Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною до акціонерного підприємства «Оператор газорозподільччої системи «Хмельницькгаз» про захист прав споживача та зобов?язання відповідача вчинити дії, пов?язані з безоплатним встановленням індивідуального лічильника газу, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За позивачем, як за побутовим споживачем послуг відповідача, зареєстрований особовий рахунок абонента -1400076839. Рахунки за спожитий природний газ сплачує вчасно , що підтверджується квитанціями про оплату. У будинку [ADDRESS] ПАТ «Хмельницькгаз» здійснено монтаж загальнобудинкового лічильника газу. Однак, на його встановлення згоду ні позивач, ні мешканці будинку не давали, що підтверджується листом УМК «Проскурівська» №119 від 14.08.2019 року. [PERSON] вважає, що дії відповідача, щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є порушенням вимог ч. 1 ст .6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Позивач посилається на те, що вона проживає одна, у неї встановлена лише газова панель, не має газової духової шафи (користуюся електрошафою). Для забезпечення гарячою водою, у період відсутності централізованого гарячого водопостачання, користується електричним бойлером. У будинку проживають, в основному пенсіонери, які користуються газовими плитами старого зразка з газовими духовими шафами, а також сім`ї з дітьми. Крім того, кількість зареєстрованих осіб, які мешкають в будинку, менша ніж кількість фактично проживаючих. Розподіл фактичного споживання газу, згідно показників загальнобудинкового лічильника, здійснюється тільки пропорційно кількості зареєстрованих, без урахування дійсного обсягу спожитого газу та особливостей встановленого газового обладнання. А тому практично позивачу доводиться більшу частину спожитого газу сплачувати за сусідів. Таким чином, просить врахувати, що загальнобудинковий лічильник не відображає реального (дійсного) обсягу спожитого нею природного газу. [PERSON] перебуває на пенсії, не працює і більшу частину часу проживає у місті Києві. 11 березня 2019 року позивач звернулася з листом до керівництва ПАТ «Хмельницькгаз» та подала заяву із проханням на безкоштовне встановлення їй індивідуального лічильника обліку газу, однак їй було відмовлено у встановленні індивідуального лічильника обліку газу, та роз`яснено право встановити вказаний лічильник за власний кошт. Вважає, що своєю відмовою встановити індивідуальний газовий лічильник, ПАТ «Хмельницькгаз» порушує її права, передбачені Законом України «Про захист прав споживача». [PERSON] є споживачем природного газу, а відповідач ПАТ «Хмельницькгаз» -Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачання. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (3533-\\ VI). Позивач посилається на те, що враховуючи, що вона виконує свій обов`язок щодо оплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року. Просить зобов`язати акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» (код ЄДРПОУ: 05395598, 29019, м. Хмельницький, проспект Миру, 41) встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу їй, [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 4 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду. Відповідач направив до суду відзив, просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві , просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 2.12.2019 р. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залучено як третя особа без самостійних вимог . Заслухавши учасників справи та процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За позивачем, як за побутовим споживачем послуг відповідача, зареєстрований особовий рахунок абонента -1400076839. Рахунки за спожитий природний газ сплачує вчасно , що підтверджується квитанціями про оплату. У будинку [ADDRESS] ПАТ «Хмельницькгаз» здійснено монтаж загальнобудинкового лічильника газу. Однак, на його встановлення згоду ні позивач, ні мешканці будинку не давали, що підтверджується листом УМК «Проскурівська» №119 від 14.08.2019 року. [PERSON] вважає, що дії відповідача, щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є порушенням вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Розподіл фактичного споживання газу, згідно показників загальнобудинкового лічильника, здійснюється тільки пропорційно кількості зареєстрованих, без урахування дійсного обсягу спожитого газу та особливостей встановленого газового обладнання. Таким чином, загальнобудинковий лічильник не відображає реального (дійсного) обсягу спожитого нею природного газу. 11 березня 2019 року позивач звернулася з листом до керівництва ПАТ «Хмельницькгаз» та подала заяву із проханням на безкоштовне встановлення їй індивідуального лічильника обліку газу, однак [PERSON] було відмовлено у встановленні індивідуального лічильника обліку газу, та роз`яснено право встановити вказаний лічильник за власний кошт. Кодекс газорозподільних систем в главі 1 розділу 1 визначив, що оператор газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до Постанови НКРЕКП №857 від 29.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу» ПАТ «Хмельницькгаз», було видано ПАТ «Хмельницькгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Хмельницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз». Постановою НКРЕКП №1323 від 02.07.2019 було внесено зміни до назви товариства . Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу, а відповідач ПАТ «Хмельницькгаз» - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачання. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» . Відповідно до ч. І ст. З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 грудня 2016 року № 2312 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 року № 453 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Хмельницькгаз», в структуру тарифу затверджено витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становлять 20,61 грн. Саме на відповідача - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз», покладений обов`язок встановлення індивідуальних лічильників газу. Велика Палата Верховного Суду вирішуючи аналогічний спір у справі №214/2435/17 визначила наступну правову позицію (постанові від 07 листопада 2018 року додається): «Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року. У рішенні також вказано, що зважаючи, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, частково такі роботи відповідачем було здійснено, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Суд приходить до висновку, що відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. Відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.» Суд приходить до висновку, що враховуючи, що [PERSON] виконує свій обов`язок щодо оплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 Закону № 1023-ХІІ, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, Суд приходить до висновку, що слід зобов`язати акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір 768, 40 грн.

Outcome: approved