Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просить суд провести розподіл спільного сумісного майна подружжя набутого під час шлюбу з [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на ? частину зазначеної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2011 р. між сторонами було укладено шлюб під час якого і було придбано спільне майно - спірна квартира. У зв»язку із тим, що відповідач відмовляється поділити майно у добровільному порядку Ягода ЛМм. і звернулась до суду з позовом. В свою чергу [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] відповідно до якого просить визнати право особистої власності на 205/1000 ідеальних часток квартири [ADDRESS] В обґрунтування вимог посилається на те, що дійсно під час шлюбу з відповідачем було придбано спірне помешкання, проте спільних коштів на придбання квартири у сторін не було, а тому [PERSON] прийняв рішення про продаж, належної йому кімнати [ADDRESS] Гроші від продажу кімнати мали бути внесені за спірну квартиру. Крім того, під гарантії продажу квартири позивач змушений був взяти у борг суму у розмірі 25 000,00 грн. Здійснивши продаж кімнати 21.01.2014 р. позивач, отриманими коштами у розмірі 183 845,00 грн. частково погасив боргові зобов»язання. Враховуючи, що для придбання спірної квартири надавалися особисті кошти позивача в розмірі 183 845,00 грн. [PERSON] на праві особистої власності належить частка пропорційна внеску - 20,53% від загальної вартості майна (895 440,00 грн.), або 205/1000 частини квартири, яка є об»єктом спільної сумісної власності. В судовому засіданні [PERSON], її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Заперечували щодо задоволення позову [PERSON], зважаючи на те, що докази, які б свідчили про внесення особистих коштів з метою придбання спірного майна відсутні. [PERSON], його представник в свою чергу підтримали заявлений позов, уточнивши, що 795/1000 квартири необхідно залишити у спільному майні та поділити відповідно до вимог чинного законодавства. Також просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 25 червня 2011 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 600. Розірвали сторони шлюб 17.02.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві 17.02.2015 р. За час перебування у шлюбі, і це не оспорюється сторонами, було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 24.12.2013 р. Як свідчать матеріали справи, покупцем за договором виступив [PERSON], сума договору - 895440,00 грн. 000,00 грн. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В свою чергу положеннями ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. [PERSON] зазначає, що частина коштів на придбання спірного майна була його особистою власністю, оскільки було продано кімнату в квартирі спільного заселення, яка не є відповідно до чинного законодавства майном нажитим у шлюбі та віддано кошти, які позичались на купівлю квартири. З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 року [PERSON] здійснив продаж належної йому кімнати [ADDRESS] Також до матеріалів справи [PERSON] долучено копії розписок з тексти яких свідчать про отримання в борг грошових коштів на загальну суму 25 000,00 доларів США. Відповідно до вимог ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду продаж у майна, що є особистою приватною власністю одного із подружжя, в 2014 р. з метою повернення боргів за відповідними договорами, укладеними у 2013 р., не дають підстави для визнання за одним із подружжя право особистої власності частину квартири, яка також придбана у 2013 р. Доказів, які б свідчили про те, що на придбання спірної квартири було використано особисті кошти одного із подружжя в ході розгляду справи отримано не було. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, зважаючи на чинні положення Сімейного кодексу України суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved