Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: ТОВ «Кей-Колект», [PERSON] , про визнання поруки припиненою. Позовна заява обґрунтована тим, що 19 лютого 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11119520000 від 19.02.2007, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від Банку кредит у розмірі 96 117,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 19.02.2007 між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 97141, згідно умов якого позивач, виступає солідарним боржником у разі неналежного виконання умов кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, 20.07.2009 та 20.04.2010 відповідачем було направлено на його адресу досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості. Враховуючи ту обставину, що протягом 6 місяців від вимоги Банку погасити заборгованість, ПАТ «УкрСиббанк» не звернувся до позивача як поручителя з вимогою про солідарне погашення заборгованості, в силу ст.. 559 ЦК України, зобов`язання за договором поруки позивач вважає припиненим. 24.11.2018 було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ПАТ «УкрСиббанк», а саме зміну типу товариства із Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Акціонерне товариство «УкрСиббанк». 15.06.2020 ухвалою суду було здійснено заміну відповідача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», як правонаступника Акціонерного товариства «УкрСиббанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги не визнає. Третя особа свого права на участь у судовому засідання не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 19 лютого 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11119520000 від 19.02.2007, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від Банку кредит у розмірі 96 117,00 доларів США(а.с. 45-52) З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 19.02.2007 між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 97141, згідно умов якого позивач, виступає солідарним боржником у разі неналежного виконання умов кредитного договору (а.с. 53-55) Відповідно до п. 3.1. Договору поруки, цей договір діє з моменту його підписання та до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. Як вбачається з Вимог ПАТ «УкрСиббанк» від 20.07.2009 та 20.04.2010, у зв`язку з неналежним виконанням кредитного зобов`язання, ПАТ «УкрСиббанк» вимагає від [PERSON] погасити наявну заборгованість достроково. (а.с.56, 57) 13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 2, у відповідності до якого відбувся перехід права вимоги, в тому числі і за зобов`язаннями [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11119520000 від 19.02.2007 р. та за договором поруки. Обсяг відступлення прав вимоги по Договору про надання споживчого кредиту №11119520000 від 19.02.2007 права вимоги по якому ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей-Колект» по Договору факторингу № 2 від 13.02.2012. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до договору поруки цей договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором (п. 3.2. договору поруки). Частиною 1 ст. 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Оскільки зі змісту договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, так як умова договору поруки про його дію до повного погашення позичальником заборгованості за кредитним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу, а саме: про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Згідно п. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, якщо виконання за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, - перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Оскільки, банк згідно до ст. 559 ЦК України протягом шести місяців не звернувся до поручителя із відповідною вимогою, то договір поруки, укладений між банком та [PERSON] слід вважати припиненим. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосовану в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України фразу «… якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя» слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем) Аналогічний висновок міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 вересня 2017 р. у справі № 6-623цс17. Ураховуючи те, що відповідач з вимогою до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення боргу не звертався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання припиненою поруки за договором поруки, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] . Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.3. 4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Так відповідно до матеріалів справи позивачем зазначено про оплату правової допомоги в розмірі 4 000 грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 18.11.2016, ордер про надання правничої допомоги, але не надано, підтверджуючих документів щодо понесення позивачем витрат в розмірі 4 000 гривень. Тому слід відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial