Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що 19 липня 2010 року з відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що подружжя втратило почуття взаємоповаги, родинної близькості, кохання, відсутні інтимні стосунки. З чоловіком шлюбні відносини не підтримують і спільно не проживають, спільного побуту та господарства не мають. Вважає збереження шлюбу неможливим. Можливості примирення не вбачає. Зазначає, що спору про місце проживання дитини немає, оскільки донька проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Прізвище просить змінити на дошлюбне [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсягу та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 19 липня 2010 року сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Тучинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №11. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Кринічківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 30.03.2016 року, актовий запис № 04. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно зі\~\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до \~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим, а тому - позов підлягає до задоволення. Питання про судові витрати підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved