечуються й не спростовуються. Дії відповідачки, які полягають у небажанні знятися з реєстрації у вищезазначеному житловому приміщенні, порушують права позивачки на вільне користування і розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, хоча б ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 15.06.2011р. вона позичила [PERSON] гроші в сумі 7000грн. терміном на 18 місяців. Відповідач зобовязався повертати їй протягом 18 місяців по 605грн.щомісяця. До дня подачі позову до суду відповідач боргу їй не повернув, незважаючи на неодноразові нагадування про повернення. Позивачка просить стягнути з відповідача 25000грн. враховуючи інфляцію. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала дала пояснення аналогічні заявленому позову та просить його задоволити. Збільшення суми вимог з 7000 до 25000 гривень позивачка обґрунтовує зростанням курсу долару та споживчих цін. Відповідач [PERSON] визнав, що позичив у [PERSON] 7000грн. Відповідач також визнав, що він давав згоду на повернення позивачці протягом 18 місяців по 605. Своє зобовязання не виконав, оскільки не мав коштів. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] написав розписку в якій зазначив, що позичив у [PERSON] 7000 (сім тисяч) гривень терміном на 18 місяців та зобовязується щомісячно повертати по 605грн. Факт написання такої розписки відповідач не заперечив. Дана обставина підтверджується долученою до справи письмовою розпискою відповідача [PERSON] Сторони також визнали, що відповідач мав повертати по 605 гривень протягом 18 місяців починаючи з наступного після отримання коштів місяця. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки сторони погодили, що [PERSON] протягом 18 місяців буде повертати [PERSON] по 605грн. (18 х 605=10890). Тому, суд вважає, що саме в такому розмірі позовні вимоги слід задоволити. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не представлено суду будь-якого розрахунку суми. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою 02.06.2015 року в якій просить визнати недієздатною її двоюрідну сестру [PERSON], [INFO], яка страждає на психічне захворювання, в звязку з цим погано орієнтується в повсякденному житті та побуті, не може себе обслуговувати, потребує стороннього догляду, та призначити над нею опіку. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи: представник виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [PERSON], [INFO], має ІІ групу інвалідності з дитинства - довічно, у звязку з хронічним захворюванням центральної нервової системи та рядом соматичних хвороб, перебуває у Білоцерківському психоневрологічному інтернаті, погано орієнтується в повсякденному житті та побуті, не може себе обслуговувати, потребує стороннього догляду, не може вирішувати соціально побутові проблеми, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9- 13) . Згідно історії хвороби № 070 [PERSON], [INFO] , довідки [PERSON]. КИО-І № 020537, висновку судово психіатричного експерта № 209 ц від 30.06.2015 року, підтверджений встановлений діагноз захворювання [PERSON] та у висновку зазначено, що вона страждає на стійке хронічне захворювання деменцію внаслідок епілепсії - F 02.82 за МКХ-10, тому не може за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.( а.с.9,43-44). За ст.39 п.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та не може ними керувати. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. За ст. 60 п. 1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], здорова, працездатна особа, за місцем проживання характеризується позитивно, матеріально побутові умови задовільні, що дозволяє їй виконувати обовязки опікуна. Хворою сестрою [PERSON], [INFO] опікується та дбає про неї, вирішує за неї соціально побутові питання, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.6,16-22). Також, судом береться до уваги подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 21.05.2015 року за № 1441/1-7 ( а.с.7) про доцільність призначення опікуном [PERSON], [INFO], її сестру [PERSON], 12.01.1990 народження, заявника по даній справі. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною та призначити її опікуном, [PERSON], [INFO].

Outcome: approved